Справа № 646/3758/21
№ провадження 1-кс/646/1147/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2021 м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 08.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, учасника бойових дій, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1, 5, 7 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 08.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання, слідчий зазначив, що 08.06.2021 приблизно о 21:50 годині ОСОБА_4 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості, а саме, біля буд. №11 по вул. Гольдберівська в м. Харкові, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків для оточуючих осіб, діючі умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, моральності та добропристойності, використовуючи малозначний привід, що виразився у конфлікті з раніше йому невідомими особами, діючи умисно, з метою заподіяння смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, витягнув з лівої кишені одягнутої на ньому кофти гранату РГД 5, та витягнувши запал кинув її у натовп оточуючих осіб.

Однак, ОСОБА_4 , не виконав усі необхідні дії для закінчення злочину та злочин не був закінчений з причин, що не залежали від його волі, оскільки особи, які стояли поряд з останнім, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , побачивши предмет схожий на гранату, яку кинув ОСОБА_4 на асфальтовану поверхню вулиці, відбігли з метою збереження життя.

В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , каретою швидкої допомоги були доставлені до ДУ «ІЗНХ ім. В.Т. Зайцева НАМНУ» ХМР, де останнім своєчасно було надано медичну допомогу, в результаті чого їх життя було збережено.

Таким чином ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 п.1, 5, 7 ч.2 ст.115 КК України закінчений замах на вбивство, двох або більше осіб, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з хуліганських мотивів.

Отже, щоб запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, орган досудового слідства вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 потрібно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, зазначивши, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, а тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для їх запобігання.

Підозрюваний ОСОБА_4 відмовився в порядку ст. 63 Конституції України від дачі пояснень, щодо обрання запобіжного заходу покладався на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, дійшов до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

08.06.2021 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000349, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

08.06.2021 о 22 го. 30 хв. ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, які мали місце 08.06.2021.

09.06.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри, то вона є обґрунтованою щодо дій ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілих, свідків, пред`явленням особи для впізнання за фотознімками, відеозаписом, речовими доказами, протоколом затримання особи в порядку ст. ст. 207-208 КПК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

За таких умов, щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані кримінальні правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, винним себе визнав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Отже, ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. З огляду на обставини кримінального провадження існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Отже, ризики є реальними та їх запобіганню необхідний достатній рівень належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_4 злочинів свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме: п.1 ч.1 ст.177 КПК України - ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; п.2 ч.1 ст.177 КПК України - ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; п.3 ч.1 ст.177 КПК України - ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих, свідків; п.4 ч.1 ст.177 КПК України - ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі безальтернативно на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, з метою уникнення якого підозрюваний може порушити покладені на нього процесуальні обов`язки, ухилятися від слідства та суду. Підозрюваний ОСОБА_4 , знаходячись на свободі, може незаконно впливати на потерпілих, свідків, серед яких особа жіночої статі, та свідків у кримінальному провадженні, яким відомо про обставини вчинення злочину, спробувати таким чином уникнути кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину. Окрім іншого, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, перебуваючи поза умовами ізоляції від суспільства, зможе продовжити вчиняти кримінальні правопорушення небезпечним для життя та здоров`я способом. Крім того, ОСОБА_4 , підозрюється у вчинення злочину із застосуванням гранати РГД-5, що вказує на загальнонебезпечний спосіб його вчинення, характеризує підозрюваного, як особу, яка здатна до реальних погроз, зокрема, на адресу свідків та потерпілих.

Вивченням особистості підозрюваного встановлено, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину і, враховуючи передбачене законом покарання за нього, це може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Також, ОСОБА_4 , може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому достовірно відомо про їх місце роботи та місце проживання.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Зокрема, ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи можливість реального покарання за вчинені злочини, які за ступенем тяжкості є особливо тяжкими, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Слідчий зазначив, що аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім вказаних кримінальних правопорушень, що підтверджується вищевказаними доказами, які зібрані під час досудового розслідування.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, але слідчий суддя вважає, що підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, а також, підставою для застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, а також наявність вищезазначених ризиків.

Крім того, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів ( п. 35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 «Летельє проти Франції»). Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини рішення «Шалімов проти України» від 04.04.2010, заява №20808/02, п.50, ECHR 2010, «тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи» (справа «Лабіта проти Італії», заява №26772/95, п.153, ECHR 2000IV, справа «Харченко проти України»).

Також, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати особу у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто закінчений замах на вбивство, двох або більше осіб, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з хуліганських мотивів, слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 08.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити.

Обрати у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком шістдесят днів, в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання, тобто з 08.06.2021 року о 23 годині 30 хвилин.

Дата закінчення дії ухвали 07.08.2021 року о 23 годині 30 хвилин.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 15.06.2021 о 16 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя - ОСОБА_1