Справа №463/3833/21
Провадження №1-кс/463/2436/21
У Х В А Л А

17 травня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 11 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження за №0000042 від 13.03.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.2 ст.366 КК України, -

в с т а н о в и в:

скаржник звернувся із скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про скасуванняпостанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 11 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження за №0000042 від 13.03.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.2 ст.366 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що вище зазначена постанова слідчого є незаконна, передчасна, винесена за неповноти досудового розслідування, належним чином не мотивована. Слідчий в постанові вказує на те, що дільничий ОСОБА_5 склав протоколи допиту. Цим підтвердив наявність складу перевищення службових повноважень (ст.365 КК України), адже на це уповноважені лише слідчі, прокурори та за їх дорученням працівники оперативних підрозділів, до яких ОСОБА_5 не належить. Отже вчинено службове підроблення (ст.366 КК України), оскільки у протоколі вказано, що такий складений ОСОБА_6 . Крім того, слідчим не було проведено необхідних одночасних допитів між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та разом із ОСОБА_3 . А тому просить скасувати постанову від 11 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження за №0000042 від 13.03.2015.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів викладених у такій та просить скасувати оскаржувану постанову.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд скарги, скерував матеріали кримінального провадження №0000042 від 13.03.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.2 ст.366 КК України, а тому в порядку ч.3 ст.306 КПК України суд розглядає дану скаргу без його участі.

Дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000042 від 13.03.2015, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження№0000042 від 13.03.2015, постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 11 листопада 2020 року кримінальне провадження за №0000042 від 13.03.2015, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діяннях службових осіб Козівського РВ УМВСУ в Тернопільській області ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365 та ч. 2 ст. 366 КК України.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставою для внесення даних в ЄРДР являється заява ОСОБА_3 від 10.03.2015, згідно з якої, на думку заявника, службовою особою Козівського РВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_5 вчинено кримінальне правопорушення за ч.3 ст.365 та ч.2 ст.366 КК України та оперуповноваженим сектору карного розшуку Козвівського РВ УМВС України Тернопілської області ОСОБА_6 вчинено кримінальне правопорушення за ч.2 ст.366 КК України.
Крім того, встановлено, що вище зазначені службові особи вели досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000156 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за фактом вчинення ОСОБА_7 таємного викрадення чужого майна (крадіжки).
26.12.2014 за результатами досудового розслідування, слідчим СВ Козівського РВ УМВСУ в Тернопільській області вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
09.02.2015 ухвалою слідчого судді Козівського районного суду Тернопільської області відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Козівського РВ УМВСУ в Тернопільській області про закриття кримінального провадження №0000156 від 03.07.2015.
Під час розгляду вказаної скарги слідчим суддею Козівського районного суду Тернопільської області досліджувались твердження ОСОБА_3 про неправомірні дії дільничого інспектора Козівського РВ УМВСУ Тернопільській області ОСОБА_5 , який на думку ОСОБА_3 , незаконно провів слідчі дії - допити ОСОБА_8 та ОСОБА_7 24.12.2014 від імені іншого працівника міліції ОСОБА_6 | дії ОСОБА_5 щодо складання рапорту від 27.12.2014 на виконання доручення.
17.02.2015 ухвалою апеляційного суду Тернопільської області залишено без змін ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 09.02.2015.
З оскаржуваної постанови та матеріалів кримінального провадження №0000042, вбачається, що слідчим в ході досудового розслідування було проведено слідчі дії та встановлено наступні обставини.
Так, слідчим було проведено допит в якості потерпілого ОСОБА_3 , який вказав, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000156 від 03.07.2015 дільничний інспектор міліції ОСОБА_5 , перевищивши свої службові повноваження, склав та видав 24.12.2014 від імені іншої службової особи, а саме оперуповноваженого сектору карного розшуку ОСОБА_6 протоколи допитів свідків у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Як вбачається із допитів в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , такі повністю заперечили твердження про умисне вчинення ними кримінальних правопорушень при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження №0000156 від 03.07.2015.
ОСОБА_5 вказав, що у грудні 2014 року у нього на виконанні перебувало доручення у межах досудового розслідування кримінального провадження №0000156 від 03.07.2015. Згідно вказаного доручення потрібно було допитати у якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .
Оскільки зазначені особи проживали на території обслуговування ОСОБА_5 , останній разом з ОСОБА_6 вибули до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . Після того, ОСОБА_6 почав допитувати вказаних осіб. ОСОБА_3 від показів відмовився, а ОСОБА_8 розповіла про відомі їй обставини факту заволодіння золотою обручкою ОСОБА_3 . Про відповідні слідчі дії було складено протоколи, які прочитано останніми та підписано. Вказані протоколи складав та вносив у них відомості ОСОБА_5 , оскільки у ОСОБА_6 боліла рука. Будь-якого підроблення у протоколах не було, оскільки в них зазначено усі відомості вірно та підписано особами, яких допитували. У протоколах він себе як учасника не вказав, бо «забув». Аналогічні покази надав і ОСОБА_6 .
Окрім того, 09.02.2015 слідчим суддею Козівського районного суду Тернопільської області та 17.02.2015 апеляційним судом Тернопільської області при розгляді скарг ОСОБА_3 досліджувалися матеріали кримінального провадження, в тому числі і протоколи допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 24.12.2014, у зв`язку з чим перевірки їх достовірності не потребують.
Разом з тим, у ході повторного допиту свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю підтвердили надані ними раніше покази та відмовилися від проведення одночасних допитів з ОСОБА_3 чи іншими свідками у даному кримінальному провадженні.
Як вбачається з висновку службового розслідування від 22.03.2015, вказані в заяві ОСОБА_3 факти частково знайшли своє підтвердження, а саме той факт, що відомості у протоколи допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 вносив ДІМ СДІМ Козівського РВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_5 , що він і не заперечує. При цьому порушення кримінального процесуального законодавства у ході проведення досудового розслідування свого підтвердження не знайшли, розслідування проведено з дотриманням і в межах норм КПК України.
У диспозиції ч. 1 ст. 365 КК України зазначено, що кримінальне правопорушення перевищення влади або службових повноважень полягає в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб. Перевищення влади або службових повноважень утворює склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365, лише у випадку вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй законом прав і повноважень. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є заподіяння істотної шкоди.
Крім цього відповідно до п. 3 примітки до ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Ні у своїй заяві про вчинення злочину, ні у судовому засіданні ОСОБА_3 не обґрунтовано належним чином, у чому саме полягає заподіяння йому істотної шкоди незаконним, на його думку, діями працівників Козівського РВ УМВСУ в Тернопільській області, а досудовим розслідуванням не здобуто жодних доказів заподіяння такої шкоди, так само, як і вчинення службовими особами Козівського РВ УМВСУ в Тернопільській області кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.
Разом з тим, як встановлено, що ухвалами слідчого судді Козівського районного суду Тернопільської області від 09.02.2015 та 17.02.2015 апеляційного суду Тернопільської області при розгляді скарг ОСОБА_3 досліджувалися матеріали кримінального провадження, в тому числі і протоколи допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 24.12.2014, у яких жодних порушень норм чинного законодавства з боку службових осіб Козівського РВ УМВСУ в Тернопільській області не встановлено.
Оцінюючи у сукупності покази потерпілого, свідків та зібрані у кримінальному провадженні докази, слід критично віднестись до показів потерпілого ОСОБА_3 з приводу вчинення працівниками Козівського РВ УМВСУ в Тернопільській області кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365 та ч. 2 ст. 366 КК України, так як мати ОСОБА_3 , ОСОБА_7 зазначила, що викладені у протоколі її допиту дані відповідають дійсності, при ознайомленні з протоколом допиту вона не висловила жодних претензій з приводу можливої невідповідності змісту протоколу фактичним обставинам, підтвердила факт відмови від показів дочки, яка це робила у її присутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 366 КК України службовим підробленням є складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Відповідно до п. 4 примітки до ст. 364 КК України Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Враховуючи те, що досудовим розслідуванням встановлено, що будь-яких недостовірних даних працівниками Козівського РВ УМВСУ в Тернопільській області в протоколи допитів ОСОБА_3 , ОСОБА_7 чи інші офіційні документи, не внесено, будь-які тяжкі наслідки відсутні, а тому в їх діях відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.
Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Таким чином, аналізуючи матеріали кримінального провадження та оскаржувану постанову, слідчий суддя погоджується з висновком слідчого, який зроблений у оскаржуваній постанові, щодо відсутності в діяннях службових осіб Козівського РВ УМВСУ в Тернопільській області ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365 та ч. 2 ст. 366 КК України, а відтак підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження немає.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 303-307, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя-

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 11 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження за №0000042 від 13.03.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.2 ст.366 КК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 19 травня 2021 року.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1