Справа № 127/891/21
Провадження №11-кп/801/827/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2021 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000349 від 29.09.2020 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Лука Мелешківська, Вінницького району, Вінницької області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 152, п.9,п.10, п.13 ч. 2 ст.115 України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні за №0000349, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.09.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 152, п.9,п.10, п.13 ч. 2 ст.115 України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2021 року продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 03.06.2021 року до 01.08.2021 року включно.
Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 03.06.2021 року, обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що прокурор зазначаючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України підтвердив їх виключно на особистих припущеннях, належним чином невмотивувавши та не пославшись на матеріали провадження, що могли б їх підтвердити.
Основним аргументом застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 є посилання на тяжкість інкримінованого злочину, що є неприпустимим так як кваліфікація дій обвинуваченого є незаконною та такою, що базується виключно на припущеннях та без аналізу обставин, що виключають караність діяння.
На користь звільнення ОСОБА_7 з-під варти свідчать відсутність судимостей , міцні соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання, усталений спосіб життя, відсутність спроб ухилитися від правосуддя.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі може впливати на свідків, переховуватися від суду, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який просив скасувати ухвалу Вінницького районного суду від 03.06.2021 року та обрати обвинуваченому запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав в повному обсязі вимоги апеляційної скарги захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, п. п. 9, 10, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000349 від 29.09.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, п. п. 9, 10, 13 ч. 2 ст. 115 КК України скерований до суду, триває судовий розгляд.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Безпідставними є посилання захисника ОСОБА_6 , що ризики наведені прокурором та які зазначені в ухвалі суду є припущеннями, оскільки прокурором доведено, що ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, чинити тиск на свідків, що в сукупності дає достатні правові підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачуються у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, в період непогашеної судимості, за який в разі доведення його винуватості, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк або довічне позбавлення волі, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може незаконно впливати свідків кримінального провадження, переховуватися від суду.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вказані обставини не спростовують висновки суду щодо продовження застосування запобіжного заходу, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та неможливим, що виправдовує тримання ОСОБА_7 під вартою.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Вказуючи про доцільність застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, захисник . фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Доводи захисника, що існування ризиків є припущенням прокурора не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали Вінницького міського суду від 03.06.2021 року.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4