ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/959/21 Справа № 205/2834/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 строком до 23 квітня 2021 року включно.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ризик того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні доведений прокурором, оскільки ОСОБА_6 особисто знайомий зі свідками у кримінальному провадженні, які на теперішній час не допитані в судовому засіданні, знає їх місце проживання та перебування, у зв`язку з чим може незаконно впливати на них шляхом їх уговорів, залякування або іншого неправомірного впливу.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, пов`язаного із спричиненням смерті людини, вчиненого із особливою жорстокістю, та під загрозою можливого застосування до нього суворого покарання у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, у сукупності з наявністю інших ризиків, переконливо обумовлює ризик переховування ОСОБА_6 від суду, оскільки останній має для цього матеріальну можливість.

Суд першої інстанції також зазначив, що незважаючи на достатність підстав для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доведеності відповідних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, застосування домашнього арешту за місцем постійного проживання стосовно ОСОБА_6 наразі не видається можливим, оскільки за адресою постійного місця проживання обвинувачений проживає спільно зі своєю дружною ОСОБА_8 , яка є свідком у кримінальному провадженні і не допитана у судовому засіданні.

Суд першої інстанції зробив висновок, що обставини, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відпала не встановлені, а ризики, які стали підставою для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .
Свою апеляційну скаргу обґрунтував тим, що зазначаючи про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції не навів жодного доказу для такого висновку, керуючись лише припущенням та тяжкістю злочину, який інкримінують ОСОБА_6 .
Вказав, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, працював приватним підприємцем, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, має позитивні характеристики за місцем проживання та ряд захворювань.
Зазначив, що матеріали провадження не містять достовірних та перевірених фактів, що ОСОБА_6 буде незаконно впливати на свідків та потерпілу. Крім того, потерпіла та більшість свідків вже допитані в суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочину, у якому він обвинувачується.
Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_6 , він може вдатись до спроб переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Колегія суддів також зазначає, що ОСОБА_6 особисто знайомий зі свідками у кримінальному провадженні, які ще не допитані в суді першої інстанції, знає їх місце проживання та перебування, у зв`язку з чим може незаконно впливати на них, а тому існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, працював приватним підприємцем та має позитивні характеристики, оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що ОСОБА_6 має ряд захворювань, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості щодо протипоказань перебування ОСОБА_6 в умовах ізоляції в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№ 4).
Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.
Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4