У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2021 року про відмову в задоволенні його клопотання про заміну покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
засуджений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2021 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду, призначити новий розгляд в суді першої інстанції та визнати порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Засуджений ОСОБА_5 наголошує на тому, що він засуджений до довічного позбавлення волі, а тому перебуває у тих самих умовах, що і засуджений ОСОБА_8 , відносно якого, Європейським судом з прав людини встановлено наявність порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.
В обґрунтування клопотання засуджений послався на те, що рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Петухов проти України № 2» від 12.03.2019 р. констатовано порушення Україною вимог статті 3 Конвенції, зокрема, у зв`язку з тим, що призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі є таким, яке неможливо скоротити.
Врахувавши, що на момент розгляду клопотання засудженого ОСОБА_5 законодавчого механізму заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням, окрім помилування, не передбачено, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що таке клопотання задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
За матеріалами провадження ОСОБА_9 відбуває покарання як засуджений Апеляційним судом Миколаївської області 05.02.2002 р. за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, із застосуванням ст. 70, ст. 71 КК України, до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Положеннями ст. 51 КК України передбачено, що до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінальних правопорушень, судом можуть бути застосовані як окремі види покарань позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
Згідно з ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Водночас, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., роз`яснено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може застосовуватися виключно до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, зі змісту положень ст. 82 КК України вбачається, що законодавством не передбачено застосування наведених норм до осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі.

За такого, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , суд першої інстанції вірно зазначив, що необхідних змін до національного законодавства на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петухов проти України № 2» законодавчим органом не внесено, порядок та умови перегляду призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі нормативно не визначено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, під час розгляду даного кримінального провадження, у тому числі норм КПК України, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, при апеляційному перегляді не встановлено.
Отже, з урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим, і підстав для скасування ухвали, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3