В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.02.21 року смт Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Оржиця кримінальне провадження №80000052 від 04.10.2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сазонівка, Оржицького району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, працює на посаді голови фермерського господарства «Майстер-Агро», не одружений, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

04.10.2020 року близько 01 год. 30 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись поблизу магазину-кафе-пекарні за адресою: АДРЕСА_2 разом з потерпілим ОСОБА_4 на грунті раптово виниклого злочинного умислу, спрямованому на умисне заподіяння останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, взявши у праву руку скляну пляшки наніс ОСОБА_4 один удар у праву тім`яно-потиличну ділянку голови. У результаті вказаного, своїми умисними злочинними діями, ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 319 від 02.11.2020 року заподіяв потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забитої рани в правій тім`яно-потиличній ділянці голови, які утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів), можливо у вказаний строк, при чому у ділянку голови було спричинено не менше 1 травматичного діяння і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приїхали у с.Круподеринці у кафе. Сіли за столиком разом з господарем закладу ОСОБА_8 . Підійшов ОСОБА_9 , почав обіймати, потім підійшов ОСОБА_4 та наніс удар кулаком у око. Господиня кафе зробила зауваження та сказала, що треба всім йти на вулицю. Коли вийшов за межі приміщення кафе, побачив, як ОСОБА_4 та ОСОБА_9 б`ють ОСОБА_6 . Пішов забирати ОСОБА_6 , забрав його, коли той лежав на землі. Ніяких ударів ОСОБА_10 не наносив. Ніхто з присутніх ОСОБА_4 взагалі не бив. Визнає, що ОСОБА_9 наносив тілесні ушкодження та є закрите кримінальне провадження з цього приводу. Не бачив тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_4 . Свою провину по пред`явленому обвинуваченню категорично заперечив.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що події відбулись з 3 на 4 жовтня 2020 року. Приїхали разом з друзями у с.Круподеринці до кафе. Сіли на вулиці за столики. Прийшов ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . ОСОБА_6 завів розмову про бувшу дівчину ОСОБА_13 , який сидів разом за столом. У ході розмови ОСОБА_4 та ОСОБА_14 підірвались із-за столу, але бійки не було. Вийшли на вулицю де тримали із ОСОБА_6 один одного за одяг. Ворона ОСОБА_15 вибіг з кафе з квадратною пляшкою із-під горілки та наніс один удар по голові. Зозуленко відштовхнув ОСОБА_16 , але ОСОБА_16 вдарив і його пляшкою. Потім забрали ОСОБА_6 , а ОСОБА_13 забрав ОСОБА_16 . У подальшому звернувся за допомогою до лікарні, лежав на лікуванні 13-14 днів.

Окрім, показів потерпілого та обвинуваченого матеріалами кримінального провадження вина ОСОБА_5 доводиться наступними письмовими доказами:

- висновком судово-медичної експертизи № 268 від 22.10.2020 року згідно якого, у потерпілого ОСОБА_4 встановлені наступні тілесні ушкодження: у вигляді струсу головного мозку, забитої рани в правій тім`яно-потиличній ділянці голови, які утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів), можливо у вказаний строк, при чому у ділянку голови було спричинено не менше 1 травматичного діяння і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- протоколом проведення слідчого експерименту із фото таблицею за участі свідка ОСОБА_17 від 24.10.2020 року згідно, якого останній показав за яких обставин отримав потерпілий ОСОБА_4 тілесне ушкодження. Вказав місце вчинення злочину, розташування під час конфлікту його учасників та зазначив ділянку тіла по якій був нанесений удар обвинуваченим;

- протоколом проведення слідчого експерименту із фото таблицею а участі свідка ОСОБА_18 від 24.10.2020 року згідно, якого останній показав за яких обставин отримав тілесне ушкодження ОСОБА_4 . Вказав місце вчинення злочину, розташування під час конфлікту його учасників та вказав ділянку тіла по якій був нанесений удар обвинуваченим;

- протоколом проведення слідчого експерименту із фото таблицею а участі свідка ОСОБА_19 від 24.10.2020 року згідно, якого останній показав за яких обставин отримав тілесне ушкодження ОСОБА_4 . Вказав місце вчинення злочину, розташування під час конфлікту його учасників та вказав ділянку тіла по якій був нанесений удар обвинуваченим;

- протоколом проведення слідчого експерименту із фото таблицею а участі потерпілого ОСОБА_4 від 24.10.2020 року згідно, якого останній показав за яких обставин отримав тілесне ушкодження. Вказав місце вчинення злочину, розташування під час конфлікту його учасників та вказав ділянку тіла по якій був нанесений удар обвинуваченим;

- висновком судово-медичної експертизи № 319 від 02.11.2020 згідно якого було розмежовано тілесні ушкодження, які отримав ОСОБА_4 внаслідок конфлікту 04.10.2020, що було завдані різними особами. Тілесні ушкодження, які він отримав від дій ОСОБА_5 відносяться до 1 умовної групи та є аналогічними тілесним ушкодженням, які викладені в висновку судово-медичної експертизи № 268 від 22.10.2020 року;

- висновком судово-медичної експертизи № 323 від 09.11.2020 згідно, якого експертом було проаналізовано покази потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , які під час проведення слідчого експерименту вказали на обставини, які в цілому не протріщать даним судово-медичної експертизи ОСОБА_4 в частині давності, характеру та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Під час судового засідання було допитано, свідків, які доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення. А саме,

Свідок ОСОБА_18 , являється знайомим потерпілого ОСОБА_4 вказав, що разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_19 поїхали на автомобілі у село Круподеринці у бар. Коли сиділи за столиком у середині приміщення, підійшов ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Останній завів розмову зі ОСОБА_13 за його бувшу дівчину. Вийшовши на вулицю через певний проміжок часу, побачив, як ОСОБА_11 наніс квадратною пляшкою по голові ОСОБА_20 один удар. Потім вдарив цією пляшкою і його. Потім пішли до автомобіля і поїхали з місця пригоди. Вранці звернулись за медичною допомогою до лікарні. Відносно ОСОБА_21 було закрито кримінальне провадження у суді за фактом примирення.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що разом із ОСОБА_22 , ОСОБА_9 приїхали у бар у село Круподеринці. Їх привіз молодший хлопець, який був зі своєю дівчиною. Коли сиділи у середині приміщення прийшов ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Останній завів розмову про дівчину, внаслідок чого виник спір. На вулицю вибіг ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 , вони тримали один одного за одяг. Побачивши це, ОСОБА_11 вибіг з пляшкою з бару та вдарив ОСОБА_23 по потиличній частині голови. Потім вдарив по голові ще й ОСОБА_9 . Після цього більш ніхто нікого не бив.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні зазначив, що з 3 на 4 жовтня 2020 року ОСОБА_24 попросив відвезти у Круподеринці до бару разом із ОСОБА_9 , там ще зустріли ОСОБА_13 . Так як приїхав з дівчиною, то сиділи не разом з усіма. Бачив, як ОСОБА_6 та ОСОБА_25 тримали один одного за одяг на вулиці, до них підбіг ОСОБА_11 та вдарив пляшкою з-під горілки потерпілого та ОСОБА_9 . Бачив, як у ОСОБА_20 бігла кров. У подальшому відвозив ОСОБА_26 до лікарні.

Суд розглянувши матеріали справи, заслухавши свідків, допитавши потерпілого та обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 є доведеною. Його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України, як умисні дії, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 щодо не причетності до даного кримінального правопорушення повністю спростовуються показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та потерпілим ОСОБА_4 . Крім того, суд звертає увагу на те, що того ж дня 04.10.2020 року обвинувачений ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження ще одній особі ОСОБА_18 тим самим знаряддям та у такий самий спосіб. Вказане доводиться ухвалою Оржицького районного суду від 16.10.2020 року по справі № 1-кп/543/127/20, провадження по якій було закрито у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_18 від обвинувачення. Сукупність вказаних доказів, спростовують покази обвинуваченого ОСОБА_5 щодо не причетності до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Також суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_27 , який в судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_4 розпочав конфлікт та наносив тілесні ушкодження обвинуваченому ще у приміщенні кафе. На вулиці ОСОБА_5 , ОСОБА_4 не бив, на потерпілому крові не було. Вказані покази спростовані показами інших свідків, а дані твердження суд розцінює, як такі, що направлені на виправдовування друга ОСОБА_5 , який є ще і його двоюрідним братом.

Окрім того, судом взято до уваги, що стороною обвинувачення розмежовано тілесні ушкодження, які отримав потерпілий ОСОБА_4 04.10.2020 року о 01-30 год. біля магазину-кафе-пекарні за адресою: АДРЕСА_2 внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_5 та іншої особи Т., щодо якої 26.11.2020 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення відносно іншої особи на прізвище Т.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_5 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення , яке відповідно до ст.12 КК України є проступком, , особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується за місцем проживання позитивно.
Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Також суд враховує відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66, 67 КК України.
Згідно з ч.2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.
Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді штрафу. Такий вид покарання є доцільним, оскільки останній не вчинив жодних дій по усуненню шкоди, яка була завдана даним кримінальним правопорушенням, покази, які ним дані у судовому засіданні про свою не причетність до тілесних ушкоджень, які отримав ОСОБА_4 є нічим іншим, як намагання знизити ступінь своєї вини. Таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому судом враховується майновий стан обвинуваченого, який являється головою фермерського господарства. Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Таке покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 року та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 року, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Вирішуючи цивільний позов прокурора, суд в порядку ст.ст. 128,129 КПК України та згідно положень ст.ст. 1166, 1167,1187, 1195 ЦК України, приходить до висновку про необхідність задоволення позову прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 11183,89 грн., оскільки такий позов знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Згідно ч.3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.
Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи вказану норму, прокурором пред`явлено цивільний позов в інтересах лікувальної установи про стягнення з обвинуваченого вартості лікування потерпілого ОСОБА_4 за 11 ліжко-днів на загальну суму 11183,89 грн., про що свідчить лист Оржицької ЦРЛ Оржицької районної ради Полтавської області від 07.12.2020 року № 1390 ( а.с 25). Вказана сума деталізована та складається з оплати праці, медикаментів та перев`язувальних матеріалів, продуктів харчування, оплати комунальних послуг та енергоносіїв, інших у тому числі капітальних видатків. Вказана довідка стороною захисту не спростована, а сума, яка у ній вказана має бути стягнута з ОСОБА_5 . Прокурором під час розгляду справи було уточнено назву установи на користь, якої слід стягнути кошти ( рішення Оржицької селищної ради № 47 від 23.12.2020 року)
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався. Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 128, 374, 468, 469, 472, 473-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим та призначити покарання за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді штрафук у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати на стаціонарне лікування потерпілого на користь комунального некомерційного підприємства Оржицька лікарня Оржицької селищної ради Полтавської області у розмірі 11183 грн. 89 коп. перерахувавши їх на рахунок НОМЕР_1 в ПРУ ГРП КБ «Приватбанк» в Полтавській області.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Оржицький районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1