Справа № 484/4389/20
Провадження № 1-кп/484/182/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня, паспорт НОМЕР_1 , виданий 19.08.2014 року Устинівським РС УДМС України в Кіровоградській області, РНОКПП НОМЕР_2 , не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , без реєстрації, затриманого 12.11.2020 року; раніше судимого:

- 24.04.2003 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ст.ст. 185 ч.1, 15, 185 ч.3, 185 ч.3, 187 ч.1, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 27.06.2003 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; постановою Коростенського районного суду Житомирської області від 28.07.2005 року на підставі ст. 82 КК України невідбутий строк 2 роки 26 днів позбавлення волі замінено на обмеження волі на той же строк. Звільнився 04.08.2006 року за постановою Бердичівського міського суду Житомирської області від 28.07.2006 року умовно-достроково на 1 рік 10 місяців;

- 16.03.2011 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч.3, 187 ч.2, 395, 70 ч.4, 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі; звільнився 26.08.2014 року за ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2014 року умовно-достроково на 5 місяців 27 днів;

- 04.12.2015 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ст. 185 ч.2 КК України до 6 місяців арешту; звільнився 03.06.2016 року по відбуттю строку покарання;

- 08.12.2016 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ст. ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі; ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда невідбута частина покарання 1 рік 1 місяць 22 дні замінено обмеженням волі; звільнився 05.11.2019 року за ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградскої області від 28.10.2019 року умовно-достроково на 7 місяців 25 днів;

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України.

За участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

У вечірній час 11.11.2020 року ОСОБА_9 , раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вирішив повторно вчинити злочин і незаконно заволодіти чужим майном. З цією метою вночі (точного часу не встановлено) він прибув до домоволодіння по АДРЕСА_1 , де проживають ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Достовірно знаючи, що у них є грошові кошти та інше цінне майно, яке можна викрасти, ОСОБА_9 постукав у вхідні двері і після того, як йому відчинив ОСОБА_8 , відштовхнув останнього рукою і з метою незаконного заволодіння грошовими коштами, без будь-якого дозволу господарів, зайшов усередину будинку. Потім він зайшов до кімнати, в якій відпочивала ОСОБА_7 і почав при освітленні від телевізора, що працював, шукати гроші та інші цінні речі, внаслідок чого розбудив ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_9 добре розумів, що його дії носять відкритий характер і зрозумілі потерпілим. Далі ОСОБА_9 , помітивши, що ОСОБА_7 прокинулася, звернувся до неї з вимогою надати йому гроші, що наявні у них в будинку, і при цьому кулаком своєї руки наніс один удар по голові ОСОБА_7 . Від вказаного удару потерпіла тілесних ушкоджень не отримала. Потім до кімнати зайшов ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_9 також і йому наніс декілька ударів кулаками в обличчя, спричинивши тим самим потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців і забійної рани обличчя. Таким чином, ОСОБА_9 застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих. В цей час ОСОБА_7 , спостерігаючи, як ОСОБА_9 завдає тілесних ушкоджень її чоловікові, на вимогу ОСОБА_9 дістала з шафи гроші в сумі 3 000 грн. і віддала останньому, після чого ОСОБА_9 забрав гроші і залишив будинок, тобто відкрито заволодів належними потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 грошима в сумі 3 000 грн., завдавши їм матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав і пояснив, що не визнає фактичні обставини, викладені в обвинуваченні і не згоден з кваліфікацією його дій. ОСОБА_9 неодноразово змінював свої пояснення. Так, в судовому засіданні 21.01.2021 року ОСОБА_9 спочатку стверджував, що повністю визнає свою вину, але нічого не пам`ятає. Потім розповів, що раніше був знайомий з потерпілими. Збирався їхати до брата і хотів попросити потерпілих подивитися за його хатою. 11.11.2020 року близько 20-21 години вечора він взяв пляшку пива і пішов до них в гості. Постукав у двері, йому відчинив потерпілий. Він показав йому пляшку і той впустив його в хату. Сказав, що жінка спить. Він пішов до потерпілої в кімнату і розбудив її. Забрав у неї телефон, вона сама віддала йому гроші і він пішов додому. Наступного дня він взяв таксі і поїхав у Кіровоградську область. Потерпіла віддала йому гроші, тому що він з нею спорився, сказав їй, щоб віддала гроші і ударив один раз долонею в голову. Потерпіла почала кричати і взяла телефон, щоб подзвонити доньці. На крики прибіг її чоловік і почав кричати на неї, тоді він вдарив і потерпілого, тому що той на нього накинувся. Йому ніхто не заважав. Потерпіла взяла гроші з шафи, можливо 3 000 грн., і віддала йому. Гроші були купюрами по 200 грн. Він їх не перераховував. Стверджував, що він не проникав до будинку потерпілих, а потерпілий сам його впустив. Коли потерпіла ще спала, він дійсно шукав гроші в шафі. Потерпілому він наніс один удар в обличчя, той падав, але коли потерпілий лежав, він його не бив, бо той втратив свідомість і він злякався. В цей час підбігла потерпіла і він кричав, що ненавидить її. Спочатку просив у неї гроші на пиво. Прийшов до потерпілих у гості, а не з метою викрасти гроші. Намір викрасти гроші виник, коли він був у спальні потерпілої. Коли прийшов, сказав потерпілому, що хоче поговорити з ОСОБА_11 і той його впустив. Потерпілі його не виганяли з будинку.

Після зміни обвинувачення 11.02.2021 року від обвинуваченого надійшли письмові пояснення /а.с.174-175/, в яких він повідомив суду, що близько 20 години вечора 11.11.2021 року йшов додому і вирішив зайти до сусідів ОСОБА_12 , які проживають по АДРЕСА_2 , щоб попросити їх подивитися за будинком. З собою взяв пляшку пива, тому що ті вживають алкоголь. Хвіртка була відкрита. Він пройшов до дверей будинку, постукав. Йому відчинив ОСОБА_13 , побачив у нього пляшку пива і впустив у будинок. Він сказав, що хоче поговорити з ОСОБА_11 . ОСОБА_14 зачинив за ним двері і пішов в іншу кімнату, а він пішов до кімнати ОСОБА_11 . ОСОБА_14 був напідпитку. ОСОБА_11 лежала на дивані і дивилася телевізор. Він розбудив ОСОБА_11 , та одразу потягнулася до телефону і потім передала йому, щоб він подивився, тому що телефон не працював. Валентина запитала, де ОСОБА_14 . Він сказав, що той зараз підійде. Тоді ОСОБА_11 дістала з-під ліжка пляшку горілки, налила собі і випила, щоб чоловік не бачив. Також вона попросила у нього пива, щоб запити. Він налив їй пива і сам також випив з пляшки. Він поклав телефон на стіл і в кімнату зайшов ОСОБА_14 . Вони з потерпілою у цей час сварилися, так як раніше вона напідпитку його обзивала і він за це її ударив. ОСОБА_14 їх заспокоїв, вони всі разом випили по декілька чашок пивав і тоді ОСОБА_14 пішов підкласти дров. Він запитав у ОСОБА_11 , чи не буде в неї грошей на пиво, на що вона голосно, щоб почув чоловік, сказала, що нема, а сама в цей час підвелася з ліжка і дістала з шафи 200 грн., передала їх йому і сказала, щоб не казав ОСОБА_14 . Він присів на ліжко і побачив, що воно мокре, почав кричати на потерпілу, що вона обмочилася, після чого потерпіла взяла телефон, почала на нього кричати і виганяти з хати. Просила чоловіка його вигнати, обзивала. Зайшов ОСОБА_14 і взяв його за грудки, на що він ударив потерпілого в лице і сказав, що його дружина обмочилася. ОСОБА_14 відповів, що бувало і гірше, після чого потерпіла образилася на чоловіка, почала його обзивати і кинула в нього телефоном, від чого ОСОБА_14 упав і він упав разом з ним. Потім він почав бити ОСОБА_14 по обличчю долонями, тому що той знепритомнів. Коли ОСОБА_14 отямився, ОСОБА_11 відкинула його від чоловіка і сама почала його бити і обзивати. Поки вони билися, він підійшов до шафи, з якої раніше ОСОБА_11 брала гроші, і взяв звідти 600 грн. Також забрав пиво і пішов до ОСОБА_15 , у якої заночував, так як у себе в хаті робив ремонт, а на ранок поїхав до Первомайська, звідки взяв таксі і поїхав в сторону Помічної, однак за с. Лиса Гора їх зупинила поліція, у нього з кармана дістали гроші, перерахувала і поклали назад. Його затримали, але він був п`яний і не дуже все пам`ятає. Коли він брав гроші з шафи, його ніхто не бачив.

В судовому засіданні 17.03.2021 року обвинувачений підтримав такі свої письмові пояснення і додав, що визнає себе винним за ч.2 ст. 185 КК України у вчиненні крадіжки чужого майна повторно, оскільки в будинок потерпілі його впустили самі, вони не бачили, як він викрадав гроші і він не застосовував до потерпілих насильство, щоб викрасти гроші, а дав потерпілому ляпаса в обличчя і потерпілу також пару разів ударив, але бив їх через сварку, а не для того, щоб вони віддали гроші. Вважає, що від його ударів у потерпілих не могли виникнути тілесні ушкодження, а билися вони між собою. Також не визнав розмір завданої злочином шкоди і стверджував, що викрав лише 600 грн. Вважає, що потерпілі його обмовили і про це свідчать їх пояснення, які він вважає суперечливими.

Оскільки фактично ОСОБА_9 не визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, суд дослідив всі докази у справі, надані учасниками кримінального провадження суду.

Позиція обвинуваченого повністю спростовується показаннями потерпілих, які надані під присягою і після попередження про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень, а також сукупністю інших доказів, досліджених судом. Натомість, жодного доказу на підтвердження версії захисту суду не надано.

Так, потерпіла ОСОБА_7 пояснила суду, що 11.11.2020 року увечері вона дивилася телевізор і відпочивала, чоловік був у кухні. Вона почула розмову і потім ОСОБА_9 зайшов до неї з пляшкою пива. Вона його виганяла, але він говорив, щоб дала гроші, бо він взяв пиво в борг. ОСОБА_9 не припиняв, тож вона з вікна взяла телефон і подзвонила дочці. ОСОБА_9 вихопив у неї телефон, штовхнув її до шафи, кричав на неї і ударив кулаком в голову. Від удару вона не падала. На крики зайшов її чоловік, спитав, що відбувається, вона сказала, що ОСОБА_9 шукає гроші. Тоді ОСОБА_9 ударив її чоловіка, від чого той упав. ОСОБА_9 накинувся на нього і вимагав гроші. Казав, що інакше заріже. У неї були заховані гроші, тож вона перелякалася, що чоловіка заріжуть, тому взяла їх і віддала ОСОБА_9 3 000 грн. купюрами по 200 грн. Зайшли ще двоє хлопців і почали звати ОСОБА_9 , тоді він взяв гроші, пиво і пішов. Телефон ОСОБА_9 не забрав, а лише розібрав. У неї боліла голова, у чоловіка був струс мозку, він втрачав свідомість, йому нанесли не менше двох ударів. Чоловік розказував їй, що відчинив двері, але вона не знає, чи той впускав ОСОБА_9 до хати. Раніше ОСОБА_9 дійсно знали, бачили близько трьох разів, одного разу позичала йому гроші на пиво. Наразі гроші їй не повернули, з обвинуваченим вони не примирилися.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив суду, що якось увечері топив плиту, почув стук, запитав, хто. ОСОБА_9 сказав, що хоче побалакати з Валею. Він відкрив і запитав, про що побалакати. ОСОБА_9 відштовхнув його і пішов у спальню до жінки. Він втихомирив собаку і повернувся до хати. Почув крики і запитав ОСОБА_9 , чого він спорить, просив піти додому, тоді ОСОБА_9 забрав у жінки телефон. Коли він зайшов до жінки у кімнату, ОСОБА_9 рився у шафі. Він запитав, що той робить, а жінка йому відповіла, що він шукає гроші. ОСОБА_9 ударив жінку по голові, тоді він взяв його за спину, але ОСОБА_9 розвернувся і ударив його в голову, аж шкіра тріснула. Він упав, тоді ОСОБА_9 сів зверху, бив його і погрожував його вбити. При цьому вимагав у жінки гроші. Потім він втратив свідомість і більше нічого не бачив. Раніше ОСОБА_9 знав. Тричі він приходив до них на поминки і вони разом випивали.

Як видно, показання обох потерпілих послідовні і узгоджуються між собою. Крім того, під час слідчого експерименту 17.11.2020 року потерпілі давали аналогічні свідчення.

Так, під час слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_7 вона показала на місці і розказала, як в ніч на 12.11.2020 року до неї в кімнату зайшов ОСОБА_9 і почав шукати гроші в шафі, вимагав, щоб вона віддала йому гроші. Вона відштовхувала ОСОБА_9 від шафи і саме тоді він наніс їй один удар кулаком в голову. В цей же час у кімнату зайшов її чоловік ОСОБА_8 і почав виштовхувати ОСОБА_9 з кімнати, але той наніс йому один удар кулаком в обличчя, після чого ОСОБА_8 упав на підлогу, а ОСОБА_9 продовжив його бити. Тоді вона дістала з шафи гроші, віддала їх ОСОБА_9 і він пішов з хати /а.с.116-121/.

ОСОБА_16 під час слідчого експерименту 17.11.2020 року показав і розказав, як в ніч на 12.11.2020 року хтось постукав у вхідні двері. Він відчинив і побачив ОСОБА_9 , який відштовхнув його і пішов до кімнати, де відпочивала ОСОБА_7 . Через деякий час він почув галас і зайшов до кімнати дружини. Там побачив, як ОСОБА_9 стоїть біля шафи і питає в дружини, де гроші. Вона намагалась його виштовхати з кімнати і тоді ОСОБА_9 ударив її один раз в голову. Він підійшов до ОСОБА_9 ззаду і намагався його відтягнути, але той наніс йому один удар в ліву частину обличчя, від чого він упав і втратив свідомість /а.с.122-128/.

Під час упізнання особи за фотознімками ОСОБА_7 упізнала саме ОСОБА_9 /а.с.129/.

Таким чином, з показань потерпілих вбачається, що ОСОБА_9 не отримував дозволу потерпілих на те, щоб зайти до них в будинок, що доводить таку кваліфікуючу ознаку як проникнення.

Крім того, з вказаних показань вбачається, що ОСОБА_9 одразу пройшов у кімнату потерпілої і почав вимагати у неї гроші, що доводить факт проникнення в будинок з метою незаконного заволодіння чужим майном.

Також з пояснень потерпілих вбачається, що ОСОБА_9 викрав 3 000 грн. і тому суд визнає, що розмір завданої злочином матеріальної шкоди також знайшов своє підтвердження.

Крім того, з пояснень потерпілих вбачається, що ОСОБА_9 ударив один раз потерпілу в голову і один раз ударив кулаком потерпілого в обличчя, від чого той упав і втратив свідомість, тобто він дійсно застосував до них насильство. При цьому він продовжував вимагати гроші.

Зазначені обставини також підтверджуються протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.11.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 12.11.2020 року заявив у поліцію про те, що вночі невстановлена особа через відчинені ним двері проникла до його будинку і, погрожуючи насильством, відкрито заволоділа його грошима в сумі 3 000 грн. ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження /а.с.83/. За даним фактом 12.11.2020 року було розпочате кримінальне провадження, що підтверджується витягом з ЄРДР /а.с.82/.

Наведені докази підтверджують, що ОСОБА_9 мав умисел на незаконне заволодіння майном Рогожинських, зокрема, грошима.

Згідно висновку судомо-медичної експертизи № 604 від 12.11.2020 року у ОСОБА_8 виявлено синці і забійна рана обличчя. Такі тілесні ушкодження могли утворитися у строк, зазначений у постанові, від дії тупого(их) твердого(их) предмета(ів) (не менше одного удару) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту /а.с.92-93/.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 605 від 12.11.2020 року у ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено /а.с.94-95/.

Наведені висновки експертиз підтверджують факт застосування до потерпілих насильства, що не є небезпечним для їх життя та здоров`я. При цьому потерпілі не повідомляли про те, що билися чи сварилися між собою. Їх пояснення одностайні вони обидва намагалися вигнати ОСОБА_9 з хати, поки він не почав їх бити.

З протоколу огляду місця події від 12.11.2020 року, який проводився з 09.10 до 10.10 години, а також з фототаблиці до нього, вбачається, що таким місцем є будинок АДРЕСА_1 . Відображено приміщення, де відбувалися події кімната, в якій відпочивала потерпіла ОСОБА_7 , в якій також знаходиться шафа, де зберігалися гроші, якими заволодів ОСОБА_9 , а також самі потерпілі. На обличчі ОСОБА_8 наявні тілесні ушкодження /а.с.84-91/. Під час огляду місця події були вилучені сліди папілярних узорів з коробки безперебійника.

Згідно висновку дактилоскопічної експертизи № 1064 від 19.11.2020 року один з п`яти вилучених на місця події слідів папілярних узорів розміром 10х20 мм придатний для ідентифікації за ним особи і залишений безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_9 /а.с.106-113/.

Наведені докази підтверджують фактичні обставини щодо місця вчинення злочину.

Оцінивши у сукупності досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 186 ч.3, оскільки стороною обвинувачення доведено наявність всіх елементів зазначеного складу злочину та його кваліфікуючі ознаки.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_9 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який протягом більше ніж сімнадцяти років постійно вчиняє злочини, в тому числі і корисливі, через невеликі проміжки часу після звільнення з місць позбавлення волі /а.с.137-139/, тобто не бажає ставати на шлях виправлення; не визнав себе винним, а відповідно не розкаявся у вчиненому, не сприяв розкриттю злочину і поверненню викраденого; офіційно не працює, не має постійного місця проживання; за тимчасовим місцем проживання характеризується посередньо, не має сім`ї, утриманців.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_9 , суд визнає вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий та сімейний стан, обставину, що обтяжує покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в межах санкції частини статті у виді позбавлення волі.

Судові витрати за проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 1 307 грн. 60 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь Держави на підставі ст. 124 КПК України /а.с.106/.

Речові докази у справі: сліди папілярних узорів та дактилокарти /а.с.115/ слід знищити, а речі, вилучені у ОСОБА_9 під час затримання /а.с.98/ - повернути йому.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Оскільки обвинувачений засуджується до реального відбуття покарання за тяжкий злочин, він не має сім`ї та зареєстрованого місця проживання, з метою забезпечити в подальшому виконання вироку, суд на підставі ст. 374 КПК України вважає за необхідне залишити щодо нього раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому строк відбуття покарання обвинуваченому слід обчислювати з моменту затримання та зарахувати у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з 12 листопада 2020 року /а.с.96-99/, зарахувавши йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_9 залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь Держави судові витрати за проведення дактилоскопічної експертизи № 1064 від 19.11.2020 року в сумі 1 307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп. /а.с.106/.

Речові докази у справі: сейф пакети № 5395853 та № 5395852, в яких містяться таблиця з вилученими слідами папілярних узорів і дактилокартами, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Первомайського РВП ГУНГП в Миколаївській області згідно квитанції № 580 /а.с.115/ - знищити.

Особисті речі, вилучені у ОСОБА_9 під час затримання /а.с.98/: мобільний телефон марки TECNO Т473 ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , в якому знаходиться сім-карта мобільного оператора Київстар та флешкарта об`ємом 4Гб, два зарядних пристрою: NOKIA і TECNO, що поміщені до пакету №1; грошові кошти в сумі 1 420 грн. купюрами: 6 штук по 200 грн. та 2 штуки по 100 грн., 1 штука 20 грн., поміщені до пакету №2, а також банківська картка ПриватБанку № НОМЕР_5 , поміщена до пакету №3, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області згідно квитанції № 577 від 20.11.2020 року /а.с.146/ - повернути за належністю ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок в частині обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

СУДДЯ: