Справа № 308/1020/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.04.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : підозрюваного Островського та його
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні № 11-сс/4806/58/21, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2021 року у задоволенні погодженого з прокурором клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 (далі - слідчий) про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовлено та застосовано відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Березний, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, працюючого на посаді машиніста - інструктора ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця»,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
На підозрюваного ОСОБА_8 покладено такі обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора на першу вимогу; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; - утримуватися від будь-якого спілкування з визначеними органом досудового слідства особами у кримінальному провадженні.
З матеріалів клопотання убачається, що 28 січня 2021 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 cт. 369-2 КК України ОСОБА_8 .. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , працюючи відповідно до наказу №59- ОС від 19.02.2018 на посаді машиніста - інструктора відокремленого структурного підрозділу (ВСП) «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою реалізації злочинного умислу спрямованого на особисте протиправне збагачення, вчинив умисний, корупційний злочин при таких обставинах. Так, 20 жовтня 2020 року до машиніста - інструктора ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця» ОСОБА_8 звернувся громадянин ОСОБА_9 з метою офіційного працевлаштування на роботу до ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця». У цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, який діючи всупереч інтересам служби вирішив скористатися даною ситуацією та шляхом одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 збагатитись злочинним шляхом, повідомив ОСОБА_9 про те, що відповідно до займаної посади він може поцікавитися в посадових осіб ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця» щодо можливості сприяння у офіційному працевлаштуванні у ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця». При цьому ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про те, що він повинен надати йому грошові кошти в сумі від 1000 до 2000 доларів США за його вплив на посадових осіб ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця» за сприяння в офіційному працевлаштуванні у ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця». ОСОБА_9 усвідомлюючи те, що у разі невиконання протиправних вимог ОСОБА_8 не зможе повною мірою реалізувати свої законні права, не бажаючи, у зв`язку з цим, настання для себе негативних наслідків, будучи поставленим у безвихідь, змушений був погодитися на його протиправні вимоги, поставлені безпосередньо ОСОБА_8 . Однак, розуміючи незаконність зазначених дій ОСОБА_8 та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-караним, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності, ОСОБА_9 звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_8 22.01.2021 о 09.25 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в місті Чоп, Ужгородського району, Закарпатської області на виконання попередньої домовленості, зустрівся із ОСОБА_8 та повідомив, що всі документи щодо його працевлаштування ним подані до ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця». Після чого, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого протиправного збагачення, одержав від ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 22.01.2021 становить 28256, 10 гривень, за його вплив на посадову особу ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця» за сприяння у офіційному працевлаштуванні ОСОБА_9 у вказаному підрозділі. В подальшому 26 січня 2021 року біля 11.50 годин ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення до кінця, перебуваючи на території АЗС «Окко» №ЗК29 в с. Соломоново, Ужгородського району, Закарпатської області, автодорога Київ Чоп 828 км +250 м одержав від ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів іншу частину грошових коштів у сумі 1000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 26.01.2021 становить 28166, 50 гривень в якості неправомірної вигоди за його вплив на посадову особу ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця» за сприяння у офіційному працевлаштуванні ОСОБА_9 у даному підрозділі, однак одразу після одержання неправомірної вигоди був викритий працівниками правоохоронних органів на місці вчинення злочину. Таким чином, у період з 22.01.2021 по 26.01.2021 машиніст - інструктор ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця» ОСОБА_8 одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в розмірі 2000 доларів США, за його вплив на посадову особу ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця» за сприяння в офіційному працевлаштуванні ОСОБА_9 у даному підрозділі. 28.01.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України. У клопотанні також вказується на те, що підозра ОСОБА_8 у скоєнні передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами досудового розслідування : заявою ОСОБА_9 про скоєне кримінальне правопорушення, показами ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події від 26.01.2021, яким вилучено предмет неправомірної вигоди, та іншими матеріалами в їх сукупності. Підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження слідчий зазначає наявність обґрунтованої підозри про вчинення кримінального правопорушення, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років. Клопотання слідчого обґрунтовується тим, що з огляду на те, що із 25.01.2015 набрали чинності зміни до Кримінального кодексу України (ст. ст. 45-48, 69, 75, 79, 81, 86, 87 та 91), і згідно яких по корупційних злочинах виключена можливість застосування судами звільнення від кримінальної відповідальності, призначення відбування покарання з випробуванням, та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_8 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити новий злочин чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З метою запобігання спробам ОСОБА_8 вчинити будь-якої з вищеописаних дій, в органу досудового слідства виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю. Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що є обґрунтовані підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю, оскільки із вищеперерахованих обставин інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти вищеописаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що сторона кримінального провадження ставить питання про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту мотивуючи його існуванням ризиків того, що ОСОБА_8 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити новий злочин чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Разом з тим у судовому засіданні органом досудового слідства не надано суду належних доказів, які б підтверджували переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, невиконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні. Відтак, слідчий суддя констатує, що ризик переховування ОСОБА_8 від слідства, на який робилося посилання з метою виправдання обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який по суті є одним з найсуворіших, не ґрунтується на яких-небудь конкретних фактах справи. Натомість процесуальна поведінка підозрюваного свідчить про дотримання всіх обов`язків під час досудового розслідування даного кримінального провадження. Відтак, при вивченні всіх обставин даної справи, доводів обвинувачення та сторони захисту, слідчий суддя доходить висновку про те, що прокурором не наведено достатньо даних про наявність підстав, що виправдовують обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. В даному випадку слідчий суддя також взяв до уваги те, що підозрюваний раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні неповнолітніх дітей, відтак застосування відносно нього цілодобового домашнього арешту може привести до скрутного матеріального становища сім`ї підозрюваного. Узагальнюючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що у відповідності до ч. 3 ст. 176 КПК України слід відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки прокурором не доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам. З огляду на те, що по суті запобіжний захід покликаний сприяти розгляду кримінального провадження, суд, вивчивши всі обставини справи у відповідності до ст. 178 КПК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, беручи до уваги те, що прокурором не доведено обставини, передбачені п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, дійшов висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати інший більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні, зокрема запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який на думку слідчого судді буде достатнім стимулюючим фактором для забезпечення належної поведінки підозрюваного у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що є не тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 2 до 5 років. Також вказує на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. З метою запобігання ризиків, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_8 .. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового арешту без застосування електронних засобів контролю.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду : підозрюваного ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_5 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що: прокурор належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки чи заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день прокурор не подавав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_10 , так і його захисник адвокат ОСОБА_5 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_10 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, зокрема заявою ОСОБА_9 , показами ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події від 26.01.2021, яким вилучено предмет неправомірної вигоди, та іншими матеріалами в їх сукупності, на підставі яких 28.01.2021 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_8 про підозру, яке цього ж дня йому вручено. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити вищевказане кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів відхиляє.
Разом із тим, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього матеріали, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про те, що прокурором не наведено достатність підстав, що виправдовують обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на матеріалах судового провадження, оскільки додані до клопотання матеріали не містять доказів, які б давали достатні підстави вважати, що мають місце ризики, запобіганню яким буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що процесуальна поведінка підозрюваного свідчить про дотримання всіх обов`язків під час досудового розслідування кримінального провадження, підозрюваний ОСОБА_10 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей.
Таким чином, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що застосування щодо ОСОБА_10 цілодобового домашнього арешту може привести до скрутного матеріального становища сім`ю підозрюваного.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що не є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 2 до 5 років, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження й спростовується наведеним вище, а також в будь-якому разі не свідчать про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу саме у виді цілодобового домашнього арешту.
Із цих підстав, як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й, відповідно, не впливають на висновки слідчого судді, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_10 передбачені п. п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, та визначено строк дії вказаних обов`язків.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що прокурор, не з`явившись на розгляд апеляційної скарги позбавив себе можливості довести обгрунтованість її доводів.
Керуючись ст. ст. 176-179, 181, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор відділу обласної прокуратури ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2021 року, якою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: