У Х В А Л А

29 червня 2021 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , отримавши апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_2 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 201 001 200 000 38 від 13 січня 2020 року стосовно ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м Києва від 19.05.2021 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Ухвалено зазначений вирок на підставі ст.ст. 71, 72 КК України виконувати самостійно від вироку Оболонського районного суду м. Києва від 28.08.2019, яким ОСОБА_3 було визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, його звільнено з іспитовим строком 1 рік.
У провадженні стягнуті процесуальні витрати та вирішена доля речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2021 стосовно ОСОБА_3 може бути оскаржений і перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_2 , у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 393 та ч. 4 ст. 36 КПК України, має право подати апеляційну скаргу.

Порядок та строки апеляційного оскарження, що передбачені ст. 395 КПК України, прокурором дотримані.

Приписами п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України задекларовано, що в апеляційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Дані вимоги закону прокурором не дотримані.
Так, прокурор в апеляційній скарзі просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2021 стосовно ОСОБА_3 скасувати в частині призначеного покарання у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м?якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_3 призначити покарання за ч. 1 с. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік і на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків з урахуванням вироку Оболонського районного суду м. Києва від 28.08.2019 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за цим вироком призначити остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, а в іншій частині вирок залишити без змін.

Мотивуючи апеляційну скаргу, прокурор послався на те, що суд не дотримався положень ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки маючи дані про те, що ОСОБА_3 засуджений 28.08.2019 за ч. 1 ст. 185 КК України та знову учинив злочин, (насправді кримінальний проступок), 13.01.2020 Голосіївський районний суд м. Києва правильно не призначив обвинуваченому покарання за сукупністю вироків. Тобто не застосував закон, який підлягав обов?язковому застосуванню - суд повинен був визначити остаточне покарання у виді сукупності не відбутого покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. Однак, внаслідок помилки суду обвинуваченому незаконно призначено покарання, що не відповідає тяжкості вчинених злочинів та його особі, внаслідок м?якості.

Проте, прокурор при вказівці необхідності застосування положень ст. 71 КК України ніяким чином не виказав своє бачення щодо застосування редакції вказаного матеріального закону з урахуванням приписів ст. 5 КК України щодо застосування дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Так, згідно пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_3 учинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту 13.01.2020 з кваліфікацією за ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно Закону України № 2617-VІІІ від 22.11.2018, що набрав чинності 01.07.2020, ч. 1 ч. 309 КК України на підставі ст. 12 КК України віднесена до кримінальних проступків.

У свою чергу, за попереднім вироком Оболонського районного суду м. Києва від 28.08.2018 до ОСОБА_3 з ч. 1 ст. 185 КК України були застосовані положення ст. 75 КК України та його було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов?язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Редакція ст. 75 КК України також була змінена на підставі Закону України № 2617-VІІІ від 22.11.2018, що набрав чинності 01.07.2020, щодо умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, а саме, якщо особа протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов?язки.

Кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, як свідчить норма ч. 1 ст. 12 КК України в редакції закону від 22.11.2018.

Вказаним законом змінена редакція і ч. 1 ст. 71 КК України та ч. 3 ст. 78 КК України, що регламентують порядок призначення покарання за сукупності вироків та підстав його призначення, де посилання на злочин замінене на кримінальне правопорушення, що погіршує становище особи.

А тому є незрозумілою та нечіткою позиція прокурора, у який спосіб до ОСОБА_3 , який на час ухвалення вироку та складання апеляційної скарги, згідно вироку суду, вчинив кримінальний проступок, можуть бути застосовані положення ст.ст. 71, 72 КК України, що регламентували призначення покарання за сукупності вироків на час вчинення досліджуваного кримінального проступку - тільки злочину з урахуванням приписів ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

За викладеним, оскільки з достатністю не можна визначити об?єм апеляційного перегляду кримінального провадження за апеляційними вимогами прокурора, то слід дійти висновку, що апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_2 необхідно залишити без руху та надати прокурору достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_2 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 201 001 200 000 38 від 13 січня 2020 року стосовно ОСОБА_3 - залишити без руху.

Встановити прокурору ОСОБА_2 строк для усунення недоліків апеляційної скарги терміном в 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1