Справа № 645/1590/21
Провадження № 1-кп/645/486/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Харкова клопотання прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0003418 від 20.12.2017 року за ч.1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

Прокурор Немишлянського відділу Харківської міської прокуратури № 3 ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням та просила кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003418 від 20.12.2017 з кваліфікацією за ч. 1 ст.190 КК України - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В обґрунтування клопотання зазначила наступне: 19.12.2017 до Немишлянського ВП надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , про те що, невстановлена особа заволоділа його грошовими коштами, шахрайським шляхом (ЖЄО 27999). 20.12.2017 відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003418 за ч. 1 ст. 190 КК України. 27.05.2018 слідчим СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області в якості потерпілого було допитано ОСОБА_5 який пояснив про обставини вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Так згідно протоколу допиту, на початку лютого 2015 року він звернувся до адвоката ОСОБА_6 з метою надання йому правових послух щодо захисту своєї спадкової земельної ділянки яка незаконно була у нього відібрана. Під час особистої зустрічі він передав ОСОБА_6 деякі копії документів для ознайомлення. 07.02.2015 він зустрівся з ОСОБА_6 вдруге і він запропонував йому укласти з ним типовий договір про надання правових послуг на що ОСОБА_5 погодився, ОСОБА_6 запропонував йому зроблену ним калькуляцію з дев`яти пунктів, загальною вартістю 8800 грн. В день підписання договору, тобто 07.02.2015 року ОСОБА_6 запросив у ОСОБА_5 завдаток у розмірі 3000 гривень. ОСОБА_6 , як на думку ОСОБА_5 , вніс калькуляцію перші шість пунктів, загальною вартістю 6000 грн. які по суті не потрібні для підготовки заяви в ХРБТІ для виготовлення технічного паспорту на будинок. 28 липня 2015 року о 14:00 годин ОСОБА_6 призначив ОСОБА_5 зустріч, під час якої останній передав ОСОБА_6 5000 грн. в якості другої частини оплати за договором, тобто ОСОБА_5 сплатив ОСОБА_6 8000 грн. із загальної суми згідно калькуляції на 8800 грн. 24.08.2015 ОСОБА_5 підписав акт наданих послуг ОСОБА_6 . Вдома ОСОБА_5 прочитав акт виконаних робіт, в якому нічого не сказано про вивчення ОСОБА_6 архівних матеріалів, перших шести пунктів калькуляції. Тобто фактично ОСОБА_6 не виконав пункти 1,2,3,4,5,6 калькуляції від 07.02.2015. Тому реальна вартість роботи, яку виконав ОСОБА_6 згідно його калькуляції складає лише 2800 грн., а ОСОБА_5 вже сплатив ОСОБА_6 8000 грн. 27.12.2017 року в якості свідка було допитано ОСОБА_6 який пояснив наступне: У 2014 році до нього за правовою допомогою звернувся гр. ОСОБА_5 для того щоб ОСОБА_6 надав йому первину правову допомогу за яку він отримав 500 грн., після чого ОСОБА_5 пішов збирати потрібні йому документи. В подальшому, у 2015 році до нього знову звернувся гр. ОСОБА_5 який знову попросив ОСОБА_6 про допомогу, після чого вони уклали договір про надання правової допомоги, датований 07.02.2015. відповідно до договору ОСОБА_6 повинен був представляти інтереси ОСОБА_5 в різних інстанція за що ОСОБА_5 повинен був сплатити ОСОБА_6 грошові у сумі 5000 грн. Задаток був внесений в лютому 2015 року, також до договору була складена калькуляція згідно якої ОСОБА_5 повинен був сплатити 8800 грн. В досудовому порядку всі проблеми ОСОБА_5 були вирішені. 25 серпня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був підписаний акт фактично наданих останньому послуг та, відповідно до якого ОСОБА_5 повинен був виплатити ОСОБА_6 ще 3800 грн. до 31 серпня 2015 року. Однак, ОСОБА_5 так і не сплатив ОСОБА_6 борг та в 2016 році ОСОБА_6 звернувся з позовною заявою до суду щодо стягнення з гр. ОСОБА_5 несплаченої суми у розмірі 3800 грн. та рішенням суду першої інстанції позов було задоволено, після чого в апеляційній інстанції рішення суду першої інстанції залишили без змін. Неодноразово в матеріалах кримінального провадження надавалися доручення.

Прокурор зазначив, що з 01.07.2020 набрали чинності зміни до Кримінального процесуального кодексу України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-УІІІ від 22.11.2018. Відповідно до п. 1 ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону з дня набрання чинності цим Законом у кримінальних провадженнях про злочини, визначені як кримінальні проступки, в яких до дня набрання чинності цим Законом особам не повідомлено про підозру у вчиненні злочину, подальше досудове розслідування здійснюється в порядку, встановленому главою 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону з дня набрання чинності цим Законом у кримінальних провадженнях про злочини, визначені як кримінальні проступки, в яких до дня набрання чинності цим Законом особам не повідомлено про підозру у вчиненні злочину, подальше досудове розслідування здійснюється в порядку, встановленому главою 25 Кримінального процесуального кодексу України.
29.07.2020 постановою прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , подальше досудове розслідування вказаного кримінального провадження доручено підрозділу дізнання Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області.
Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої ст. 284 КПК України, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Згідно клопотання прокурора, останній зазначає, що у кримінальному провадженні проведено необхідні оперативно - розшукові заходи та слідчі дії, однак встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення не вдалось, підозра жодній особі вручена не була. Підстав для зупинення перебігу строку давності немає.

Згідно положень ч.2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинене приблизно у лютому 2015 року з попередньою правовою кваліфікацією - ч.1 ст.190 КК України, яке на час складання клопотання є кримінальним проступком.

Таким чином, згідно поданого клопотання, під час досудового розслідування особу, яка вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні № 0003418 не встановлено, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, вказане кримінальне правопорушення не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, що є підставою для закриття кримінального провадження згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Також, речові докази та документи, долю яких необхідно вирішити судом на підставі ст. 100 КПК України, під час ухвалення рішення, яким закінчується кримінальне провадження, відсутні.

Прокурор в судовому засіданні вважав клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, просив його задовольнити.
В судове засіданні потерпілий ОСОБА_5 не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій заперечував проти задоволення клопотання про закриття провадження по даній справі, оскільки органами досудового розслідування не було вжити всіх необхідних заходів для розкриття кримінального правопорушення, його клопотання залишилися нерозглянутими.
Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для закриття зазначеного кримінального провадження, з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої та частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3-1 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Вимогами п.1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом: з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставні п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України обґрунтовано тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, є проступком, а тому відповідно до статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею проступку і до набрання вироком законної сили минуло три роки.

Разом з тим, як вбачається із зазначених правових норм, кримінальне провадження може бути закрите з підстав, вказаних у п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України, за наявності декількох обов`язкових умов, а саме: доведеності самої події злочину, тобто діяння, передбаченого Особливою частиною КК України; доведеності всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу злочину; відсутності відомостей про особу, яка вчинила злочин; об`єктивної неможливості встановити особу, яка вчинила злочин; закінчення визначених у ст. 49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При цьому відсутність будь-якої з цих умов виключає можливість закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Внесення змін до КПК України, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами кримінального судочинства, передбачених ст.ст.9, 25 КПК України.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування вчинені наступні дії: 18.12.2017до Немишлянського ВП надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , про те що, невстановлена особа заволоділа його грошовими коштами, шахрайським шляхом (ЖЄО 27999). 20.12.2017 відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003418 за ч. 1 ст. 190 КК України.

Постановою про призначення групи прокурорів від 21.12.2017 року в групу прокурорів у кримінальному провадженні №0003418 включено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Постановою слідчого СВ Немишлянського ВП ГУМВСУ в Харківській області від 31.01.2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003418 від 20.12.2017 року було закрите зі встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10.05.2018 - ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2018 року про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого від 18.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0003418 скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою скаргу на постанову задоволено та постанову слідчого від 18.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0003418 скасовано, а матеріали повернуто прокурору для організації досудового розслідування.

27.05.2018 слідчим СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 було допитано ОСОБА_5 в якості потерпілого та надано доручення в порядку ст. 40 КПК України.

Постановою слідчого СВ Немишлянського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 від 22 листопада 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003418 від 20.12.2017 року було закрите зі встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 року скасовано постанову від 22.11.2019 року слідчого Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003418 від 20.12.2017 року, матеріали кримінального впровадження № 0003418 від 20.12.2017 року за ч.1 ст. 190 КК України повернуті до СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області для продовження досудового розслідування.

Після даної ухвали слідчого судді, в матеріалах кримінальної справи міститься рапорт, згідно якого слідчий СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області просив дозволити на долучення до матеріалів кримінального провадження заяви ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 , про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003418 від 20.12.2019, за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК та надано слідчому Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ст. лейтенанту поліції ОСОБА_9 , на тимчасовий доступ з можливістю наступного вилучення справи № 643/7219/16-ц з архіву Московського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, проспект Юбілейний 38-Е., для проведення технічної експертизи документів.

27.03.2020 слідчим СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 виконано ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року.

Будь-яких інших слідчих дій після скасування слідчим суддею 20 січня 2020 року постанови про закриття кримінального провадження проведено не було.

Після виконання ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року проведено не було, експертиза не призначена, вилучені з Московського районного суду м. Харкова два тома цивільної справи залишилися у слідчого.

Суд констатує, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження фактично не здійснювалося. Належні та ефективні заходи спрямовані на розкриття вказаного кримінального правопорушення не були здійснені. Досудове розслідування та процесуальне керівництво з боку прокурора були неналежними.

Статтею 9 ч. 4 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на досудове розслідування кримінального провадження за № 0003418 від 20.12.2017 року, суд вважає, що його розслідування не може відповідати вимозі ефективності.

Крім того, прокурор, який звертається із вказаним клопотанням і призначений у кримінальному провадженні жодних процесуальних рішень, вказівок на розкриття вказаного злочину не приймав.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі "Євген Петренко проти України" (заява N 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 "…для того, щоб розслідування могло вважатися "ефективним", воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості". Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини "Юрій Іларіонович Щокін проти України" від 03.10.2013 року, заява N 4299/03 "…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах "Начова та інші проти Болгарії" (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та "Рамсахай та інші проти Нідерландів" (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

Згідно постанови про визначення органу дізнання та зміни порядку досудового розслідування від 29.07.2020 року вказане кримінальне провадження передано для подальшого досудового розслідування відділ дізнання Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області у зв`язку із внесенням змін до КПК України згідно Закону України № 2617-VIII від 22.11.20у18 року, та матеріали щодо кримінального проступку направлені керівнику підрозділу дізнання Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області для організації подальшого досудового розслідування у формі дізнання.

Проте, починаючи з 22.07.2020 року, жодних процесуальних дій вчинено не було. Матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо проведення слідчих дій, не було вжито жодного заходу щодо збирання доказів.

Тобто, з викладеного вбачається, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України. А прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження.

Суд вважає, що використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства" як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження за № 0003418 від 20.12.2017 року шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чиним КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у закритті, матеріали кримінального провадження підлягають поверненню до Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова для організації проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись вимогами п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст.284, п. 2 ч. 3 ст.314, ст.ст.369 - 372,376,392,395 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова про закриття кримінального провадження № 0003418 від 20.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 190 КК України на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Кримінальне провадження № 0003418, за ознаками складу кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали оголошено 14.06.2021.

Головуючий суддя -