Справа №463/6367/21
Провадження №1-кс/463/3800/21
У Х В А Л А

05 червня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова
Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Львівського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Львова, з неповною середньою освітою, не працюючому, не одруженому, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України
ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Львівського РУП ГУНП у Львівській області, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням застави в розмірі 45 400 грн. У випадку внесення застави просить покласти на підозрюваного відповідні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні СВ Львівського РУП у ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0001132 від 04.06.2021. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в сховище.

Зокрема, за даними слідства 04 червня 2021 року у період часу з 02 год. 10 хв. до 02 год. 30 хв. ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб із невстановленою слідством особою, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де стояв припаркований автомобіль марки «DACIA LOGAN» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 таємно, з корисливих мотивів, шляхом розбиття вікна правої задньої дверки автомобіля, проникли в салон даного автомобіля, звідки таємно викрали жіноче пальто чорного кольору з биркою «Classic», вартістю 1200 грн., куртку чорного кольору з биркою «Exclusive», вартістю 800 грн., рюкзак чорного кольору марки «Puma» вартістю 600 грн., у якому знаходились наступні речі: 5 перстнів сірого кольору, вартістю 300 грн., розчіска, вартістю 100 грн. та косметичка у якій наявна косметика, вартістю 1 400 грн., парфуми, вартістю 300 грн., жіноча палітра тіней, вартістю 150 грн. та інші речі, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, які належать ОСОБА_7 , а також електрогітару «SquierStratbyFender» вартістю, 8000 гривень, яка належить ОСОБА_8 , заподіявши потерпілим матеріальну шкоду на загальну суму 12 850 грн.

Після цього, ОСОБА_5 разом із невстановленою слідством особою, утримуючи при собі зазначені викрадені речі, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, однак в подальшому, був затриманий працівниками поліції із викраденими речами.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними доказами, а застосування запобіжного заходу пов`язане з забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, запобіганню спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, запобіганню вчиненню інших кримінальних правопорушень. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у такому клопотанні. Просить клопотання задовольнити.
Захисник проти клопотання заперечив. Підозрюваний надає покази та сприяє слідству. Ризики, заявлені в клопотанні не доведені та необґрунтовані. Підозрюваний працює, має постійне місце проживання, проживає з двома сестрами. Просить обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні в повному обсязі підтримав пояснення свого захисника. Не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, активно сприяє слідству.
Слідчий суддя також задовольнив клопотання сторони захисту і допитав в якості свідка сестру підозрюваного ОСОБА_9 . Остання повідомила, що проживає разом з підозрюваним та іншою сестрою. Підозрюваний працює, має позитивну характеристику. Після смерті матері у підозрюваного була психологічна травма. Готові забезпечити підозрюваного всім необхідним у випадку обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

До Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001132 внесені дані з приводу вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.
Про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_5 повідомлено 04.06.2021.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані обставини слідчий суддя розглядатиме окремо.

Чи існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину?

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.

Крім того, в цьому аспекті важливо відзначити, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність («СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_10 від 04.06.2021;

показами потерпілого ОСОБА_10 від 04.06.2021;

показами потерпілої ОСОБА_7 від 04.06.2021;

показами потерпілої ОСОБА_8 від 04.06.2021;

показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ;

протоколом затримання ОСОБА_5 від 04.06.2021, в ході якого у останнього було виявлено та вилучено викрадені речі;

протоколами пред`явлення речей для впізнання від 04.06.2021, згідно якого потерпілі упізнали викрадені речі;

речовими доказами по даному кримінальному провадженню та іншими матеріалами кримінального провадження.

Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.

При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів. Зрештою, сторона захисту на такі обставини не посилається.

Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_5 .

Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тому, слідчий суддя відкидає всі аргументи сторони захисту про відсутність доказів, які підтверджують зазначені у клопотанні ризики, а оцінку цих ризиків проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.

В мотивах клопотання слідчий покликається виключно на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно, враховуючи таку засаду кримінального провадження як диспозитивність слідчий суддя детального розгляне можливість існування цих ризиків та не буде перевіряти можливість існування інших ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Чи існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду?

Такий ризик слідчий суддя оцінить в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного.
Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. В силу вимог статті 12 КК України, вказаний злочин є тяжким.
В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Крім того, Суд притримується висновку, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») п. 58)
Як уже зазначалось вище, існує обґрунтована підозри щодо вчинення підозрюваним тяжкого злочину.
Сам підозрюваний неодружений. Також, не подано доказі про наявність у підозрюваного на утриманні інших осіб, про його працевлаштування. Однак він має постійне місце реєстрації та проживання. Письмові дані про його характеристику відсутні. Крім того, відсутні дані про наявність у підозрюваного рухомого чи нерухомого майна. Таким чином, міцність соціальних зв`язків хоч і існує, проте є незначною.
Також, слід врахувати, що сторона обвинувачення не надала жодного доказу який би підтверджував протилежне.
Вказане в сукупності свідчить про те, що з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, особливо на перших етапах кримінального провадження, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а відтак, вказаний ризик існує.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Зрештою, слідчий суддя враховує характер та обставини вчинення цього кримінального правопорушення, де пояснення потерпілих та свідків мають надзвичайно важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадження.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків та потерплих існує, однак слід визнати, що з огляду на становище підозрюваного він є мінімальним.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вказаний ризик слідчий суддя оцінить в світлі інформації про особу підозрюваного, беручи до уваги також той факт, що вказаний ризик сторона обвинувачення в основному пов`язує із обставинами вчинення кримінального правопорушення.
Незважаючи на те, що вказане кримінальне правопорушення є тяжким, сторона обвинувачення жодним чином не обґрунтовує вказаного ризику.
Тому, вказаний ризик слідчий суддя вважає недоведеним.

Щодо ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Вказаний ризик слідчий суддя також оцінить в світлі інформації про особу підозрюваного.
Зокрема, підозрюваний раніше не вчиняв злочину, ніщо не свідчить про його погану характеристику. Крім того, ніщо не свідчить про те, що він схильний до зайняття злочинною діяльності в таких масштабах, що це б доводило існування вказаного ризику.
Таких обставин сторона обвинувачення не довела, а відтак, вказаний ризик слідчий суддя також вважає недоведеним. При цьому, відсутність у підозрюваного стабільного доходу саме по собі не може виправдовувати вказаний ризик.

У підсумку, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Значення інших обставин в контексті встановлених ризиків.

Докази, які підтверджують винуватість підозрюваного слідчий суддя вважає вагомими, враховуючи також той факт, що доказів про протилежне сторона захисту не надала.
Підозрюваний народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Є особою молодого віку. Зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .
Також відсутня інформація про наявність в підозрюваного тяжких патологічних захворювань, про що також не зазначала сторона захисту.
Як уже зазначалось вище, міцність соціальних зв`язків підозрюваного незначна.
Ніщо не свідчить про те, що репутація підозрюваного є поганою.
Підозрюваний не судимий. Він офіційно не працевлаштований. Даних про те, що до підозрюваного застосовувались раніше запобіжні заходи клопотання не містить, як і не містить інформації про повідомлення підозрюваному про вчинення іншого кримінального правопорушення.
Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна, оскільки викрадені речі вилучені.
Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки в контексті п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України вважаю недоведеним.
Проте такі обставини в світлі наведених вище фактичних даних та характеристики кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , не є настільки переконливими та вагомими, щоб виключити необхідність обрання запобіжного заходу, хоча слід визнати, в певній мірі вони зменшують значимість доведених ризиків.

Чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти доведеним ризикам?

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам слід врахувати, що така оцінка стосується перспективних фактів. Зокрема, використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж застава не зможуть запобігти встановленим ризикам лише за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК (частина 1 статті 184 КПК).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

У справі яка розглядається слід врахувати, що лише один із заявлених ризиків доведений і він не є мінімальний. Інший ризик є мінімальний.

Зрештою, загальновідомим є факт існування карантинних обмежень, в тому числі в частині закриття транспортних сполучень, що створює реальні перешкоди у перетині державного кордону, тобто, існують перешкоди в переховуванні від досудового розслідування та суду.
Крім того, не може залишитись поза увагою процесуальна поведінка підозрюваного, яка не дає підстав для висновку про його намір вчиняти дії на шкоду інтересам кримінального провадження.

Також навіть у випадку ухвалення обвинувального вироку до підозрюваний може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Вказане в сукупності не дає підстав для висновку, що виключно винятковий запобіжний захід може запобігти вказаним ризикам, один з яких мінімальний.

Таким чином, на думку слідчого судді вказаним ризикам можливо запобігти шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, а також шляхом покладення на підозрюваного відповідних обов`язків, невиконання яких може стати підставою для зміни запобіжного заходу.

Відтак, стороною обвинувачення не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 194 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, частина 3 ст. 176 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Вважаю, що в ході розгляду клопотання було доведено лише наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у скоєнні злочину та з огляду на його тяжкість наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від відповідальності, а також мінімального ризику впливу на свідків та потерпілих.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За своєю природою такий запобіжний захід як домашній арешт теж носить ізоляційний характер.

З огляду на особу підозрюваного, характер справи та обставини кримінального провадження, вважаю, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання згаданому ризику.

Відтак, слід відмовити у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним застосуванням до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, з огляду на характеристики кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та доведені ризики, на думку слідчого судді більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт не зможуть запобігти таким ризикам.

У зв`язку з застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою далі слідчий суддя вирішить питання про покладення на нього відповідних обов`язків.
Так, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З огляду на обставини кримінального провадження та доведені ризики, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).
Вказані обов`язки об`єктивно направлені на запобігання доведеним ризикам та не становитимуть непропорційного втручання в особисте життя підозрюваного.
Строк дії запобіжного заходу згідно цієї ухвали слід обмежити строком досудового розслідування, який відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Керуючись вимогами статей 176-178, 181, 183, 194, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Львівського РУП ГУ НП у Львівській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).
Строк дії запобіжного заходу згідно цієї ухвали закінчується 04 серпня 2021 року.
Ухвалу передати в Львівське РУП ГУ НП у Львівській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.
Контроль за виконанням ухвали в частині покладення обов`язків покласти на слідчого.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 10.06.2021 року о 13.50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1