Справа №587/2040/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/615/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сумського районного суду Сумської області від 19 березня 2021 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 800,00 гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Сумського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

19 лютого 2021 року ухвалою судді Сумського районного суду Сумської області клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 було задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 800,00 гривень, до 18 квітня 2021 року включно.

Не погодившись з ухвалою судді, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважаючи оскаржувану ухвалу необґрунтованою просив її скасувати та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суд взагалі не вмотивував своє рішення про необхідність обрання саме цього запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 та про відсутність підстав для обрання іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Також захисник наголошує, що судом не було взято до уваги позитивну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 добровільно продемонстрував механізм вчинення злочину під час слідчого експерименту, та того, що ОСОБА_8 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає з сім`єю, що свідчить про міцність соціальних зв`язків.

Стверджував, що обвинувачений добросовісно помилявся стосовно явки в наступні судові засідання, наміру продовжувати злочинну діяльність не має, як і наміру ухилятися від суду, розуміє наслідки такої поведінки.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, ухвалу судді скасувати та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу судді залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Сумського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що 28 грудня 2020 року ухвалою Сумського районного суду Сумської області обвинувачений ОСОБА_8 був оголошений в розшук та був наданий дозвіл на його затримання з метою приводу ОСОБА_8 до зали судових засідань для участі у розгляді заявленого прокурором письмового клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтоване тим, що справа тривалий час знаходиться на розгляді у суді, однак не розглянута у зв`язку з ухиленням обвинуваченого від суду; ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, а тому відносно нього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

19 лютого 2021 року ухвалою судді Сумського районного суду Сумської області клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 було задоволено та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 800,00 гривень.

Застосовуючи відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під варту судом було враховано, що на даний час існують ризики, що свідчать про можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має кілька незнятих та непогашених судимостей, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, справа тривалий час перебуває на розгляді у суді через неявку обвинуваченого у судові засідання, який був оголошений у розшук; судом неодноразово виносилися ухвали про привід обвинуваченого до суду, які залишилися невиконаними органами внутрішніх справ у зв`язку з неможливістю встановити місце фактичного проживання чи перебування обвинуваченого, що свідчить про ухилення обвинуваченого від суду, а тому суд вважав доведеним існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням вказаного і зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вказаних у клопотанні ризиків.

Підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт колегія суддів не вбачає, оскільки за вказаних обставин такий запобіжний захід, як домашній арешт, не зможе запобігти встановленим судом першої інстанції ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_8 , те що він має кілька незнятих та непогашених судимостей, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, був оголошений у розшук; судом неодноразово виносилися ухвали про привід обвинуваченого до суду, які залишилися невиконаними органами внутрішніх справ у зв`язку з неможливістю встановити місце фактичного проживання чи перебування обвинуваченого,, а тому перебуваючи на волі існують реальні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що суд взагалі не вмотивував своє рішення про необхідність обрання саме цього запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 та про відсутність підстав для обрання іншого, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначені твердження є такими, що за встановлених обставин не можуть бути достатніми для зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Доводи захисника ОСОБА_7 , що судом не було взято до уваги позитивну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , того, що він добровільно продемонстрував механізм вчинення злочину під час слідчого експерименту, та того, що ОСОБА_8 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає з сім`єю, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони були враховані судом першої інстанції при постановленні ухвали та окрім іншого, дані обставини існували і на час вчинення інкримінованих йому злочинів, проте не стали стримуючим фактором для ОСОБА_8 .

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 відносно того, що обвинувачений добросовісно помилявся стосовно явки в наступні судові засідання, наміру продовжувати злочинну діяльність не має, як і наміру ухилятися від суду, розуміє наслідки такої поведінки, то на переконання колегії суддів, такі доводи є безпідставними, оскільки в апеляційній скарзі не наведено обґрунтувань вказаним доводам.

На підставі вище наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу судді слідчого судді Сумського районного суду Сумської області від 19 березня 2021 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 800,00 гривень, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4