н/п 1-в/174/9/2021
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и
19 травня 2021 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3 ,

представника органу пробації- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не військовозобов`язаного, освіта базова загальна середня, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , мешкає по АДРЕСА_2 , який перебував в державному розшуку, раніше судимого,-

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про звільнення від покарання ОСОБА_5 вказуючи, що останній засуджений вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.08.2013 року по ч.3 ст.185, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, з виконанням обов`язків згідно п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти КВІ про зміну місця проживання. Увесь термін іспитового строку засуджений ОСОБА_5 перебував у розшуку за поданням КВІ, так як на момент звернення вироку до виконання у січні 2014 року змінив місце проживання та не був ознайомлений належним чином з умовами і порядком відбування покарання.. Іспитовий строк закінчився 08.08.2015 року. За період іспитового строку ОСОБА_5 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Просить звільнити засудженого від призначеного вироком суду покарання.

В судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_4 подання підтримала, пояснила, що ОСОБА_5 частково виконав покладені на нього вироком суду обов`язки та не вчинив нового злочину, до адміністративної відповідальності не притягався. Обов`язки щодо з`явлення на реєстрацію та повідомлення про зміну проживання не виконав, однак іспитовий строк закінчився 08.08.2015 року, весь період іспитового строку засуджений перебував у розшуку, вважає, що після закінчення іспитового строку орган пробації не має права проводити відносно засудженого будь-які дії, тому після встановлення його місцезнаходження, з умовами та порядком відбування ОСОБА_5 ознайомлений не був, дні явки на реєстрацію йому не встановлювалися, лише направлялися запити щодо притягнення до кримінальної відповідальності. В діях засудженого ухилення від відбування покарання не вбачає, оскільки він змінив місце проживання у зв`язку із сваркою з тіткою, у якої проживав та остання заперечувала щодо його подальшого проживання у належному їй житлі. Про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засуджений також не попереджався, що унеможливило звернення до суду з поданням відносно нього про скасування звільнення від відбування покарання. Вважає, що в даному випадку необхідно вирішити питання про звільнення засудженого від призначеного покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку. Просить подання задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Прокурор проти подання заперечує, мотивуючи тим, що у зв`язку з перебуванням засудженого у державному розшуку, строк давності виконання обвинувального вироку не закінчився, засуджений не виконав у повному обсязі покладені на нього вироком суду обв`язки у виді з`явлення на реєстрацію та повідомлення про зміну місця проживання, тому підстави для його звільнення від відбування покарання з підстав, зазначених представником органу пробації, відсутні.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оглянувши матеріали особової справи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, згідно зч.1 ст.78 КПК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Виходячи з аналізу вказаної норми, звільнення засудженого від відбування покарання після закінчення іспитового строку можливо за умови одночасного виконання ним двох умов: виконання покладених на нього судом та законом обов`язків та не вчинення протягом іспитового строку нового злочину.
Таким чином, правові наслідки звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням (ст.78 КК України) визначаються поведінкою засудженого протягом іспитового строку. Ці наслідки можуть бути як сприятливими, так і несприятливими. Сприятливими наслідками є звільнення за рішенням суду від відбування призначеного винному покарання і погашення у зв`язку з цим судимості; несприятливими наслідками - направлення засудженого для реального відбування призначеного покарання або призначення покарання за сукупністю вироків у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину.

Відповідно до п.п.1,2,4 глави Х Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.01.2019 року № 272/5, 1. З дня залишення засудженою особою місця проживання, уповноважений орган з питань пробації невідкладно проводить першочергові заходи з виявлення такої особи. Якщо за результатами вжитих заходів місцезнаходження засуджених осіб не встановлене, уповноважений орган з питань пробації готує подання про передання матеріалів для проведення подальших розшукових заходів, долучає до нього копію судового рішення, матеріали початкового розшуку та інші матеріали особової справи та із супровідним листом надсилає їх до територіального органу Національної поліції України відповідно до вимог КВК України.

Про затримання оголошених у розшук засуджених осіб територіальний орган Національної поліції України повідомляє уповноважений орган з питань пробації, який є ініціатором розшуку. Після цього уповноважений орган у територіальному органі Національної поліції України, у якому тримається засуджена особа, з`ясовує всі обставини і причини залишення засудженою особою місця проживання або неприбуття до місця проживання, відбирає у неї пояснення.

Таким чином, підставою для звільнення особи від відбування покарання, призначеного вироком суду в порядку ст.78 КК України, є виконання цією особою обов`язків, покладених на неї судом, передбачених ч.ч.1,2 ст.76 КК України та законом - не вчинити іншого кримінального правопорушення, а у разі зникнення особи з місця її проживання, обов`язок з`ясувати причини залишення засудженим місця проживання покладено на уповноважений орган пробації, і саме з врахуванням цих причин орган пробації повинен вирішити питання про звернення до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням або звільнення особи від відбування покарання в порядку ст.78 КК України.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 08.08.2013 р. засуджений вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області по ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 2 роки та відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України на нього покладено обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти КВІ про зміну місця проживання (а.с. 3-4), 08.08.2013 р. в суді ОСОБА_5 був особисто ознайомлений з обов`язками, які були покладені на нього вироком суду та зобов`язався з`явитися до органу, який відає відбуванням покарання , про що свідчить його розписка (а.с.6 особової справи), вирок набрав законної сили 19.12.2013 р., а 22.01.2014 р. ОСОБА_5 поставлено на облік до Вільногірської КВІ П`ятихатського МВ КВІ УДПтС України у Дніпропетровської області, однак на виклик до КВІ ОСОБА_5 не прибув, оскільки змінив місце проживання, не повідомивши про це орган, який відає відбуванням покарання, в зв`язку з чим з 03.02.2014 р. відносно засудженого ОСОБА_5 проводилися початкові розшукові заходи, а 31.03.2014 р. його оголошено у державний розшук, місце знаходження засудженого встановлено працівниками Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області лише 05.02.2018 року, в зв`язку з його знаходженням на стаціонарному лікуванні як потерпілого від кримінального правопорушення.

В послідуючому орган пробації звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого від відбування покарання в зв`язку із закінченням іспитового строку, у задоволенні якого судом відповідно до ухвали від 16.04.2018 р., яка залишена в силі ухвалою Дніпровського апеляційного суду 19.06.2018 р.. було відмовлено, зокрема з тих підстав, що органом пробації належним чином не перевірено, чи не пов`язано зникнення засудженого з місця проживання з його небажанням стати на шлях виправлення .

Повторно з поданням про звільнення засудженого від відбування покарання орган пробації звернувся до суду 05.03.2021 р., однак матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що вищевказані обставини перевірялися органом пробації , в судовому засіданні представник ОСОБА_4 стверджує, що зміна місця проживання засудженим була пов`язана виключно з його сімейними обставинами, зокрема, сваркою з тіткою та неможливістю проживання за попереднім місцем проживання у м. Вільногірськ, а на даний час він створив сім`ю, працює та поводить себе законослухняно, однак будь-яких достатніх та достовірних доказів на підтвердження цих обставин, суду не надано, що з огляду на те, що засуджений після проголошення вироку був особисто ознайомлений в суді з обов`язками, які були покладені на нього вироком суду та зобов`язався з`явитися до органу, який відає відбуванням покарання, викликає сумніви у тому, що зникнення засудженого з місця проживання не було пов`язано з його бажанням уникнути контролю за його поведінкою, а відтак, твердження представника органу пробації ОСОБА_4 в цій частині, базуються виключно на її припущеннях .

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.90 КК України, до строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченню строків давності виконання вироку.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.80 КК України, особа у разі її засудження до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин на строк не більше п`яти років, звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком, його не було виконано в строк п`ять років. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Таким чином, виходячи із змісту вказаних норм, підставою для переривання давності виконання обвинувального вироку суду є ухилення засудженого від відбування покарання, що також є підставою для направлення засудженого для відбуття покарання в порядку ст.78 КК України, а якщо факт такого ухилення свого підтвердження не знайшов, але вирок суду виконано не було, то особа може бути звільнена від відбування покарання внаслідок закінчення строків давності виконання вироку, внаслідок чого також відбувається погашення її судимості.
В ухвалі Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.04.2018 р. та ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 19.06.2018 р. визначено, що перебіг строку давності виконання вироку відносно ОСОБА_5 зупинявся у зв`язку з проведенням відносно засудженого розшукових заходів та перебування у державному розшуку з 31.03.2014 р. по 05.02.2018 р., що узгоджується з вимогами ч.ч.1,3 ст.80 КК України і доказів зворотного органом пробації не надано, а в судовому засіданні встановлено, що протягом іспитового строку, встановленого судом засудженому, тобто з 08.08.2013 р. по 08.08.2015 р., вирок відносно засудженого ОСОБА_5 органом пробації не виконувався, оскільки контроль за його поведінкою не здійснювався, дні явки на реєстрацію не встановлювалися, що представником органу пробації ОСОБА_4 не заперечується.

Таким чином, хоча засудженим за період іспитового строку і були виконані обов`язки, покладені на нього законом, оскільки він не вчинив нового злочину, однак, будучи достовірно обізнаним про вирок суду та ознайомленим в суді з обов`язками, які були покладені на нього цим вироком, ОСОБА_5 вказані обов`язки за період іспитового строку не виконав, тому в межах заявленого клопотання, достатні підстави для звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.08.2013 р. внаслідок закінчення іспитового строку відсутні, а відтак у задоволенні подання слід відмовити.
На підставі ст.ст.78, 80, 90 КК України та керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання заступника начальника Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу на протязі 7 діб із дня проголошення сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1