ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1031/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/77/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1,4 ст.358 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

представника потерпілого - ОСОБА_10

цивільного відповідача - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за №0000173 від 16 липня 2019 року, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 , прокурора Гусятинського відділу Чортківської місцевої прокуратури на вирок Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2020 року, -

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючу, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судиму,

визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю в діянні обвинуваченої складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , Кредитної спіки «СуперКредит» про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Згідно вироку, ОСОБА_7 обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України за наступних обставин.

01.03.2017 року в приміщенні відділення Кредитної спілки «СуперКредит» юридична адреса: вулиця Жилянська, будинок 68, приміщення 321, кімната 3, місто Київ, ідентифікаційний код юридичної особи 37917325, що за адресою: вул. Тернопільська, 5н, смт. Гусятин Гусятинського району Тернопільської області, ОСОБА_7 умисно підробила шляхом виконання підпису від імені ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кредитний договір кредитної лінії від 01 березня 2017 року № СК-49/0011/17/143/06, укладений між кредитодавцем Кредитною спілкою «СуперКредит» в особі Голови Правління ОСОБА_12 , позичальником ОСОБА_7 та поручителем ОСОБА_9 щодо зобов`язання кредитодавця надати позичальникові фінансового кредиту в сумі 10 000 гривень (кредитний ліміт) на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов договору.

Згідно пункту 4 «Забезпечення виконання зобов`язання за договором» вказаного договору вбачається, що для забезпечення виконання зобов`язань Позичальника перед Кредитодавцем, Сторони укладають договір поруки та договір застави № СК-49/0011/17/143/06 від 01 березня 2017 року.

Таким чином, 01 березня 2017 року в приміщенні відділення Кредитної спілки «СуперКредит», юридична адреса: вулиця Жилянська, будинок 68, приміщення 321, кімната 3, місто Київ, ідентифікаційний код юридичної особи 37917325, що за адресою: вул. Тернопільська, 5н, смт. Гусятин Гусятинського району Тернопільської області, було укладено Договір поруки № СК- 49/0011/17/143/06 від 01 березня 2017 року, укладений між кредитодавцем Кредитною спілкою «СуперКредит» в особі Голови Правління ОСОБА_12 , позичальником ОСОБА_7 та поручителем ОСОБА_9 , щодо зобов`язання поручителя солідарно з Позичальником відповідати перед Кредитодавцем за виконання зобов`язань по Кредитному договору кредитної лінії від 01 березня 2017 року № СК-49/0011/17/143/06.

Далі, ОСОБА_7 , не зупиняючись на скоєному, за тих же обставин, продовжуючи свою злочинну діяльність, умисно підробила шляхом виконання підпису від імені ОСОБА_9 . Договір поруки № СК-49/0011/17/143/06 від 01 березня 2017 року.

Окрім наведеного, 01 березня 2017 року в приміщенні відділення Кредитної спілки «СуперКредит», юридична адреса: вулиця Жилянська, будинок 68, приміщення 321, кімната 3, місто Київ, ідентифікаційний код юридичної особи 37917325, що за адресою: вул. Тернопільська, 5н, смт. Гусятин Гусятинського району Тернопільської області, було укладено Договір поруки до Договору застави № СК-49/0011/17/143/06 від 01 березня 2017 року, укладений між кредитодавцем Кредитною спілкою «СуперКредит» в особі Голови Правління ОСОБА_12 , позичальником ОСОБА_7 та поручителем ОСОБА_9 , щодо зобов`язання поручителя солідарно з Позичальником відповідати перед Кредитодавцем за виконання зобов`язань по договору застави від 01 березня 2017 року № СК-49/0011/17/143/06.

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 не зупиняючись на скоєному, за тих же обставин, продовжуючи свою злочинну діяльність, умисно підробила шляхом виконання підпису від імені ОСОБА_9 , Договір поруки до Договору застави № СК-49/0011/17/143/06 від 01 березня 2017 року.

На підставі підроблених документів, ОСОБА_7 набула права на отримання фінансового кредиту в сумі 10 000 гривень.

Окрім цього, 01 березня 2017 року в приміщенні відділення Кредитної спілки «СуперКредит», (юридична адреса: вулиця Жилянська, будинок 68, приміщення 321, кімната 3, місто Київ, ідентифікаційний код юридичної особи 37917325), що знаходиться за адресою: вул. Тернопільська, 5н, смт. Гусятин Гусятинського району Тернопільської області, ОСОБА_7 незаконно, діючи із злочинним умислом з метою отримання фінансового кредиту у розмірі 10 000 гривень, використала завідомо підроблені документи, а саме: - Кредитний договір кредитної лінії від 01 березня 2017 року № СК-49/0011/17/143/06; Договір застави від 01 березня 2017 року № СК-49/0011/17/143/06; Договір поруки до Договору застави від 01 березня 2017 року № СК-49/0011/17/143/06, шляхом їх подання працівнику відділення Кредитної спілки «СуперКредит».

Так, шляхом використання трьох завідомо підроблених документів, ОСОБА_7 , 01 березня 2017 року, отримала фінансовий кредит в сумі 10 000 гривень готівкою.

В апеляційних скаргах:

- потерпілий ОСОБА_9 просить вищевказаний вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.358 ч.4 ст. 358 КК України та призначити їй покарання у межах санкції статті, задовольнивши повністю заявлені позовні вимоги.

Також допитати у судовому засіданні обвинувачену ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 , долучити до матеріалів провадження копію видаткового ордера від 01 березня 2017 року на прізвище ОСОБА_7 та дослідити його при апеляційному розгляді.

Свої доводи мотивує тим, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що 01.03.2017 року він не був присутній при укладанні кредитного договору та договору поруки і не підписував їх, а ОСОБА_7 підробивши його підпис, діяла з прямим умислом на одержання коштів.

При цьому жодних доказів, що вказані проекти договорів відправлялися на затвердження у м.Київ немає, що свідчить про одержання ними статусу офіційних документів одразу 01.03.2017 року, оскільки ОСОБА_7 в цей же день одержала готівкові кошти.

- прокурор просить вищевказаний вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, а також допитати у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачену ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 , дослідити три договори кредитної лінії від 01 березня 2017 року, протокол тимчасового доступу до речей та документів від 02.02.2020 та опис до нього, висновок судової почеркознавчої експертизи № 3/3-130/20 від 17.03.2020 року та довідку про витрати на його проведення.

Вказані вимоги мотивує тим, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що згідно позицій висловлених ККС ВС підписані ОСОБА_7 примірники кредитного договру кредитної лінії від 01 березня 2017 року № СК-49/0011/17/143/06; Договір застави від 01 березня 2017 року № СК-49/0011/17/143/06; Договір поруки до Договору застави від 01 березня 2017 року № СК-49/0011/17/143/06 не є бланками, а є офіційними документами, що породили наслідки правого характеру у вигляді отримання фінансового кредиту в сумі 10 000 гривень.

У запереченні на апеляційну скаргу захисник обвинуваченої просить вищевказаний вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Свої доводи мотивує тим, що вирок суду є законним та обґрунтованим, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, а відсутність вини обвинуваченої доведена належними доказами, наявними у матеріалах провадження.

Вважає, що клопотання апелянта про повторний допит учасників процесу є безпідставними, оскільки вони надали вичерпні покази, що були вірно оцінені судом.

Зазначає, що апелянтом не наведено жодних конкретних обставин і мотивів на підтвердження того, що ОСОБА_7 вчиняла підписи саме на офіційних документах.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які вважають вказаний вирок законним та обґрунтованим, прокурора, що просить задовольнити його апеляційну скаргу, з мотивів, викладених у ній, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

Згідно з вимогами частини 1 статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

У силу вимог частини 3 статті 62 Конституції України, положень статті 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказані вимоги судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження були повністю дотримані.

Судом встановлено, що у кредитному договорі кредитної лінії №СК-49/0011/17/143/06 від 01.03.2017 року; Договорі поруки №СК-49/0011/17/143/06 від 01.03.2017 року та у Договорі поруки до Договору застави №СК-49/0011/17/143/06 від 01.03.2017 року ( надалі Договори) у графі поручитель стоїть підпис ОСОБА_7 замість ОСОБА_9 , що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи №3/3-130/20 від 17.03.2020 року та не оспорюється стороною захисту.

Органом досудового розслідування договір застави від 01 березня 2017 року №СК-49/0011/17/143/06 у якому у графі поручитель стоїть підпис ОСОБА_7 замість ОСОБА_9 , про що зазначено у обвинувальному акті, суду надано не було і такий не був предметом безпосереднього дослідження в суді першої інстанції.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_7 невинуватою та виправдовуючи її за ч.1, 4 ст.358 КК України місцевий суд правильно встановив, що матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б спростовували позицію сторони захисту та свідчили про те, що на момент підписання ОСОБА_7 та надання представнику КС СуперКредит ОСОБА_11 бланків договорів з її підписом у графі поручитель він був офіційним документом, що є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 4 ст.358 КК України.

Згідно з приміткою до ст. 358 КК України під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи ? докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Таким чином, офіційним є лише такий документ, який засвідчує факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що породжують, змінюють чи припиняють певні правовідносини.

Обвинувачена ОСОБА_7 як в суді першої, так і апеляційної інстанції пояснювала, що 01 березня 2017 року, маючи намір отримати кредит для ремонту дитячої кімнати та спальні, вони разом із колишнім чоловіком ОСОБА_9 зайшли до відділення кредитної спілки, що у смт.Гусятин Тернопільської області та поцікавилися у працівниці спілки ОСОБА_11 про можливість отримання такого кредиту. В свою чергу ОСОБА_11 , на підставі наданих їй ними паспортів, внесла до бланків Договорів їх дані та надала їм ці бланки Договорів для ознайомлення та підписання. При цьому, ОСОБА_11 їм повідомила, що рішення про надання кредиту приймають у головному офісі КС у м.Києві і вона не наділена правом на укладення та підписання від імені КС цих договорів. Також ОСОБА_7 пояснила, що у графі поручитель замість ОСОБА_13 вона підписала лише бланки Договорів на прохання та у присутності останнього, і ці бланки не містили таких необхідних реквізитів, які б відповідали офіційному документу, не були вони підписані й іншою стороною даного правочину та не були скріплені печаткою. Далі, одночасно підписані бланки даних Договорів залишилися у працівниці ОСОБА_11 і після цього вона відправила їх на погодження до головного офісу у м.Київ. Крім того, ОСОБА_7 повідомила, що отримавши кредит, вони із колишнім чоловіком ОСОБА_9 зробили ремонт у належному йому помешканні, кошти за даний кредит вона частково погасила та й надалі продовжує погашати.

Свідок ОСОБА_11 підтвердила показання обвинуваченої ОСОБА_7 , зазначивши, зокрема, що за отриманням кредиту до КС приходили подружжя Замосьних та цікавилися можливістю отримати кредит. Вона внесла їх дані у бланки Договорів, роздрукувала їх та надала їм для ознайомлення та підписання. Бачила, що вони читають та підписують ці бланки, а сама в цей час знімала копії наданих ними паспортів і ці копії вони також засвідчували своїм підписом. Свідок ОСОБА_11 зазначила, що бланки проектів Договорів не містили підпису особи, уповноваженої на укладання договорів з позичальниками та не містили печатки КС СуперКредит.

Потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що його колишня дружина ОСОБА_7 отримала кредит про який йому нічого не було відомо на підставі Договорів, у яких вона підробила його підпис. При цьому ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції повідомив, що на час, коли вони ще перебували у шлюбі, обвинувачена ОСОБА_7 неодноразово надавала йому кошти для погашення даного кредиту, які він особисто відносив до КС СуперКредит.

Відповідно до положень Розділу ІІ Глави 52 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст.ст.628, 639 ЦК України договір має відповідати змісту та формі, визначеної законом. Договір, з огляду на вимоги ст.638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Згідно Національного стандарту України, бланки стають документами лише після оформлення їх належним чином, зокрема при наявності необхідних даних, печатки, штампу, підпису уповноваженої особи, тощо.

В даному випадку, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що типові бланки кредитного договору кредитної лінії №СК-49/0011/17/143/06 від 01.03.2017 року; Договору поруки №СК-49/0011/17/143/06 від 01.03.2017 року та Договору поруки до Договору застави №СК-49/0011/17/143/06 від 01.03.2017 року, які підписала ОСОБА_7 замість ОСОБА_9 і які були передані представнику КС СуперКредит, не містили необхідних реквізитів і не були підписані іншою стороною даних правочинів - кредитором, а тому на той момент не були офіційними документами, оскільки не породжували жодних правових наслідків.

Правильним є також висновок місцевого суду й про недоведеність наявності у діях ОСОБА_7 суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України.

З суб`єктивної сторони цей злочин характеризується виною у формі прямого умислу.

Відповідно до ч. 2 ст.24 КК україни прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

В суді апеляційної інстанції обвинувачена показала, що на бланку договору в графі "поручитель стоїть її підпис, однак замість чоловіка підписалася вона на прохання та у присутності останнього; офіційний документ вона не підробляла, не бажала настання суспільно небезпечних наслідків і такі наслідки не настали та не могли настати, оскільки отриманий їх сім`єю кредит був використаний за призначенням і на даний момент вона продовжує його погашати.

За таких обставин не можна погодитися з доводами потерпілого та прокурора в апеляційних скаргах щодо незаконності рішення суду першої інстанції про визнання невинуватою та виправдання ОСОБА_7 у зв`язку із недоведеністю в діянні обвинуваченої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 4 ст.358 КК України, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляцій та скасування по суті правильного вироку суду першої інстанції.

З цих же мотивів колегія суддів не вбачає й підстав до скасування вироку в частині залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та Кредитної спілки СуперКредит про відшкодування йому моральної шкоди.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та прокурора Гусятинського відділу Чортківської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а вирок Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді