Cправа № 700/143/18
Провадження № 1-кп/700/37/21
УХВАЛА

"06" липня 2021 р. смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Лисянка клопотання адвоката ОСОБА_6 щодо доручення органу досудового розслідування проведення слідчої дії - слідчого експерименту у кримінальному провадження №1-кп/700/37/21 про притягнення до кримінальної відповідальності :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лисянка, Черкаської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, громадянина України, має двое неповнолітніх дітей за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.135, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,
У С Т А Н О В И В:
Лисянським районним судом Черкаської області розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.135, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.
У судовому засіданні адвокатом ОСОБА_6 захисником обвинуваченого ОСОБА_7 заявлено клопотання, про проведення слідчого експерименту за участю всіх учасників кримінального провадження та встановлення видимості елементів дороги при дальньому та ближньому світлі фар із залученням транспортного засобу ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 , яким було скоєне ДТП, а також, встановити, шляхом приближення статиста видимість пішохода, в умовах максимальної наближеності до тих погодніх умов, які були о 00:00 годині 19.06.2016 року, а саме під час сильного дощу. Проведення слідчого експерименту просив доручити органам досудового розслідування.
Клопотання мотивовано тим, що в основу обвинувачення було покладено висновок комісійної судової автотехнічної експертизи від 20.12.2017 року №4/2341, однак даний висновок не може бути належним доказом, оскільки вихідні дані зазначені слідчим, про видимість пішохода, яким начебто встановлена (під час слідчого експерименту від 27.10.2017 року) складає 116 метрів, що суперечить матеріалам справи. Крім того, для проведення слідчої дії з незрозумілої причини був залучений автомобіль, який не був учасником ДТП, при цьому автомобіль на якому обвинувачений ОСОБА_7 допустив наїзд на пішохода (не дивлячись на відсутність арешту) під час досудового слідства перебуває на майданчику Лисянського ВП.
07.10.2016 року проведено слідчий експеримент за участю всіх учасників кримінального провадження та за участю вищезазначеного автомобіля, під час якого було встановлено, що видимість елементів дороги при дальньому світлі фар складає 62 м при ближньому 35,6 м відповідно.
При порівнянні вказаних вище слідчих експериментів відомості про проведення, яких містяться у протоколі від 07.10.2016 року та 20.12.2017 року випливає, що при видимості елементів дороги (у темну пору доби) яка складає 53,5 метри видимість пішохода (у темному одязі) складає 116 метрів, що ніж у два рази перевищує видимість елементів дороги.
Отже, наведене свідчить про недостовірність даних, отриманих при проведенні слідчого експерименту, що відбувся 27.10.2017 року. Оскільки, не є логічним та послідовним те, що при видимості дороги 62 метри буде видно (у темну пору доби у темному одязі) пішохода на відстані 116 метрів.
Вищевикладене свідчить про те, що висновок комісійної судової автотехнічної експертизи від 20.12.2017 року №4/2341 є недостовірний (неналежним) оскільки в основу розрахунку технічної можливості водія експерт поклав дані, що видимість пішохода складає 116 метрів, що не відповідає дійсності.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заявлене адвокатом клопотання.
Прокурор заперечувала щодо заявленого захисником обвинуваченого клопотання та поросила відмовити у його задоволенні, у зв`язку з його необґрунтованістю.
Представник потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 та поросив відмовити у його задоволенні.
Потерпілий підтримав думку свого представника.
Суд, заслухавши учасників судового процесу, дійшов наступних висновків.
Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Частиною шостою ст.22 КПК України, визначено, що суд зберігає об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
При цьому, ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантує право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Верховний Суд України в п.10 Постанови Пленуму «Про застосування конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року за № 9, звернув увагу всіх судів на те, що конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. Згідно з ч.3 ст.333 КПК України якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановлені обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.
Вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини).
Частиною 1 ст.84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно з ч.ч. 1, 2 і 3 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.
Докази надані сторонами і досліджені судом можуть бути перевірені іншим шляхом у ході судового розгляду. Досліджені судом протоколи слідчих експериментів, покази свідків та експертів зазначених у клопотанні адвоката не дають підстав суду дійти висновку, що вони суттєво різняться і в ході проведення повторних слідчих експериментів із свідками можуть бути отриманні дані які мають істотне значення для кримінального провадження.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що клопотання щодо необхідності проведення слідчого експерименту є необґрунтованим, відтак у задоволенні клопотання про доручення органу досудового розслідування проведення слідчої дії слідчого експерименту, слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 240, 333, 369-372 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про доручення органу досудового розслідування проведення слідчих дій - слідчого експерименту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000 від 19.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.135 КК України та ч.2 ст. 286 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1