Номер провадження: 11-сс/813/996/21
Номер справи місцевого суду: 505/1135/21 1-кс/505/405/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07 червня 2021 року, якою було продовжено строк тримання під вартою, без зазначення розміру застави, ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000352, внесеному до ЄРДР від 13 квітня 2021року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07 червня 2021 року, було частково задоволено клопотання слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою, без зазначення розміру застави, ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000352, внесеному до ЄРДР від 13 квітня 2021року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, та посилається на такі обставини:

- слідчий суддя безпідставно прийняв сторону обвинувачення, та визнав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України;

- органом досудового розслідування не доведені заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України;

- слідчий суддя суд не врахував стан здоров`я підозрюваного, який є інвалідом другої групи та потребує постійного медичного огляду зі сторони лікаря-хірурга.

Посилаючись на вказані доводи, підозрюваний ОСОБА_8 просить звільнити його з під варти.

Позиції учасників судового розгляду.

Підозрюваний в апеляційній скарзі не порушував питання про його обов`язкову участь, тому у судове засідання апеляційного суду не доставлений.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу підозрюваного та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000352, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

З клопотання слідчого вбачається, що 13 квітня 2021 близько 00 години 15 хвилин у ОСОБА_8 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння прийшов до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкала його колишня співмешканка ОСОБА_10 , зустрівся з ОСОБА_11 , який в той момент перебував в будинку останньої, на ґрунті ревнощів виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

У той же день та час, ОСОБА_8 , перебуваючи в житловій кімнаті вищевказаного будинку, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, предметом схожим на ніж наніс ОСОБА_11 множинні удари в область шиї та грудної клітки, що призвели до гострої крововтрати, внаслідок чого ОСОБА_11 від отриманих травм на місці помер.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, без перерви у часі ОСОБА_8 , перебуваючи у тій же кімнаті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, предметом, схожим на ніж, наніс ОСОБА_10 множинні удари в область грудної клітки, що призвели до гострої крововтрати, внаслідок чого ОСОБА_10 від отриманих травм на місці померла.

14 квітня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті двом особам - умисному вбивстві.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання дотримані.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, зокрема: протоколом огляду місця події від 13.04.2021, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-11); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.04.2021 (а.с.12-14); протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 13.04.2021 (а.с. 15-16); протокол обшуку від 13.04.2021, відповідно до якого, на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , виявлені та вилучені речі одягу зі слідами бурого кольору та кухонні ножі, а також іншими доказами у їх сукупності.

За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення злочину, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

З огляду на вказані вище обставини апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри та про можливу причетність ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України.

При цьому, обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, окрім того, з матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри.

Отже, апеляційні доводи підозрюваного стосовно того, що підозра є необґрунтованою, є безпідставними.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, але офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, приходить до переконання, що підозрюваний ОСОБА_8 , зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також слід зазначити, що відсутність, на теперішній час, фактів втечі підозрюваного, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому.

Ризик щодо незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обумовлюється тим, що після оголошення підозри ОСОБА_8 обізнаний про надання свідчень проти нього свідками, які допитані під час досудового розслідування, протоколи допиту яких наявні в матеріалах кримінального провадження, де зазначено анкетні та контактні дані таких осіб, тому ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на них, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Перевіривши представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки необхідно отримати висновки амбулаторної судової психіатричної експертизи підозрюваного, яка наразі триває; провести слідчий експеримент з підозрюваним, після проведення якого вирішити питання призначення додаткової судової медичної експертизи по ньому.

Апеляцій суд, під час розгляду апеляційної скарги, врахував положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, взявши до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою, переважає особистий інтерес підозрюваного.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 стверджує про неможливість перебування останнього в слідчому ізоляторі, що обґрунтовується наявністю інвалідності другої групи та потреби постійного медичного огляду зі сторони лікаря-хірурга. Однак, доводи сторони захисту щодо неможливості перебування підозрюваного в слідчому ізоляторі за медичними показниками не ґрунтуються на належних доказах.

Слід також зазначити, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в слідчому ізоляторі організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Положеннями наказу Міністерства юстиції України №460/5 від 18.03.2013 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Отже, враховуючи викладені вищи обставини, апеляційний суд приходить до переконання про те, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання зазначеним вище ризикам.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставин в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд ,

постановив:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07 червня 2021 року, якою було продовжено строк тримання під вартою, без зазначення розміру застави, ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000352, внесеному до ЄРДР від 13 квітня 2021року,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4