Справа № 464/6411/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/172/20 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Сихівського районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України два роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки два місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань за даним вироком та покарання за ч. 2 ст. 186 КК України призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року (чотири роки позбавлення волі) більш суворим покаранням за даним вироком, призначено ОСОБА_6 покарання - чотири роки два місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 9 грудня 2015 року ОСОБА_6 1 місяць позбавлення волі та остаточно призначено покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

Визначено строк відбуття покарання рахувати з часу звернення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. до 21 червня 2017 року) у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 12 серпня 2016 року по 2 вересня 2016 року та строк тимчасового залишення у місцях попереднього ув`язнення на час розгляду кримінального провадження, з 13 лютого 2019 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ст. 72 КК України (у чинній редакції), ч. 4 ст. 70 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано попереднє ув`язнення, згідно з вироком Галицього районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року, а саме з 15 березня 2018 року по 21 березня 2018 року та відбуту частину покарання за вказаним вироком за період з 2 лютого 2019 року до 13 лютого 2019 року.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 6000 грн.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 в серпні 2015 року о 01:20 год., маючи непогашену та незняту судимість за злочини передбачені ст. 186, ст. 289 КК України, діючи з умислом на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 (який засуджений вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13 липня 2016 року за даний злочин), розподіливши між собою ролі та знаходячись неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на вул. Куліша в м. Львові, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що за ними ніхто не спостерігає, таємно викрали з сидіння автомобіля «Мерседес 124» д.н.з. НОМЕР_1 , майно потерпілого ОСОБА_12 , а саме, - сумку вартістю 2000 грн., в якій знаходились гроші в сумі 3500 грн., мобільний телефон марки Нокіа 6230і вартістю 500 грн., документи на автомобіль та закордонний паспорт громадянина ОСОБА_12 вартістю 7000 грн., пластикові картки та дисконтну картку «Brocard» № НОМЕР_2 , а всього майна потерпілого на загальну суму 13000 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 15 листопада 2015 року о 00:55 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_11 (якого засудженого вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13 липня 2016 року за даний злочин), розподіливши між собою ролі, прибули до тильної сторони ТЦ «НАШ», що по вул. Сихівська, 12А у м. Львові, де ОСОБА_11 виліз на дашок та користуючись тим, що в той момент ніхто за ними не спостерігає, проник через не зачинене вікно до гардеробного приміщення закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звідки таємно викрав: куртку, вартістю 3750 грн., сумку жіночу, вартістю 860 грн., в якій знаходились гроші в сумі 1000 грн., духи жіночі, вартістю 200 грн., помаду жіночу, вартістю 68 грн., рукавиці, вартістю 200 грн., зарядний пристрій, вартістю 150 грн., засоби гігієни, вартістю 50 грн. та таблетки «Німесил», вартістю 50 грн., які належали потерпілій ОСОБА_13 а також куртку жіночу, вартістю 1500 грн., яка належала потерпілій ОСОБА_14 , окуляри, вартістю 1070 грн., 3 ключі від квартири, вартістю 140 грн., сумку жіночу, вартістю 500 грн., гроші в сумі 30 грн., які належали потерпілій ОСОБА_15 , в той же час, ОСОБА_6 чекав останнього надворі з метою перенесення викрадених із гардеробної речей. Отримавши вищевказані викрадені речі, направився у сторону ТЦ «Іскра» разом із ОСОБА_11 . Вказаними діями ОСОБА_6 завдав матеріальної шкоди потерпілим: ОСОБА_13 на загальну суму 6328 грн., ОСОБА_14 на загальну суму 1500 грн. та ОСОБА_15 на загальну суму 1740 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 9 грудня 2015 року о 21:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_11 (який засуджений Сихівським районним судом м. Львова 13 липня 2016 року за даний злочин), перебуваючи на зупинці маршрутних таксі, що по вул. Зелена, 311 у м. Львові, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_10 перебуває у безпорадному стані та за ними ніхто не спостерігав, шляхом вільного доступу викрали сумочку останнього вартістю 200 грн., у якій знаходилися гроші в сумі 350 грн., мобільний телефон марки «Nokia C601» вартістю 2000 грн., кредитна банківська картка «Приват Банк» вартістю 100 грн. та ключі від квартири у кількості 5 шт. вартістю 400 грн., при цьому залишили ремінець на плечі потерпілого. В продовження своїх злочинних дій, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , здійснили крадіжку грошей в сумі 4200 грн. за допомогою вказаної банківської картки «Приват Банк», використавши їх для придбання мобільного телефону марки «Самсунг», який в подальшому здали у ломбард «Благо», завдавши такими діями потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 7250 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 21 січня 2016 року о 20:10 год., будучи засудженим 9 грудня 2015 року Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 міс., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_11 (який засуджений Сихівським районним судом м. Львова 13липня 2016 року за даний злочин), вийшовши із трамваю №3, почали слідувати за ОСОБА_16 , який прямував у сторону вул. Ів.Франка, поблизу будинку №127 у м. Львові, та коли останній, помітивши їх, сприйняв їх дії, як реальну загрозу своєму здоров`ю та з метою уникнути застосування з їх боку насильства, викинув на землю ланцюжок з кулоном, вартістю 73 грн., яким в подальшому заволоділи ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , та намагався втекти, однак в подальшому, наздогнавши потерпілого ОСОБА_11 разом із ОСОБА_6 , розподіливши ролі, зупинили потерпілого ОСОБА_16 за руку та в той момент, коли один із них утримував потерпілого під руки, відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Нокіа 710» вартістю 400 грн., а також рюкзаком вартістю 700 грн. та гаманцем вартістю 400 грн. Вказаними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_11 завдали матеріальної шкоди ОСОБА_16 на загальну суму 1573 гривні.

Не погоджуючись з зазначеним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання: за ч. 2 ст. 185 України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 України у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом складання призначених покарань за цим вироком та вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі. Зарахувати в строк покарання, відбуте частково покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_6 засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року. Кримінальні правопорушення за вироком суду від 29 листопада 2019 року, передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 вчинені у серпні 2015 року, - 15 листопада 2015 року, 9 грудня 2015 року та 21 січня 2016 року, тобто до ухвалення зазначеного вироку від 18 червня 2018 року.

Суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому за даним вироком покарання окремо за ч. 2 ст. 185 КК України (2 роки позбавлення волі), ч. 3 ст. 185 КК України (3 роки позбавлення волі) та ч. 2 ст. 186 КК України (4 роки 2 місяці позбавлення волі), визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів із одночасним застосуванням як положень ч. 1 ст. 70 КК України, так і ч. 4 ст. 70 КК України, тобто поглинув менш суворі покарання за даним вироком та покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, призначене вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року у виді 4 років позбавлення волі, більш суворим покаранням за даним вироком та призначив ОСОБА_6 остаточне покарання 4 роки 2 місяці позбавлення волі. При цьому судом невірно вказано строк покарання, до якого ОСОБА_6 засуджено вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року, оскільки такий становить 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Вказує, що суд, призначивши покарання окремо за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, мав визначити, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, остаточне покарання за сукупністю цих злочинів, і лише потім, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, визначити покарання за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року, чого не було зроблено, внаслідок чого допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, судом на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком (4 роки 2 місяці позбавлення волі) частково приєднано невідбуте покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 9 грудня 2015 року та визначено остаточне покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Вказує, що застосування у цьому випадку положень ст. 71 КК України є безпідставним та таким, що суперечить положенням кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, призначаючи покарання за сукупністю вироків від 29 листопада 2019 року та 9 грудня 2015 року, судом не взято до уваги, що покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 9 грудня 2015 року вже враховано на підставі ст. 71 КК України при призначенні покарання за попереднім вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року, а тому його повторне приєднання до покарання, визначеного оскаржуваним вироком не допускається. Таким чином судом першої інстанції застосовано закон, який не підлягає застосуванню.

Крім того, з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_6 , відповідно до якої просить оскаржуваний вирок скасувати в частині покарання та призначити йому більше м`яке покарання.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що вважає покарання необґрунтовано суворим. Зокрема, у судовому засіданні вину у вчиненому він визнав повністю, всіляко сприяв досудовому розслідуванню, щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні дитину. З огляду на наведене просить застосувати до нього більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримання його апеляційного скарги та заперечення апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як встановлено колегією суддів, обвинувачений ОСОБА_6 в серпні 2015 року о 01:20 год., маючи непогашену та незняту судимість за злочини передбачені ст. 186, ст. 289 КК України, діючи з умислом на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 (який засуджений вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13 липня 2016 року за даний злочин), розподіливши між собою ролі та знаходячись неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на вул. Куліша в м. Львові, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що за ними ніхто не спостерігає, таємно викрали з сидіння автомобіля «Мерседес 124» д.н.з. НОМЕР_1 , майно потерпілого ОСОБА_12 , а саме, - сумку вартістю 2000 грн., в якій знаходились гроші в сумі 3500 грн., мобільний телефон марки Нокіа 6230і вартістю 500 грн., документи на автомобіль та закордонний паспорт громадянина ОСОБА_12 вартістю 7000 грн., пластикові картки та дисконтну картку «Brocard» № НОМЕР_2 , а всього майна потерпілого на загальну суму 13000 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 15 листопада 2015 року о 00:55 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_11 (якого засудженого вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13 липня 2016 року за даний злочин), розподіливши між собою ролі, прибули до тильної сторони ТЦ «НАШ», що по вул. Сихівська, 12А у м. Львові, де ОСОБА_11 виліз на дашок та користуючись тим, що в той момент ніхто за ними не спостерігає, проник через не зачинене вікно до гардеробного приміщення закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звідки таємно викрав: куртку, вартістю 3750 грн., сумку жіночу, вартістю 860 грн., в якій знаходились гроші в сумі 1000 грн., духи жіночі, вартістю 200 грн., помаду жіночу, вартістю 68 грн., рукавиці, вартістю 200 грн., зарядний пристрій, вартістю 150 грн., засоби гігієни, вартістю 50 грн. та таблетки «Німесил», вартістю 50 грн., які належали потерпілій ОСОБА_13 а також куртку жіночу, вартістю 1500 грн., яка належала потерпілій ОСОБА_14 , окуляри, вартістю 1070 грн., 3 ключі від квартири, вартістю 140 грн., сумку жіночу, вартістю 500 грн., гроші в сумі 30 грн., які належали потерпілій ОСОБА_15 , в той же час, ОСОБА_6 чекав останнього надворі з метою перенесення викрадених із гардеробної речей. Отримавши вищевказані викрадені речі, направився у сторону ТЦ «Іскра» разом із ОСОБА_11 . Вказаними діями ОСОБА_6 завдав матеріальної шкоди потерпілим: ОСОБА_13 на загальну суму 6328 грн., ОСОБА_14 на загальну суму 1500 грн. та ОСОБА_15 на загальну суму 1740 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 9 грудня 2015 року о 21:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_11 (який засуджений Сихівським районним судом м. Львова 13 липня 2016 року за даний злочин), перебуваючи на зупинці маршрутних таксі, що по вул. Зелена, 311 у м. Львові, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_10 перебуває у безпорадному стані та за ними ніхто не спостерігав, шляхом вільного доступу викрали сумочку останнього вартістю 200 грн., у якій знаходилися гроші в сумі 350 грн., мобільний телефон марки «Nokia C601» вартістю 2000 грн., кредитна банківська картка «Приват Банк» вартістю 100 грн. та ключі від квартири у кількості 5 шт. вартістю 400 грн., при цьому залишили ремінець, на плечі потерпілого. В продовження своїх злочинних дій, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , здійснили крадіжку грошей в сумі 4200 грн. за допомогою вказаної банківської картки «Приват Банк», використавши їх для придбання мобільного телефону марки «Самсунг», який в подальшому здали у ломбард «Благо», завдавши такими діями потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 7250 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 21 січня 2016 року о 20:10 год., будучи засудженим 9 грудня 2015 року Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 міс., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_11 (який засуджений Сихівським районним судом м. Львова 13 липня 2016 року за даний злочин), вийшовши із трамваю №3, почали слідувати за ОСОБА_16 , який прямував у сторону вул. Ів.Франка, поблизу будинку №127 у м. Львові, та коли останній, помітивши їх, сприйняв їх дії, як реальну загрозу своєму здоров`ю та з метою уникнути застосування з їх боку насильства, викинув на землю ланцюжок з кулоном, вартістю 73 грн., яким в подальшому заволоділи ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , та намагався втекти, однак в подальшому, наздогнавши потерпілого ОСОБА_11 разом із ОСОБА_6 , розподіливши ролі, зупинили потерпілого ОСОБА_16 за руку та в той момент, коли один із них утримував потерпілого під руки, відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Нокіа 710» вартістю 400 грн., а також рюкзаком вартістю 700 грн. та гаманцем вартістю 400 грн. Вказаними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_11 завдали матеріальної шкоди ОСОБА_16 на загальну суму 1573 гривні.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів, та є обґрунтованим, що в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого не оспорюється.

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання, колегія суддів дійшла висновку, що такі є слушними, а вирок суду в частині, що стосується покарання, підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням кримінального закону, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 1 ст. 70 КК України визначено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_6 засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року. При цьому кримінальні правопорушення, відображені у вироку Сихівського районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року, були вчинені обвинуваченим у 2015 2016 роках, тобто до ухвалення вироку суду від 18 червня 2018 року.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 визначено, що встановлений ст. 70 КК України порядок, згідно з яким суд зобов`язаний призначити покарання окремо за кожний злочин, а потім остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів, стосується як основних, так і додаткових покарань.

Місцевий суд, призначивши обвинуваченому за оскаржуваним вироком покарання за кожен злочин окремо (за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі; ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі; ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки 2 місяці позбавлення волі), визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів із одночасним застосуванням як положень ч. 1 ст. 70 КК України, так і ч. 4 ст. 70 КК України, тобто поглинув менш суворі покарання за даним вироком та покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, призначене вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року, та призначив ОСОБА_6 остаточне покарання 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_6 , не розмежував стадії та порядок призначення покарання, одночасно застосувавши вимоги ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України. В той самий час, призначивши обвинуваченому покарання за кожен злочин окремо, місцевий суд відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України мав визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України. Після цього, застосувавши ч. 4 ст. 70 КК України, визначити покарання за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року. З огляду на наведене, судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що в оскаржуваному вироку неправильно зазначено покарання, призначене засудженому ОСОБА_6 вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року, оскільки таке становить 4 роки 1 місяць позбавлення волі, тоді як в оскаржуваному вироку зазначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Крім того, як вбачається з вироку Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року, при призначенні покарання обвинуваченому за цим вироком, судом, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України, остаточне покарання ОСОБА_6 було призначене за сукупністю покарань за вироком від 18 червня 2018 року 4 роки позбавлення волі та покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 9 грудня 2015 року шляхом часткового складання покарань 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

З огляду на наведене, при призначенні ОСОБА_6 покарання за даним вироком, судом першої інстанції було помилково повторно приєднано покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 9 грудня 2015 року, що призвело до неправильного застосування ст. 71 КК України.

Крім того, як вбачається з вироку Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року, таким відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 в період з 15 березня 2018 року до 21 березня 2018 року зараховано до строку покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Таким чином, під час застосування ч. 5 ст. 72 КПК України, судом було повторно зараховано строк з 15 березня 2018 року до 21 березня 2018 року, що призвело до неправильного застосування ч. 5 ст. 72 КПК України в цій частині.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а вирок суду скасувати в частині призначення ОСОБА_6 покарання, з ухваленням нового вироку.
Призначаючи покарання обвинуваченому, колегія суддів, враховуючи положення ст. ст. 50, 65 КК України, вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_6 спочатку із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, після чого визначити покарання, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, вчинених після постановлення попереднього вироку, застосувавши принцип часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
З огляду на наведене, ОСОБА_6 слід призначити остаточне покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі.
Щодо доводів обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання його особі та ступеню тяжкості вчинених ним злочинів внаслідок суворості, апеляційний суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки призначене покарання у виді позбавлення волі в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, та на переконання колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, й підстав вважати його занадто суворим, як і підстав для застосування до обвинуваченої положень ст.ст. 69, 75 КК України, не убачається.
Отже, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого такими, що задоволенню не підлягають, а доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та приходить до висновку про необхідність їх задоволення й скасування вироку щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в цій частині, у відповідності з вимогами ст. 420 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити, а апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КПК України, шляхом частково складання призначених покарань за цим вироком та вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII) у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 12 серпня 2016 року до 2 вересня 2016 року, а також строк тимчасового залишення у місцях попереднього ув`язнення з 13 лютого 2019 року до набрання вироком законної сили, тобто до 21 квітня 2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання, відбуте частково покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на вирок може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4