ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1228/21 Справа № 201/9020/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0000504 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Преображенка Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з освітою середньо-спеціальною, працює на посаді водія ТОВ ВКФ «Ігрек», не одруженого, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_9 до ОСОБА_7 .
Вирішено питання щодо стягнення судових витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 18 червня 2019 року близько 12 години 15 хвилин, він, перебуваючи з 05.05.2014 в трудових відносинах з ТОВ «Ігрек» та виконуючи обов`язки водія, керуючи автобусом «РУТА 25d», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , рухався в світлий час доби по сухому покриттю проїзної частини дороги у лівій смузі для руху, по проїзній частині пр. Дмитра Яворницького, яка складається з двох смуг для руху в одному напрямку, з боку вул. Барикадної в напрямку вул. В. Моссаковського Соборного району м. Дніпра.
Під час руху по проїзній частині пр. Д. Яворницького на перехресті з вулицею Гоголя в районі будинку № 41, водій автобусу «РУТА 25d», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким в крайній правій смузі для руху зупинився автомобіль «Камаз 5510», реєстраційний номер НОМЕР_3 , для надання безперешкодного переходу пішоходам, спочатку зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, а поновлюючи рух, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху при необмеженій оглядовості та видимості, будучи неуважним до дорожньої обстановки, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода, ОСОБА_11 , 1937 р.н., яка рухалась по пішохідному переходу справа на ліво відносно напрямку руху автобуса «Рута 25d», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті чого в районі перехрестя вул. Гоголя з пр. Д. Яворницького, Соборного району м. Дніпро скоїв наїзд передньою правою частиною автобусу «РУТА 25d», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_11 , яка в цей час перетинала проїзну частину пр. Д. Яворницького по нерегульованому пішохідному переходу, справа на ліво по ходу його руху та під час поновлення руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , знаходилася на смузі його руху, тобто, на крайній лівій смузі руху пр. Д. Яворницького.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.18.4. Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: численних переломів кісток скелету та ушкодження внутрішніх органів і ускладнилися шоком, що призвело до смерті ОСОБА_11 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 15 годині 50 хвилин у відділенні політравми КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР».
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок від 15 лютого 2021 року та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма транспортними засобами строком на три роки.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення з тяжкими наслідками смертю людини, крім того, він не вживав будь яких дій для відшкодування завданої шкоди, у тому числі на поховання загиблої.
Прокурор вважає, що судом першої інстанції не враховано в повній мірі всі обставини ДТП, зокрема те, що ОСОБА_11 . Правила дорожнього руху не порушувала, дорожньо-транспортна подія сталась виключно з вини водія ОСОБА_7 .
Прокурор зазначив, що та обставина, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, та інші дані про його особу не можуть бути підставою для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, оскільки не свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що вирок суду першої інстанції є законним та обгрунтованим.
Захисник зазначив, що ОСОБА_7 скоїв злочин, який відноситься до необережних тяжких злочинів, має на утриманні неповнолітню дитину, розкаявся, намагався частково відшкодувати заподіяну шкоду, проте потерпіла відмовилась від відшкодування шкоди.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Колегія суддів, відповідно до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції зробив висновок про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства на підставі вимог ст.75 КК України.
Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02 березня 2021 року у справі №721/115/19, відповідно до якого для досягнення пропорційності між злочином та покаранням, основним чинником, який має братися до уваги під час визначення виду та міри покарання за злочин, є ступінь його тяжкості та небезпечності. При призначенні покарання судам слід прагнути до справедливості та пропорційності, а будь-які винятки з цієї мети мають бути належним чином обґрунтовані.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо можливості застосування обвинуваченому ОСОБА_7 саме такого виду покарання, враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, який хоча і є тяжким злочином, проте скоєним з необережності.
Колегія суддів також враховує пояснення обвинуваченого, який в судовому засіданні суду апеляційної інстанції зазначив, що він дійсно не бачив потерпілу, оскільки вона впала безпосередньо перед його автомобілем, внаслідок чого опинилась у сліпій зоні, внаслідок чого у нього не було можливості її побачити. Крім того обвинувачений наголосив, що він постійно жалкує про скоєне, корить себе, і неодноразово самостійно проводив експерименти на місці ДТП з метою з`ясувати ступінь своєї вини у скоєному.
Колегія суддів враховує обставини, що були прийняті судом першої інтсанції до уваги, а саме обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому - щиросердне каяття, повне визнання свої вини, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Колегія суддів також враховує особу обвинуваченого, який має зареєстроване місце проживання, не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має неповнолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходиться на його утриманні.
Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду викладений у постанові від 02 березня 2021 року у справі №721/115/19 в частині того, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на пріоритеті захисту прав та свобод дитини, забезпечення належного захисту прав, свобод і законних інтересів дітей, відновлювальний підхід у здійсненні правосуддя за участю дітей, впровадження найкращих практик та методів захисту прав і свобод дітей.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці мають забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, повинні гарантувати ефективну реалізацію прав дітей на якнайкраще забезпечення їхніх інтересів у якості головного міркування у всіх справах, що стосуються дітей або мають вплив на дітей.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки таке звільнення буде сприяти реалізації найкращих інтересів неповнолітньої дитини, а комплексна оцінка впливу такого рішення на долю дитини у даному кримінальному провадженні в сукупності з іншими обставинами цієї конкретної справи, дає можливість колегії суддів зробити висновок, що незастосування інституту звільнення від відбування покарання до ОСОБА_7 поставить дитину у більш вразливе становище.
Враховуючи виключні обставини справи, особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного правопорушення, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2021 року без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0000504 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України залишити без задоволення.
Вирок вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0000504 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3