УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу
Справа № 495/4425/20

Номер провадження 1-і/495/3/21

02 квітня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою,

встановив:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000744 від 29 квітня 2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.

02 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо суті обвинувачення у клопотанні зазначено 29 квітня 2020 в нічну пору доби, приблизно о 04:30 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає у селі Черкеси, Білгород-Дністровський район, Одеська області, вирішив поїхати в особистих справах до міста Білгород-Дністровський, та у зв`язку з тим, що не було на чому доїхати, у нього повторно виник прямий умисел та корисливий мотив на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеду марки «Салют» чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , який зберігався на території огородженого суцільним парканом подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Далі 29 квітня 2020, приблизно о 04:30 год., ОСОБА_4 , діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна відчинив закриту, але не зачинено на замок хвіртку та проник до огородженого з усіх боків суцільним парком у вигляді шиферних листів, з`єднаних між собою металевими цвяхами, висотою приблизно 170 см, подвір`я будинку АДРЕСА_1 .

Після чого, ОСОБА_4 , знаходячись на території вищевказаного подвір`я, побачив велосипед марки «Салют» чорного кольору та, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та вважаючи свої дії непомітними для потерпілого ОСОБА_5 та інших осіб, викотив через прохід хвіртки за межі подвір`я велосипед марки «Салют» чорного кольору, чим здійснив крадіжку велосипеду марки «Салют» чорного кольору, що належить ОСОБА_5 , спричинивши останньому матеріальні збити у розмірі 800 грн.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 сів на викрадений велосипед та поїхав у місто Білгород-Дністровський, та таким чином розпорядився викраденим чужим майном на власний розсуд.

Таким чином, вищевказані протиправні діяння ОСОБА_4 підпадають під правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

В обґрунтування виду запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 - тримання під вартою, прокурор вказала про наявність ризиків, визначених статтею 177 КПК України:

- переховуватися від суду;

-незаконно впливати на потерпілого;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2021 року оголошено у розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , таким чином, обвинувачений вже намагався переховуватися від суду.

ОСОБА_4 може незаконно впливати на ОСОБА_5 , оскільки розгляд кримінального провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання та ОСОБА_5 не допитано у якості потерпілого.

На підставі характеризуючих матеріалів встановлено схильність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив обрати до нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою; вказав, що від суду не переховувався. Від захисника у судовому засіданні відмовився.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши необхідні матеріали кримінального провадження і клопотання про обрання запобіжного заходу, суд дійшов наступних висновків.

Як установлено, у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

За змістом частини першої статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до частини першої статті 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог пункту статті 183 КПК України встановлено наявність ризику, передбаченого у статті 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 може:

- може переховуватись від суду, адже будучи обізнаним в тому, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбаченого покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років може бажати уникнути кримінальної відповідальності та подальшого відбуття покарання;

- незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом установлено про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

З урахуванням конкретних обставин справи суд вважає, що наведені прокурором мотиви у клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у своїй сукупності, на даній стадії судового провадження, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії судового провадження та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від суду та можливості незаконного впливу на свідків, потерпілу, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених частиною другою статті 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Відтак, судом установлено, що прокурором обставини щодо наявності ризиків доведено. При цьому суд враховує, що обвинувачений не з`являвся на судові виклики, у зв`язку із чим його було оголошено у розшук. ОСОБА_4 може незаконно впливати на ОСОБА_5 , оскільки розгляд кримінального провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання та ОСОБА_5 не допитано у якості потерпілого. На підставі характеризуючих матеріалів встановлено схильність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень. Обставин, які б перешкоджали обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, зокрема за віком, станом здоров`я обвинуваченого; міцністю соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність утриманців, судом не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Крім цього, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України та приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним та не визначає її розмір.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 01 червня 1987 року, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор» строком на 60 діб, який діє до 31 травня 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду у порядку, визначеному статтею 395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1