СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/383/21
Провадження №1-кп/547/54/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року смт Семенівка
Семенівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_5
провівши в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0000122, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 15.04.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Семенівка Семенівського району Полтавської області, громадянина України, українця, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Семенівським РВ УМВС України в Полтавській області 18.09.2001, освіта середня, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого у силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
До Семенівського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000122, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у серпні 2017 року (більш точної дати та часу не встановлено) ОСОБА_4 , не бажаючи отримати в установленому законом порядку посвідчення водія, через мережу Інтернет, звернувся до невстановленої особи, яка надавала послуги по виготовленню та продажу посвідчень водія, узгодивши під час цього оплату вартості підробленого посвідчення у розмірі 500 грн. та передав свої анкетні дані, для внесення їх до посвідчення водія.
Після цього, невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, внесла неправдиві відомості до бланку посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 28.08.2017 з вихідними типографічними даними " НОМЕР_2 Зам. 17-3256 РС Ukraina 03.2017", який не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.
Після цього (точного часу та дати в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим), ОСОБА_4 поштовим переказом отримав підроблене посвідчення водія.
Таким чином, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що він в установленому законом порядку посвідчення водія не отримував, залишив дане посвідчення у себе та, у подальшому почав його використовувати для можливості керування транспортними засобом на території України.
Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_4 , 18.04.2020 о 18.20 год., по вул. Затишна у смт Семенівка Полтавської області керував транспортним засобом Opel Askona 1.6 державний номерний знак НОМЕР_3 у стані алкогольного сп`яніння та був зупинений працівниками поліції, за порушення п. 2.9. а) Правил дорожнього руху України та на вимогу останніх, умисно пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 28.08.2017 яке не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.
На підставі Постанови Семенівського районного суду Полтавської області від 26.05.2020 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.
Під час передачі до територіального сервісного центру МВС № 5347, для виконання, вилученого посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , було встановлено, що воно має ознаки підроблення.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.
07.05.2021 між прокурором Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Сторони узгодили покарання у виді штрафу розміром 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання не встановлено, даних про особу підозрюваного.
Згідно з умовами даної угоди обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, тому просить затвердити угоду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
При вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України у вчиненні якого беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Разом з тим, суд шляхом проведення опитування обвинуваченого, його захисника та заслухавши прокурора переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст. 65 КК України.
При призначенні покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкціях статей (санкцій частин статей) Особливої частини КК України, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, який, вчинений умисно, з корисливих мотивів, особу винного, що він на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.
Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлені.
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових злочинів.
На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, вчинив кримінальне правопорушення, яке підлягає кваліфікації за ч. 4 ст. 358 КК України, та за яким належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати, а саме: документально підтверджені витрати на проведення судово-технічної експертизи, які становлять 1144,15 грн., відповідно до вимог ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 107, 373, 374, 382 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07.05.2021 між прокурором Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000122, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2021.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 07.05.2021 року покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1144,15 грн витрат, пов`язаних із залученням експертів.
Речовий доказ, а саме - посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000122 - знищити.
Роз`яснити ОСОБА_4 його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 07.05.2021 та передбачену ст. 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.
Роз`яснити ОСОБА_4 про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1