Справа № 686/8061/21
Провадження № 1-кп/686/1039/21
18 травня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в режимі відеоконференції ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 1-кп/686/1039/21 на підставі обвинувального акта про обвинуваченняОСОБА_11 за ч.4 ст.189 та ч.3 ст.255-1 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч. 4 ст. 189 КК України,
31 березня 2021 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в порядку ст. 291 КПК України направлений для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_11 за ч.4 ст.189 та ч.3 ст.255-1 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч. 4 ст. 189 КК України.
Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши зміст обвинувального акта та додатків до нього, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Пунктом «а» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
При цьому безумовним порушенням кримінального процесуального законодавства є порушення права обвинуваченого на захист, яке, зокрема, повинно бути забезпечено конкретністю пред`явленого йому обвинувачення.
Визначаючи основні терміни КПК, у пункті 13 частини першої статті 3 законодавець виклав загальне, незалежно від стадій кримінального провадження, поняття обвинувачення, яким є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Пунктами 1, 2 частини 1 статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні доказуванню підлягають зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до глави 24 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування щодо особи є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом. Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Порядок складання обвинувального акта, додатків до нього та перелік відомостей, які повинен містити складений обвинувальний акт, визначені ст. 291 КПК України
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Як вбачається зі змісту обвинувального акта, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189 та ч.3 ст.255-1 КК України будучи судимим 12.11.1993 року Хмельницьким обласним судом за вчинення злочинів, передбачених ст.86-1 КК України (в ред. 1961 року), до покарання у виді позбавлення волі строком 10 років з конфіскацією майна (18.01.1994 рішенням Верховного суду України, переглянуто вирок та визначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна у виправній колонії посиленого режиму), проте в силу ст. 89 КК України ОСОБА_11 є не судимим, про що зазначено в обвинувальному акті у його анкетних відомостях.
У обвинувальному акті допущено використання жаргонізмів, що є недопустимим з огляду на положення ст. 10 Конституції України та 29 КПК України.
Так, відповідно до ч.1 ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова, а згідно ч.1 ст.29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.
ОСОБА_11 серед іншого ставиться у вину те, що він «... продовжуючи поширення злочинного впливу, продовжував надавати вказівки, накази, розпорядження іншим особам та координував їх діяльність, про що свідчить поведінка осіб, які відносяться до злочинної спільноти, зокрема: 03.07.2020, 21.07.2020, 27.07.2020, 29.07.2020, 01.09.2020, 03.09.2020, 11.09.2020, 15.09.2020, 25.09.2020 в телефонних розмовах між раніше судимими особами, особами, які відбувають покарання, останні обговорюють ОСОБА_11 з приводу того, що отримують від нього вказівки на повернення грошових коштів, вказівки щодо розподілу так званого «гріву», розпорядження щодо дій в певних ситуаціях, а також повідомляють про готовність виконання його вказівок...». Проте, в обвинувальному акті конкретно не зазначено які саме розмови, яких осіб та з приводу яких вказівок, наказів, розпоряджень свідчать про поширення злочинного впливу.
Окрім цього, ОСОБА_11 ставиться у вину, що він «…Таким чином, встановивши та поширивши свій злочинний вплив на території Хмельницької області виконував наступні функції:… - особисто та через довірених осіб здійснював контроль за злочинною діяльністю груп та осіб (як місцевих так і з інших регіонів так звані «гастролери»), які причетні до вчинення на території Хмельницької області тяжких, особливо тяжких злочинів;… - особисто та через довірених осіб вів так звану «бухгалтерію», в якій відображав всі надходження до «злодійського общака», прихід/розхід коштів;…», проте зазначенні твердження не відповідають фабулі обвинувачення.
Відповідно формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_11 , він «…в період з 2012 по 2020 роки, перебуваючи у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, так званого «положенця»/«смотрящого» за Хмельницькою областю, завдяки авторитету, лідерським та іншим особистим якостям та можливостям, сприяв, спонукав, координував та здійснював вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював розподіл коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширив злочинний вплив на території Хмельницької області…». Разом з цим, встановлення та поширення злочинного впливу, нерозривно пов`язано із вчиненням злочинів, проте у обвинувальному акті не вказано, які злочини було вчинено на території Хмельницької області та не вказано відношення до них обвинуваченого.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за злочини, вчинені злочинною спільнотою» № 671-IX від 04.06.2020 року внесено зміни до Кримінального кодексу України, зокрема передбачено кримінальну відповідальність за встановлення або поширення злочинного впливу (ст.255-1 КК України), тобто кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_11 . Даний Закон набрав чинності 27.06.2020 року, поряд з цим, ОСОБА_11 згідно обвинувального акту обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період 2012 по 2020 роки. У обвинувальному акті не розмежовано, які саме дії вчинив ОСОБА_11 після набрання чинності вказаним Законом.
Разом з цим, відповідно до обвинувального акту «… ОСОБА_14 , з вечора 21.02.2020 почав слідкувати за потерпілим на власному автомобілі «Ауді А4» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та 22.02.2020, близько 06 год., ОСОБА_14 , помітивши, що потерпілий заїхав на АЗС «WOG», що по вул. Західно-Окружній в м. Хмельницькому, раптово підбіг до ОСОБА_4 та погрожуючи застосуванням фізичного насильства, вкотре висунув незаконну вимогу в передачі грошових коштів в сумі 350000 гривень та для підтвердження реальності своїх слів, наніс один удар кулаком потерпілому ОСОБА_4 в обличчя та замахнувся для нанесення ще одного удару, однак потерпілий, з метою самозахисту, встиг дістати з кишені газовий балончик та розпилити в сторону останнього аерозоль з нього. Після цього, потерпілому вдалося втекти від ОСОБА_14 …». Проте, які саме тілесні ушкодження внаслідок вказаного нанесеного удару спричинено потерпілому ОСОБА_4 в обвинувальному акті не зазначено.
Окрім цього, згідно обвинувального акту дії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 кваліфіковано за ст.189 ч.4 КК України, як вимога передачі чужого майна (вимагання) з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, з погрозою вбивства, поєднаними з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчиненими організованою групою. Однак, у викладеному обвинуваченні не вказано про погрози насильства над близькими родичами потерпілого.
Наявність вищевказаної неконкретності в обвинувальному акті порушує один із основних конституційних принципів - право обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), позбавляє обвинувачених знати у яких конкретних діях їх обвинувачують та за якими фактичними обставинами, подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а також позбавляє суд можливості здійснити судовий розгляд на підставі такого обвинувального акта.
При прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд не вирішував питання про доведеність вини обвинувачених, не вдавався до оцінки доказів, а лише проаналізував викладені фактичні обставини у співставленні із правовою кваліфікацією дій слідчим.
При поверненні обвинувального акту прокурору, суд враховує відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду, а тому вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використанні прокурором у наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженостей окремих частин тексту обвинувального акту, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що судовий розгляд на підставі обвинувального актуу кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 не може бути призначений та обвинувальний акт у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України слід повернути прокурору, у зв`язку з чим суд не вирішує питання, передбачені ст. 315 КПК України (клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту та долучення до матеріалів кримінального провадження заперечень на ухвали слідчих суддів).
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України,
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/686/1039/21 про обвинувачення ОСОБА_11 за ч.4 ст.189 та ч.3 ст.255-1 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч. 4 ст. 189 КК України, повернути прокурору Хмельницької обласної прокуратури.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: