Провадження № 11-сс/811/1363/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2020 року про відмову у задоволенні його скарги від 24 листопада 2020 року № 1447 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 від 24 листопада 2020 року № 1447 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20 листопада 2020 року.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2020 року та постановити нову ухвалу про задоволення в повному обсязі вимог його скарги.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, прийнятою з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскільки зазначені у заяві про вчинення злочину відомості можуть вважатися фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, адже містять у собі відомості, які підтверджують ознаки злочину, а також мотив, прямий умисел та зацікавленість суддів.

ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, що не перешкоджає проводити апеляційний розгляд у його відсутності.

Перевіривши матеріали скарги та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, зазначених вимог закону слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали було дотримано в повному обсязі.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою від 24 листопада 2020 року № 1447 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України,від 20 листопада 2020 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Згідно з ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Колегія суддів приходить до переконання, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Судовим розглядом встановлено, що 22 березня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за № 0000117 про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 397 КК України. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 набув статусу потерпілого, що ним вказано у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 20 листопада 2020 року.

Із заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_6 в зазначеному вище кримінальному провадженні звертався до слідчого, прокурора з клопотаннями про вчинення слідчих дій та зі скаргою до слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області щодо оскарження дій та бездіяльності органу досудового розслідування.

Частина перша ст. 397 КК України передбачає кримінальну відповідальність за вчинення в будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника чи представника особи по наданню правової допомоги або порушення встановлених законом гарантій їх діяльності та професійної таємниці. Частина друга цієї статті встановлює кримінальну відповідальність за ті самі дії, вчинені службовою особою з використанням свого службового становища.

Потерпілим від кримінального правопорушення, передбаченого ст. 397 КК України, є захисник чи представник особи. Об`єктивна сторона злочину може характеризуватися діями або бездіяльністю і проявляється у: вчиненні у будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника чи представника особи з надання правової допомоги; порушенні встановлених законом гарантій їх діяльності та професійної таємниці.

У кримінальному провадженні № 0000117 від 22 березня 2019 року ОСОБА_6 є потерпілим, що ним зазначено в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 20 листопада 2020 року, та не виконує функції захисника чи представника особи по наданню правової допомоги.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком слідчого судді про те, що в поданій заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 20 листопада 2020 року, яка долучена до матеріалів скарги, заявником не зазначено об`єктивних даних та обставин, які могли б свідчити про наявність в діях слідчого, прокурора чи слідчого судді ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В ухвалі слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що в заяві ОСОБА_6 не наведені обставини, що підтверджують наявність складу будь-якого кримінального правопорушення.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2020 року, якоювідмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 від 24 листопада 2020 року № 1447 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4