Справа №705/719/21
1-в/705/86/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представника установи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, раніше неодноразово судимого, за вказаною справою засудженого 19.03.2018 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, відбуваючого покарання у Державній установі «Старобабанівська виправна колонія № 92», про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, оскільки вважає, що наявні підстави для застосування відносно нього ст.81 КК України. Просить звільнити його від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання та просив задовольнити.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував, в його вирішенні поклався на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та в обґрунтування своєї позиції зазначив, що оскільки засуджений ОСОБА_4 неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, йому відомі вимоги та практика ініціювання адміністрацією установи виконання покарання, а також застосування судами умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. Оскільки ОСОБА_4 тривалий час (більше 2-х років) відбування покарання характеризувався негативно та отримував стягнення, а нетривалий час (8 місяців), що передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення, характеризувався позитивно. Вказані обставини свідчать про те, що засуджений пристосовується на короткий термін для отримання пільги без фактичного виправлення. Враховуючи особу засудженого, його поведінка в установі виконання покарань не свідчить про його виправлення та відсутність у нього мотивації на скоєння нових злочинів.

Суд, вислухавши думку прокурора, вивчивши письмові матеріали подання та особової справи, вважає, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбування: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово був засуджений і до нього двічі застосовувалось умовно-дострокове звільнення. Останній злочин він вчинив в період звільнення від покарання з випробуванням з іспитовим строком. На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 19.03.2018 за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуті частину покарання за вироком від 28.11.2011 року Солом`янського районного суду м.Києва та остаточно призначено покарання у виді 03 років 01 місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Вирок набрав законної сили 18 квітня 2018 року.

Згідно довідки відділу по контролю за виконанням судових рішень Старобабанівської ВК №92 станом на день розгляду клопотання початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_4 : 17.05.2018 року, кінець строку: 17.06.2021 року, не відбута частина покарання складає 02 місяці 22дні.

Відповідно до характеристики ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області ОСОБА_4 з 08.06.2018 року відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська ВК №92». За період відбування покарання характеризується позитивно, але допустив чотири порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. За характером спокійний, врівноважений, не конфліктний. Дотримується правомірних відносин з персоналом установи. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить належні висновки. Виконує обов`язки днювального відділення СПС №1, до своїх обов`язків ставиться сумлінно, старанно, за що 3 рази заохочувався правами начальника установи. Провину у скоєному злочині визнає повністю, розкаюється.

Згідно витягу з протоколу №6 від 18.03.2021 комісія ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області вважає, що засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення і тому більшістю вирішили подати матеріали в суд на умовно-дострокове звільнення.

Судом враховується, що засуджений, який заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання повинен не лише працювати, а ставитись до праці відповідально. Бути зразком для слідування іншими засудженими. Для доведення вказаних обставин необхідно, щоб поведінка засудженого була стабільно позитивною протягом тривалого часу. Саме тому, засуджений отримує право на вказану пільгу після відбуття ѕ покарання, і саме тому висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.(п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року)

Крім цього суд звертає увагу, що не можна вважати сумлінною поведінку засудженого лише через відсутність у засудженого не знятих або не погашених у порядку, встановленому статтею 134 КВК України, стягнень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Йому відомі вимоги та практика ініціювання адміністрацією установи виконання покарання, а також застосування судами умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що дає йому можливість пристосуватись на короткий термін та отримати пільгу без виправлення. В зв`язку з цим застосування до засудженого пільги, передбаченої ст.81 КК України, повинно бути справедливим, тобто відповідати особі засудженого та його поведінці під час відбування покарання. Вказане можливо лише через з`ясування сутності засудженого, а не лише зовнішніх ознак його поведінки, яку він демонструє. Саме тому відповідно до п.17 Постанови Пленуму ВСУ слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання. Додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Це дає змогу визначити наявність у засудженого глибоких переконань у необхідності змін свого життя.

Несправедливе застосування до засудженого ст.81 КК України є не тільки умовою для вчинення вказаним засудженим нових злочинів, а й демонструє іншим засудженим можливість звільнення без суворого дотримання вимог режиму та працюючи епізодично, тобто без докладання зусиль. Цим зводиться нанівець соціально-психологічна робота із засудженими та організація їх працевлаштування, на які держава витрачає значні ресурси. Таким чином, враховуючи особу засудженого та встановлені обставини справи, суд вважає, що поведінка в установі виконання покарань не свідчить про його виправлення та відсутність у нього мотивації на скоєння нових злочинів.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого ОСОБА_4 викликає обґрунтовані сумніви, суду не надано доказів на підтвердження того, що засуджений виправився і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства та заслуговує того, щоб до нього застосували умовно-дострокове звільнення від покарання. На даний час суд не вбачає підстав для застосування до нього норм ст.81 КК України, а тому клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 30.03.2021 року.

Суддя ОСОБА_1