Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/538/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 358 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям за апеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31 травня 2021 року, якою стосовно обвинуваченого
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.
ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.
Закрито кримінальне провадження № 0001181, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 15 вересня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 копійок.
Вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно ухвали суду ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа за наступних обставин.
Так, ОСОБА_8 , незважаючи на відсутність у нього належного права на керування транспортним засобом, 15 вересня 2020 року о 01 год. 12 хв. 12 годині, керуючи транспортним засобом марки «КАМАЗ» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », діючи умисно, маючи при собі завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення водія, видане Центр НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відкритими категоріями «А1», «А», «В1», «В», «С», «С1», «D1», «D», «ВЕ», «С1Е», «D1E», «DЕ» серії ВХТ № 113207 від 12.11.2015, під час зупинки автомобіля працівниками патрульної поліції УПП в Кіровоградській області ДПП за адресою: м. Кропивницький по вул. Верхня Пермська, 6, на вимогу працівників поліції пред`явив підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 12.11.2015 для перевірки.
Згідно висновку експерта № 190 від 18.09.2020 за результатами технічної експертизи документів посвідчення водія серії НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає аналогічним, які знаходяться в офіційному обігу на території України. У досліджуваному бланку посвідчення водія серії НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
фонові зображення; зображення постійних реквізитів; змінних реквізитів (персоналізації) під номером «1», «2», «7» та зворотної сторони в стовпчику «9»; серії та номеру, вихідних та типографічних даних нанесені знакодрукуючим пристроєм із термосублімаційним способом нанесення зображень;
змінні реквізити (персоналізація) під номером «3», «4а», «4с», «5», «9» та зворотної сторони в стовпчику «10» виготовлені способом ретрасферного друку, УФ-захист відсутній; ІЧ-захист відсутній.
Відповідно до листа регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області, згідно ЄДР МВС, громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав 12.11.2015 посвідчення водія серії НОМЕР_4 із відкритими категоріями «А1», «А», «В1», «В», «С», «С1», «D1», «D», «ВЕ», «С1Е», «D1E», «DE», видане Територіальним сервісним центром №3541 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області.
Станом на 11 листопада 2020 року вищевказане посвідчення водія має статус «вилучений».
Відповідно до листа департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Кіровоградській області 08.07.2019 працівниками патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП під час складення адміністративного протоколу серії ОБ №176209 за порушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 ст.130 КУпАП, тимчасово вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_4 . Суддею Кіровського районного суду м. Кіровограда 15.07.2019 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на 01 (один) рік, та 16.08.2019 за вих. №15563/41/34-19 дане посвідчення було направлено до Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області.
Відповідно до Постанови судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2019 року за порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень та позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на 03 (три) роки.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31 травня 2021 року клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям - задоволено.
ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.
Закрито кримінальне провадження № 0001181, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 15 вересня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 копійок.

В апеляційній скарзі заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 просить ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.05.2021 стосовно ОСОБА_8 змінити в частині вирішення питання про стягнення процесуальних витрат через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Процесуальні витрати на залучення експертів за проведення технічної експертизи документів №190 від 18.09.2020 в сумі 1307 грн. 60 коп. - віднести за рахунок держави.

В іншій частині ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.05.2021 відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку.

Зі змісту положень ст.ст.124, 368, 374 КПК України обов`язковою умовою стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у кримінальному провадженні є визнання особи винною у інкримінованому кримінальному правопорушенні та постановлення відносно неї обвинувального вироку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.05.2021 ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із дійовим каяттям на підставі ст.45 КК України.

Вважає, що з урахуванням положень ст.124 КПК України, у зв`язку із звільненням ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз відповідно до вимог 4.2 ст.122 КПК України покладаються на державу.

Всупереч вимог ч.2 ст.124 КПК України суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, стягнув з нього процесуальні витрати на залучення експертів за проведення технічної експертизи документів №190 від 18.09.2020 в сумі 1307 грн. 60 коп., що відповідно до ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттямта проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Згідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення

Згідно ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортирними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Частиною 7 статті 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Дотримуючись вимог, передбачених статтями 284, 286 КПК, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання захисника ОСОБА_7 та звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.
При цьому, суд відповідно до ст. 372 КПК України, зазначив в ухвалі правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке інкримінувалося ОСОБА_8 та його суть, встановив обставини його вчинення. Крім того, перевірив наявність передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні свого рішення.
Жодним учасником не оспорюється правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення та мотиви з яких суд першої інстанції дійшов висновку про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закриття даного кримінального провадження.

Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 124 КПК встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1 ст. 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).

Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку наявних судових витрат або заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Вказаний висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Великою Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №462/6473/16-ц де зазначено, що процесуальні витрати, понесені, зокрема, у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими главою 8 КПК України.
Отже, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на залучення експертів, виключно обвинувальним вироком.
Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.
Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.
Таким чином нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).
Оскільки ст. 126 КПК визначено, що вказане питання може бути вирішено й ухвалою суду, колегія суддів робить висновок, що у випадку з`явлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

З огляду на викладене враховуючи те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрито з нереабілітуючих підстав, а також вимоги ст. 126 КПК та позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора про віднесення судових витрат за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2021 року, стосовно ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4