печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

27.11.2020 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.09.2020 року у провадженні № 757/38073/20-к.

В засідання представник особи в інтересах, якої подано клопотання адвокат ОСОБА_5 не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання за його відсутністю, на задоволенні клопотання наполягає, у зв`язку з чим його неявка відповідно до вимог ст. 174 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Сторона обвинувачення в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином в установленому законом порядку, у зв`язку з чим його неявка в судове засіданні відповідно до вимог ст. 174 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Так, слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001071 від 11.10.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 206 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2020 року у провадженні № 757/38073/20-к накладено арешт на майно, а саме на тимчасово вилучене майно, вилучене у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України а саме: мобільний телефон НОМЕР_1 , чохол до нього, дві сімкартки, заява (надрукована на спеціальному бланку з надписом внизу «Міністерство юстиції України» разом з QR-кодом до бланку з № НОМЕР_2 ) до всіх відповідних органів за призначенням в Україні та Латвії від імені громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з надписом на зворотній стороні «Зареєстровано в реєстрі за № 4858», нібито виконаний від імені приватного нотаріуса ОСОБА_7 від 23 липня 2020 року, без підписів та відтисків печаток на 1 арк., шаблон заяви надрукованої на російській мові до всіх відповідних органів за призначенням в Україні від імені громадянина Республіки Республіки Узбекистан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з надписом на зворотній стороні «Зарегистрировано в реестре № 4858 ОСОБА_8 », нібито виконаний від імені приватного нотаріуса ОСОБА_7 від 23 липня 2020 року, без підписів та відтисків печаток на 1 арк., шаблон документу «Апостиль», посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 «29» серпня 2020 року та зареєстровано в реєстру за № 1508 на 1 арк., шаблон документу «Апостиль», посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 «29» серпня 2020 року та зареєстровано в реєстру за № 1508 на 1 арк.; шаблон заяви надрукованої російською мовою до всіх відповідних органів за призначенням в Україні від імені громадянина Республіки Республіки Узбекистан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з надписом на зворотній стороні «Зарегистрировано в реестре № 4858 Частный нотариус ОСОБА_7 », виконаний від імені приватного нотаріуса ОСОБА_7 від 23 липня 2020 року, без підписів та відтисків печаток на 1 арк., лист формату А4 з назвою «Апостиль» від 27.08.2020 за № 2458700», на якому міститься візуальне зображення підпису посадової особи Міністерства юстиції України на 1 арк.; шаблон заяви до всіх відповідних органів за призначенням в Україні та Латвії від імені громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з надписом на зворотній стороні «Зареєстровано в реєстрі за № 4858», виконаний від імені приватного нотаріуса ОСОБА_7 від 23 липня 2020 року, без підписів та відтисків печаток на 1 арк., лист формату А4 в прозорому поліетиленовому файлу з назвою «Апостиль» від 27.08.2020 за № 2458700», на якому міститься візуальне зображення підпису посадової особи Міністерства юстиції України на 1 арк., пакет червоно-білого кольору з надписом «Argo закоханні в життя», в якому знаходиться: пластмасова коробка з надписом «Economix» з фарбою для печатки в середині; паперовий пакет з надписом «ColopMarkingSolutions» червоно-білого кольору, в середині якого знаходиться печатка з зображенням «Міністерство юстиції України *для проставлення апостиля*№6289*» (відтиск печатки виконаний на додатку № 1 до протоколу огляду у трьох екземплярах на 1 арк.); паперовий пакет з надписом «ColopMarkingSolutions» червоно-білого кольору, в середині якого знаходиться печатка з зображенням «Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу* ОСОБА_7 *» (відтиск печатки виконаний на додатку № 2 до протоколу огляду у трьох екземплярах на 1 арк.).

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Проте, власники та/або представники власників вказаного тимчасово влученого майна, не були присутніми в засіданні під час розгляду клопотання про арешт майна, що у свою чергу позбавило права останнього на обґрунтування своєї правової позиції щодо вирішення питання про арешт майна.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, стороною обвинувачення не надано суду доказів на підтвердження того, що арештоване майно набуте в результаті вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 206 КК України та є предметом кримінальних правопорушень.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льоннрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Разом з тим, органом досудового розслідування не надано даних слідчому судді, яким саме чином вказане майно вилучене під час проведення обшуку є предметом, доказом злочинів, засобом чи знаряддям їх вчинення, набуті злочинним шляхом, чи використовувалися під час вчинення вказаних кримінальних правопорушень, не долучено відповідних документів, які підтверджують підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 167 КПК України, та законність вилучення майна вказаного майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 168 КПК України слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Більш того, порядок зберігання майна, на яке накладено арешт, визначений в Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, яка затверджена наказом 27.08.2010 року N 51/401/649/471/23/125.

Разом з тим, слідчому судді не надано даних про забезпечення схоронності тимчасово вилученого майна, оскільки при передачі тимчасово вилученого майна складається протокол, у якому вказується, хто передав і яка уповноважена службова особа прийняла майно, із зазначенням його назви, кількості, міри, ваги, матеріалу, з якого воно виготовлено, та індивідуальних ознак, що потягло за собою обмеження прав осіб.

З матеріалів клопотання, вбачається, що з дати постановлення ухвали про накладення арешту на майно по 10.12.2020 року, що становить більше трьох місяців, тобто за вказаний проміжок часу, органом досудового розслідування не надано слідчому судді достатніх та належних даних для висновку про наявність підстав, які б виправдали тривале тримання належного майна під арештом.

За таких обставин вбачається, що на даний час в арешті вказаного майна у провадженні № 75/38073/20-к відпала потреба й виходячи з даних що були здобуті під час досудового розслідування кримінального провадження, а відтак, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 174, 309 КК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2020 року у провадженні № 757/38073/20-к у кримінальному провадженні № 0001071 від 11.10.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя ОСОБА_1