УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 02.06.2020 у кримінальному провадженні № 0002166, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва звернувся адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 зі скаргою, поданою в поряду ст. 303 КПК України, на повідомлення про підозру від 02.06.2020 у кримінальному провадженні № 0002166, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

В обгрунтування скарги адвокат зазначає про передчасність та необгрунтованість повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Крім того, сторона захисту у своїй скарзі посилається і на порушення органом досудового розслідування вимог ст. ст. 135, 136 та ч. 1 ст. 278 КПК України, зокрема, на те, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 не було вручено і орган досудового розслідування, володіючи інформацією про місце реєстрації та постійного проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи паспортними даними, замість того, щоб вжити достатніх та необхідних заходів, спрямованих на належний виклик ОСОБА_5 до органів слідства, обмежився лише формальним направленням за місцем тимчасового проживання ОСОБА_5 за адресою:

АДРЕСА_2 повідомлення про підозру. При цьому, відповідно до трекінгу Укрпошти вказаний лист не можливо відслідкувати, оскільки він не зареєстрований в системі.

В судовому засіданні захисник підтримав доводи скарги, просив її задовольнити, надав додаткові пояснення та зазначив, що ОСОБА_5 в законний спосіб не повідомлений про підозру, оскільки вказане повідомлення було направлено за його тимчасовим місцем проживання, а органом досудового розслідування не вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений процесуальним законом, і таке повідомлення про підозру особі не вручено.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги та скасування повідомлення про підозру, оскільки, на думку прокурора, повідомлення про підозру відповідає вимогам чинного законодавства, складено відповідно до закону та направлено за адресою проживання підозрюваного. Також прокурором зазначено, що під час досудового розслідування вживалися заходи щодо встановлення місця знаходження підозрюваного.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Так, зі змісту ст. 2 КПК України вбачається, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ч. 2 ст. 8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стала частиною національного законодавства.

Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Дотримання належної правової процедури здійснення повідомлення про підозру має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

Так, згідно з ч. 1 ст. 277 КПК України зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати певним вимогам, а саме, містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих суду доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Досліджуючи питання про обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 02.06.2020, слідчий суддя відзначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

При цьому, суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів суд повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Відтак, обставини здійснення ОСОБА_5 конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 0002166 в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не вбачається, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої підозри на даний час є передчасними, а, отже, не приймаються до уваги слідчим суддею.

Щодо посилань сторони захисту на недотримання органом досудового розслідування вимог ст. ст. 135, 136, ч. 1 ст. 278 КПК України, а саме, не вручення ОСОБА_5 письмового повідомлення про підозру, то вони заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276 279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 8 ст. 42 КПК України підозрюваному, обвинуваченому вручається пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки одночасно з їх повідомленням особою, яка здійснює таке повідомлення.

За змістом ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу.

В постанові Великою Палатою Верховного Суду (справа № 536/2475/14-к, провадження

№ 13-34кс19) від 11.12.2019 зроблено висновок щодо застосування норм права, які стосуються вручення підозри та зауважено, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на етапи: 1) прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру. Цей етап передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення; 2) об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст. 277 КПК України, та його підписання; 3) доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі ст. 278 КПК України. На цьому етапі також здійснюється повідомлення прав підозрюваному, де в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (ч. 3 ст. 276 КПК України).

З огляду на вищезазначене, здійснення повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень прокурора (або слідчого) під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами і способами.

При цьому, сам факт складання та погодження уповноваженими особами тексту повідомлення про підозру без його безпосереднього вручення відповідною особою не може розцінюватись як виконання визначених кримінальним процесуальним законом дій, передбачених як "здійснення повідомлення про підозру".

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У разі неможливості вручення особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (глава 11 КПК України ст. ст. 135, 136 КПК України), тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Водночас, ч. 1 ст. 136 КПК України визначено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Так, в судовому засіданні встановлено та матеріалами кримінального провадження підтверджено, що повідомлення про підозру від 02.06.2020 ОСОБА_5 було направлено поштовим зв`язком за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас, адвокатом ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомлено, що за вказаною адресою ОСОБА_5 тривалий період часу не проживав, оскільки це було тимчасове помешкання у зв`язку з ремонтом кімнати в квартирі, а в наявних матеріалах кримінального провадження містяться відомості про те, що ОСОБА_5 зареєстрований та має місце проживання за іншою адресою: АДРЕСА_1 , де він постійно проживає разом з батьками.

Також в обгрунтування своєї скарги сторона захисту посилається на те, що слідчий, достеменно володіючи інформацією про місце реєстрації ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджувались наявними в матеріалах паспортними даними, замість того щоб вжити достатніх та необхідних заходів, спрямованих на належний виклик ОСОБА_5 до органів слідства, обмежився лише формальним направленням за місцем тимчасового проживання повідомлення про підозру.

Зазначені відомості також були відомі органу досудового розслідування, оскільки 02.03.2020, тобто ще за три місяці до винесення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_5 за місцем його тимчасового проживання було вилучено паспорт, в якому зазначено адресу реєстрації, що була відмінною від адреси його тимчасового проживання.

Відтак, слідчим у кримінальному провадженні не було вжито достатніх та належних заходів, спрямованих на встановлення дійсного місцезнаходження ОСОБА_5 на момент повідомлення про підозру, як і не вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у передбачений законом спосіб.

Слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що повідомлення про підозру повинно бути вручено особисто або, у випадку неможливості такого вручення через невстановлення місцезнаходження особи, має бути вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений у ст. 135 КПК, для вручення повідомлень, виключно в день його складення. При цьому, відповідно до

ст. 135 КПК України повідомлення про підозру вважається належно відправленим для вручення лише у випадку направлення оригіналу такого повідомлення поштою саме за місцем проживання особи. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення про підозру для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Таким чином, спрямування повідомлення про підозру на іншу адресу поштою не може вважатися належним врученням особі повідомлення про підозру. Відсутність підтвердження вручення повідомлення про підозру, спрямованого за місцем проживання, особам, виключний перелік яких вказаний у ч. 2 ст. 135 КПК, свідчить про невиконання кримінальних процесуальних приписів щодо належного вручення такого повідомлення особі, місцезнаходження якої не встановлено, і не може вважатися належним врученням повідомлення.

Слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що у наданих матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які могли б свідчити про вручення особисто повідомлення про підозру ОСОБА_5 в день його складення та підписання, чи особиста розписка особи або дані про отримання членами сім`ї ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 02.06.2020 , а відповідно до трекінгу Укрпошти (№ 582) лист про поштове відправлення, направлений поштовим зв`язком з повідомлення про підозру, неможливо відслідкувати, оскільки він не зареєстрований в системі.

Поряд з цим, в матеріалах кримінального провадження не міститься і будь-якої інформації про виклик ОСОБА_5 до слідчого/прокурора для проведення з ним слідчих та процесуальних дій, зокрема, вручення письмового повідомлення про підозру в установленому законом порядку і прокурором в судовому засіданні таких фактів не наведено.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування не було вчинено належних процесуальних дій, направлених на встановлення дійсного місцезнаходження ОСОБА_5 і, як наслідок, допущено порушення вимог кримінально-процесуального закону в частинні вжиття заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений процесуальним законом, у зв`язку з чим письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 залишилось не врученим.

Доводи прокурора про вжиття органом досудового розслідування заходів щодо встановлення місця проживання ОСОБА_5 слідчим суддею не беруться до уваги і спростовуються матеріалами кримінального провадження, які свідчать про те, що такі заходи вживалися вже після складання та направлення письмового повідомлення про підозру і були спрямовані на встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 у зв`язку з його розшуком, однак вказані заходи не були вжиті органом досудового розслідування для повідомлення про підозру особи у передбачений процесуальним законодавством спосіб.

З огляду на те, що органом досудового розслідування в порушення вимог ст. ст. 42, 135, 136, ч. 1 ст. 278 КПК України не дотримано процедури вручення повідомлення про підозру, скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 02.06.2020 у кримінальному провадженні № 0002166 підлягає задоволенню, а повідомлення про підозру підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 111, 135, 136, 277, 278, 303, 304, 309, 376, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 02.06.2020 у кримінальному провадженні № 0002166, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру від 02.06.2020 ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України у кримінальному провадженні № 0002166, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2020.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1