ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1215/21 (11-сс/818/1218/21) Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
захисників - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000859 від 11.06.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України , -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2021 року задоволено клопотання слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000859 від 11.06.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

До ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), строком на 60 діб, до 09 серпня 2021 року.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисники підозрюваного адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 подалиапеляційні скарги, в яких просили ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2021 року скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_7 посилається на недоведеність вказаних в клопотанні ризиків та необґрунтованість підозри. В обґрунтування доводів зазначає, що судом при оцінці ризику переховування, не було враховано тієї обставини, що інкримінований ОСОБА_8 злочин є виключно необережним, по відношенню до наслідків порушень ПДР. Крім того, невірно було надано оцінку тому факту, що підозрюваний залишив місце ДТП, оскільки він не мав мети уникнути відповідальності або залишити потерпілого у безпеці, а рухався, не звернувши увагу на перешкоду, вважаючи перешкоду високою травою. Вважає, що слідчим не було надано доказів, які б стверджували, що підозрюваний має намір переховуватись, оскільки ОСОБА_8 активно співпрацює зі слідством та має намір прибувати за кожною вимогою до слідчого чи суду. Закордонний паспорт він не отримував, а тому не має реальної можливості залишити країни і ухилятися від відповідальності.

Ризик незаконного впливу на свідків чи потерпілу вважає не доведеним, оскільки він ґрунтується на суб`єктивних припущеннях і не доведений жодним доказом, а носить суто ймовірний характер.

Вважає обраний ОСОБА_8 запобіжний захід винятковим, який повинен бути застосований лише в разі не доведення, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та відвернути ризики. На думку захисника, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілком достатній для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Також захисник посилається на необгрунтованість підозри, з підстав того, що вона не підтверджена відомостями про факти та обставини, що свідчать про причетність конкретної особи до вчинення інкримінованого їй правопорушення, оскільки надані стороною обвинувачення документи не містять даних, які б свідчили про те, що конкретно ОСОБА_8 скоїв на своєму автомобілі наїзд на ОСОБА_11 , що призвело до його загибелі, так як автотехнична експертиза, яка встановлює механізм дорожньо-транспортної пригоди, технічну закономірність виникнення і динаміку ДТП та усі його елементи, відсутня, як і судово-імунологічна експертиза речових доказів змивів речовини бурого кольору з автомобіля DACIA LOGAN, Р.Н. НОМЕР_1 , яка встановлює чи є на виявленому об`єкті сліди біологічного походження та кому вона належать. На думку захисника «обґрунтована підозра» повинна бути більш читкою, а тому, в даному випадку, за відсутності обґрунтованої підозри, відсутні підстави вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення, а тому, відповідно, запобіжний захід не повинен бути застосований.

Крім того захисник просить врахувати відомості щодо особи підозрюваного, який має постійне місце реєстрації та роботи, з постійним доходом для існування. У нього позитивна характеристика за місцем праці, відсутні судимості та притягнення до кримінальної відповідальності за попередні роки життя. Підозрюваний є особою похилого віку, який має невиліковні хронічні захворювання (сахарний діабет, гіпертонічна хвороба, аортокардіосклероз), як і його фактична дружина ОСОБА_12 , яка перебуває на державному утриманні та страждає артрозом колінних суглобів. Вказане захворювання потребує постійного коштовного лікування, яке ОСОБА_12 не має можливості отримати без матеріальної допомоги чоловіка. В умовах слідчого ізолятора неможливе вживання необхідних медичних препаратів для підозрюваного та дотримування спеціальної дієти при сахарному діабеті, що неминуче призведе до погіршення його стану та ускладнень. Крім того, слідчим суддею не враховано, що на час обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 мав переломи двох ребр, які отримав напередодні і відсутність адекватного та своєчасного лікування, яке неможливо забезпечити в умовах слідчого ізолятора, призведе до тяжких наслідків та ускладнень, які пов`язані з високим ризиком для життя підозрюваного.

Захисник вважає, що вказані обставини обумовлюють скасування оскаржуваного рішення слідчого судді.

Адвокат ОСОБА_9 в обґрунтування апеляційної скарги посилався на недоведеність прокурором обставин, що свідчать про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. При цьому зазначив, що сам факт скоєння кримінального правопорушення не є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на думку заявника, винність особи підлягає доказуванню під час розгляду кримінального провадження по суті, що цілком відповідає вимогам закону щодо презумпції невинності особи. Також зазначив, що слідчим в клопотанні не надано будь-яких відомостей про існування ризиків, передбачених п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому, вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде доцільним у даному випадку.

В судове засідання захисник ОСОБА_9 не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що ОСОБА_8 відмовився від його послуг, як захисника за призначенням, наданим Центром безоплатної правової допомоги захисника. А тому, він позбавлений можливості приймати участь у розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом ВП ХРУП №2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000282 від 14.05.2021 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

11.06.2021 о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11.06.2021 о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого

Цього ж дня, старший слідчий відділу поліції ОСОБА_10 звернувсядо слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 . В обґрунтування клопотання посилався на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яка підтверджується відомостями, які містяться в протоколі огляду місця події від 11.06.2021, відповідно до яких, зокрема, вбачається, що під час огляду трупу на нижніх кінцівках в районі колін, маються сірі сліди протектора, біля трупу по бетонній поверхні, біля ніг по відстані 30 см. від правої нижньої кінцівки , відобразився слід ковзання довжиною близько 1.7 м.; даними, що містяться в протоколі огляду транспортного засобу "«DACIA LOGAN», р.н. НОМЕР_1 , згідно до яких за результатами огляду транспортного засобу було вилучено елемент з`єднання з електропроводом з нашаруванням речовини бурого кольору з нижньої частини двигуна автомобіля, змив рідини бурого кольору з поверхні задньої балки; ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 11.06.2021 про надання дозволу на обшук автомобіля «DACIA LOGAN», р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; даними, які містяться в посвідченні водія Серія НОМЕР_3 та свідоцтва реєстрації на транспортний засіб серія НОМЕР_2 ; даними, які містяться в довідці КЗОЗ ХОБСМЕ № 12-17-234-Чт/21 від 11.06.2021 про причину смерті ОСОБА_11 ; результатом токсилогічного дослідження №1048/1049/1020 від 11.06.2021; показаннями свідка ОСОБА_13 , які містяться в протоколі допиту від 11.06.2021; показаннями свідка ОСОБА_14 , які містяться в протоколі допиту від 11.06.2021; даними, які містяться в лікарському свідоцтві про смерть № 12-17-234-45/21 від 11.06.2021; поясненнями підозрюваного, які він дав особисто в межах розгляду даного клопотання, стосовно того, що під час руху автомобіля відбулася "пробуксовка", на що він не звернув увагу, оскільки вважав, що це із-за високої трави де стояв автомобіль. Підозрюваний допускає, що причиною "пробуксовки " автомобіля був наїзду на потерпілого ОСОБА_11 ..

Слідчий вважав, що є підстави вважати що у підозрюваного ОСОБА_8 можуть виникнути передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України спроби: переховуватись від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на потерпілу чи свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, за наявності обставин, що обтяжують його покарання, а саме вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, мір покарання, що може бути до нього застосована, складатиме від 5 до 10 років позбавлення волі, у зв`язку з чим, є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, а також незаконно впливати на потерпілих чи свідків, враховуючи, що мешкає неподалік місця ДТП, де мешкають родичі загиблого. Крім того, як зазначив слідчий, підозрюваний не працює, що унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, з причин відсутності у обвинуваченого коштів, які він міг внести на рахунок держави. Враховуючи вищевикладене, слідчий вважав, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід запобіжний захід не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти вищезазначеним ризикам.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та вважав доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, який є тяжким злочином, проти безпеки руху та експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. Також суд врахував відомості щодо особи підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_12 , пенсіонер, разом з цим працює водієм, на утримані непрацездатних осіб не має.

Враховуючи існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину згідно підозри, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним, слідчий суддя вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, обрав ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та існування ризиків передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, ). При цьому, відсутність закордонного паспорту у підозрюваного, на яке посилається захисник, як на спростування ризику переховування, не здатне перешкодити вчинити підозрюваним такі дії, оскільки не виключена можливість переховуватись на території України.

Крім того, враховуючи конкретні обставини справи, зокрема те, що підозрюваний мешкає неподалік місця ДТП, де мешкають родичі загиблого, не виключений ризик незаконного впливу на потерпілих чи свідків. При цьому, колегія суддів враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, відповідно якої на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, зокрема те, що він є раніше не судимою особою, а також, враховуючи повідомлену йому підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, який є тяжким злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти зазначеним в клопотанні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, підозрюваний офіційно не працює, разом з цим працює водієм раніше не судимий, має постійне місце проживання, проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_12 , пенсіонер, на утримані непрацездатних осіб не має, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків. Крім того, колегія суддів бере до уваги, що на даний час досудове розслідування триває, а тому не виключена можливість підозрюваного впливати на потерпілих чи свідків, які на даний час не допитані. Хоча підозрюваний раніше не судимий, проте, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, яке вчинено ним під час керування транспортним засобом в стані сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, що свідчить підтверджує те, що висновки слідчого судді щодо доведеності ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України є небезпідставними, з чим погоджується колегія суддів.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді, оскільки КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на цьому етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Доводи апеляційної скарги пов`язані з неврахуванням стану здоров`я підозрюваного та наявністю у нього низки хвороб, які потребують лікування та особливої дієти, повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти клопотання слідчому. Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє процесуальної можливості суд апеляційної інстанції враховувати зазначені доводи, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність у підозрюваного постійного місця реєстрації та мешкання, постійних доходів для існування і позитивної характеристики, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення правопорушення, згідно підозри, і не стала стримуючим фактором для підозрюваного від противоправних дій, згідно підозри.

Доводи захисників стосовно відсутності у підозрюваного намірів переховуватись, чинити вплив на потерпілих та свідків, в такому випадку, не може усувати вірогідності ризиків, про які зазначено в клопотанні. За таких обставин, незгода захисників з висновками суду першої інстанції щодо наявності ризиків, ґрунтується лише на суб`єктивних оціночних судженнях, внаслідок чого колегія суддів не може взяти їх до уваги.

Отже, доводи апеляційних скарг захисників щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_8 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді