Справа № 677/352/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Маленки Красилівського району Хмельницької області, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_8 26 листопада 2019 близько 15 години 30 хвилин знаходився за місцем свого проживання у приміщенні кухні житлового будинку, що по АДРЕСА_1 та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Під час словесного конфлікту із ОСОБА_10 , який виник на грунті довготривалих неприязних відносин, та в подальшому переріс у бійку, в ході якої ОСОБА_10 заподіяв макогоном удар у ліву підочну ділянку обличчя та в ділянку спинки носа ОСОБА_8 , останній, переслідуючи прямий умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів помсти за побиття та образу, взяв зі столу кухонного ножа та тримаючи його у правій руці лезом уперед, умисно, протиправно наніс ним один удар в область лівої частини живота ОСОБА_10 та один удар в ліву підпахвинну ділянку його грудної клітки, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ран грудної клітини в лівій підпахвинній ділянці, лівої легені, крововиливів в проекції раньового каналу, та проникаючої колото-різаної рани живота зліва, лівої нирки, крововиливів в проекції раньового каналу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що призвели до розвитку небезпечного для життя стану гострої крововтрати та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Після отримання зазначених тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , маючи змогу здійснювати активні рухи на протязі короткого проміжку часу (до декількох хвилин), з метою порятунку та отримання допомоги, вибіг з будинку та гукаючи на допомогу, дійшов до домоволодіння сусідки, що проживає по АДРЕСА_2 , де впав на землю та помер від перелічених вище тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та показав, що останніх п`ять років проживав разом із рідним братом ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 . Між ними щодня виникали конфлікти на побутовому грунті, в ході яких ОСОБА_10 постійно його бив та ображав, виганяв з дому. 26 листопада 2019 року біля 15 години 30 хвилин ОСОБА_10 прийшов додому п`яний та почав до нього чіплятись, взяв на кухні макогін та почав ним бити його по голові. Потім ОСОБА_10 положив макогін, обома руками взяв його за шию та почав душити, при цьому він знаходився спиною до вікна, нахилившись над кухонним столом, а брат знаходився зверху над ним. Вказує, що ОСОБА_10 душив його близько 15 хвилин, у цей момент він взяв зі столу більшого кухонного ножа та, стоячи біля стола, вдарив брата один раз ножем у грудну клітину, однак той продовжував його душити і тоді він ще раз вдарив його ножем у живіт. Після цього ОСОБА_10 вибіг на вулицю, а він зачинився у хаті. Вказує, що коли він наносив удари ножем для ОСОБА_10 , то не хотів його вбивати, однак передбачав, що може його вбити, у вчиненому щиро розкаюється.

Незважаючи на такі показання обвинуваченого, його вина у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, свідок ОСОБА_11 показала, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 та проживає по сусідству із ними по АДРЕСА_2 . 26 листопада 2019 року біля 15 години 30 хвилин вона була на подвір`ї та почула, що хтось її гукає, коли відкрила хвіртку, то побачили ОСОБА_10 , який лежав на землі та сказав, що ОСОБА_8 «штрихнув» його ножем. Вона не повірила, тоді ОСОБА_10 зняв одяг і вона на його тілі побачила рану. На її крик прибігла сусідка ОСОБА_12 , якій вона повідомила, що ОСОБА_8 вдарив ножем ОСОБА_10 , і та викликала поліцію та швидку допомогу, до приїзду якої ОСОБА_10 помер. Також свідок вказала, що ОСОБА_8 зачинився у хаті, а коли вийшов, то говорив, що ОСОБА_10 його бив макогоном, кинув на стіл і говорив, що вб`є, також на голові ОСОБА_8 та біля ока вона бачила кров. Крім того, свідок підтвердила, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 мали місце постійні конфлікти на побутовому грунті, оскільки ОСОБА_10 постійно виганяв ОСОБА_8 з будинку, бив та знущався над ним.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_12 показала, що 26 листопада 2019 року біля 15 години 30 хвилин вона почула крик ОСОБА_11 і коли прибігла до неї, то побачила, що біля хвіртки на землі лежав ОСОБА_10 . ОСОБА_11 їй повідомила, що зі слів ОСОБА_10 його вдарив ножем ОСОБА_8 . Вказує, що ОСОБА_8 знаходився у будинку і був зачинений з середини. На її прохання він відімкнув двері, вийшов на вулицю та сказав їй: «Що я наробив, він мене заставив, він мене душив». Вказує, що коли побачила ОСОБА_8 , то тілесних ушкоджень на ньому не було. Свідок також підтвердила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 проживали разом, однак тривалий час між ними були неприязні відносини, останній знущався над ОСОБА_8 , виганяв з дому та бив.

Свідок ОСОБА_13 показала, що працює фельдшером у місцевому фельдшерсько-акушерському пункті, 26 листопада 2019 року біля 16 години до неї подзвонила ОСОБА_11 та повідомила, що ОСОБА_8 вдарив ножем ОСОБА_10 . Коли вона прибула на місце події, то ОСОБА_10 лежав на землі біля домогосподарства ОСОБА_11 без ознак життя, при огляді на його тілі вона побачила колото-різану рану. На місці події також був ОСОБА_8 , який сидів на лавці і говорив: «Я цього не хотів, я це зробив не навмисне». Вказує, що при ній ОСОБА_8 не говорив, що ОСОБА_10 його душив.

Із показань свідка ОСОБА_14 , яка є старостою Терешківського старостинського округу, вбачається, що 26 листопада 2019 року біля 16 години їй зателефонувала фельдшер ОСОБА_13 та повідомила про ножове поранення, після чого вона викликала поліцію та поїхала на місце події. Там вона побачила ОСОБА_10 , який лежав на землі біля домогосподарства ОСОБА_11 та був без ознак життя. ОСОБА_8 знаходився у будинку, а коли вийшов, то будь-яких тілесних ушкоджень вона на ньому не бачила. На місці події ОСОБА_8 говорив: «Як би ти не вчепився, то цього б не було», а також говорив, що ОСОБА_10 почав його бити по голові та плечах макогоном, а він оборонявся.

Свідок ОСОБА_15 показав, що 26 листопада 2019 року біля 15 години 30 хвилин він прибіг на крик ОСОБА_11 , яка йому повідомила, що ОСОБА_8 підрізав ОСОБА_10 . На місці події він побачив ОСОБА_10 , який лежав на землі, а біля нього сидів ОСОБА_8 та плакав, говорив, що він не хотів такого зробити, що ОСОБА_10 один раз вдарив його макогоном, від чого він впав на стіл, а тоді схопив ножа та вдарив ним ОСОБА_10 . Також свідок підтвердив факт тривалих неприязних відносин та постійних конфліктів між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , вказував, що ОСОБА_10 неодноразово виганяв ОСОБА_8 з будинку та бив. Крім того, свідок показав, що напередодні він бачив на носі у ОСОБА_8 подряпину.

В ході огляду місця події - території поблизу домогосподарства АДРЕСА_1 , навпроти входу до вказаного домоволодіння на землі виявлено: труп ОСОБА_10 із ознаками насильницької смерті у вигляді двох ножових поранень в область грудної клітки зліва; біля трупа ОСОБА_10 на землі кофту чорного кольору та кофту сіро-зеленого кольору із наявними пошкодженнями у передній лівій частині. Також в ході огляду домоволодіння АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: у коридорі на землі біля дерев`яного порогу пляму бурого кольору, схожу на кров; на килимі зеленого кольору навпроти входу до кухні нашарування у вигляді плям бурого кольору; на поверхні дерев`яної шафи плями речовини бурого кольору; на поверхні правої штори, яка закриває вхід до кухні, зі сторони кухні - нашарування речовини бурого кольору; у кухні на припічку дерев`яний макогін; на дерев`яному столі у кухні два кухонні ножі, з яких один із дерев`яною ручкою, а інший - з пластмасовою; на дерев`яній лавці у кухні рушник помаранчевого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору, що підтверджується протоколом огляду місця події від 26 листопада 2019 року та додатком до нього у виді фототаблиці (Т.1 а.с.216-240).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №98 від 23 січня 2020 року на трупі ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ран грудної клітини в лівій підпахвинній ділянці, лівої легені, крововиливів в проекції раньового каналу, проникаючої колото-різаної рани живота зліва, лівої нирки, крововиливів в проекції раньового каналу, які могли утворитись від дворазової колюче-ріжучої дії якогось твердого, плоского травмуючого предмету чи знаряддя, яким могло бути лезо ножа, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що призвели до розвитку небезпечного для життя стану гострої крововтрати та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. В момент спричинення тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_10 міг знаходитись у вертикальному положенні та бути обернутим передньою, передньо-лівою поверхнею тіла відносно нападаючої особи. Після заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 міг здійснювати активні рухи на протязі короткого проміжку часу (до декількох хвилин). Можливість врятувати життя потерпілому після спричинення йому тілесних ушкоджень є малоймовірною, оскільки результативна допомога по даному виду травми може бути надана лише у спеціалізованих установах (Т.2 а.с.28-30).

За результатами судово-медичної експертизи двох клаптів шкіри з ушкодженнями (ранами) лівих половин грудної клітки і черевної стінки або живота трупа ОСОБА_10 від 14 січня 2020 року №102 встановлено, що на зовнішній поверхні двох вищезазначених клаптів шкіри виявлено по одній, не пронумерованій глибокій або проникаючій колото-різаній рані, які могли утворитись в невідомій послідовності від дії скоріш за все одного і того ж самого твердого плоского однобічно-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа, що не залишає в ранах слідів 3-х валентного заліза та має тупий, ймовірно «П» подібний на поперечному перетині, «обушок», гострий і недеформований кінець чи вістря та одне лезо із гострою ріжучою крайкою (Т.2 а.с.62-66).

При дослідженні двох вищезазначених клаптів шкіри з ушкодженнями тулуба трупа ОСОБА_10 та двох господарських (кухонних ножів) із дерев`яним та пластмасовим руків`ям, які були вилучені 26 листопада 2019 року під час огляду місця події з будинку АДРЕСА_1 , експертом встановлено, що кухонний ніж з дерев`яним руків`ям ймовірно може бути передбачуваним знаряддям травми, а кухонний ніж із пластмасовою руків`ям скоріш за все не може бути передбачуваним знаряддям травми, що підтверджується відповідним висновком експерта №22 від 24 лютого 2020 року (Т.2 а.с.168-176).

Разом з тим, висновком судово-біологічної експертизи №1274 від 17 червня 2020 року встановлено, що на кухонному ножі із дерев`яним руків`ям, кухонному ножі із пластмасовим руків`ям, дерев`яному макогоні виявлені клітини з ядрами, слідів крові людини не виявлено. Крім того, на кухонному ножі із пластмасовим руків`ям, марлевих тампонах, на які здійснено змиви із правої та лівої руки ОСОБА_8 виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами.

Генетичні ознаки клітин з ядрами виявлених та наданих на дослідження об`єктах: кухонному ножі із дерев`яним руків`ям (поверхнях лівої та правої сторони дерев`яного руків`я, поверхні лівої щоки клинка ножа), кухонному ножі із пластмасовим руків`ям (поверхнях правої та лівої щоки клинка ножа) та слідів крові людини та клітин з ядрами виявлених та наданих на дослідження об`єктах, кухонному ножі із пластмасовим руків`ям (поверхнях правої та лівої щоки клинка ножа) збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_10 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 . Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_8 виключається.

Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами виявлених на наданих на дослідження об`єктах: кухонному ножі із пластмасовим руків`ям (на руків`ї ножа), марлевому тампоні, на який здійснено змив із правої руки ОСОБА_8 , марлевому тампоні, на який здійснено змив з лівої руки ОСОБА_8 , збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 та не збігаються із генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 . Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_10 виключається.

Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданих на дослідження об`єктах: кухонному ножі із дерев`яним руків`ям (поверхня правої щоки клинка ножа), дерев`яному макогоні не встановлені (Т.2 а.с.224-251).

Також згідно висновків судово-імунологічних експертиз №298 та №299 від 19 грудня 2019 року на вирізці із килима, а також на рушнику, які були вилучені 26 листопада 2019 року під час огляду місця події з будинку АДРЕСА_1 виявлено кров людини, яка може належати як ОСОБА_10 так і ОСОБА_8 (Т.2 а.с.109-110, а.с.114-115).

При судово-медичній експертизі зразка крові трупа ОСОБА_10 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в крові в кількості 1,43 проміле, що підтверджується висновком експерта №2214 від 10 грудня 2020 року (Т.2 а.с.77).

Згідно висновку судово-токсикологічної експертизи №2178 від 28 листопада 2019 року при судово-медичній експертизі зразка крові ОСОБА_8 також виявлено наявність етилового (винного) алкоголю у кількості 1,24 проміле (Т.2 а.с.67).

Факт отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень під час конфлікту із ОСОБА_16 підтверджується висновком судово-медичної експертизи №93 від 27 листопада 2019 року, яким у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу лівої підочної ділянки, садна спинки носа, які могли виникнути від неодноразової (не менше 2) дії ударів (крововилив) та дії ударів-тертя (садно) тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими міг бути макогін в руках сторонньої людини, або будь-який аналогічний предмет, могли утворитись в строк та за обставин вказаних у постанові та на які вказує ОСОБА_8 , за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (Т.2 а.с.81).

Під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_8 показав на місці події механізм завдання двох ударів ножем потерпілому ОСОБА_10 в грудну клітину та живіт, де знаходяться життєво важливі органи ліва легеня та ліва нирка, а також показав, як саме ОСОБА_10 наніс йому удари макогоном, як схопив його обома руками за шию спереду, став душити та повалив на кухонний стіл, де він взяв ножа та як саме завдав ним два удари ОСОБА_10 , що зафіксовано у відповідному протоколі проведення слідчого експерименту від 19 лютого 2020 року та на відеозаписі цієї слідчої дії, що був переглянутий у судовому засіданні (Т.2 а.с.179-183, а.с.185).

За даними висновку додаткової судово-медичної експертизи №01 від 21 лютого 2020 року механізм утворення та локалізація тілесних ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_10 відповідає обставинам, зазначеним ОСОБА_8 під час проведення 19 лютого 2020 року слідчого експерименту за його участі, а саме при нанесенні двох ударів ножем в грудну клітину та живіт.

Механізм утворення та локалізація тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_8 не відповідає обставинам, про які зазначав ОСОБА_8 під час проведення 19 лютого 2020 року слідчого експерименту за його участі, а саме, що ОСОБА_10 двома руками схопив його за шию та, поваливши на стіл, почав душити, оскільки у ОСОБА_8 відсутні тілесні ушкодження в ділянках передньої та бокових поверхонь шиї, та відповідає обставинам щодо нанесення ударів макогоном (Т.2 а.с.200-202).

Встановлені судом обставини підтверджується також: копією паспорта ОСОБА_8 (т.1 а.с.250); копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_10 №2282 від 27 листопада 2019 року (Т.2 а.с.26); відомостями з протоколу №6052т/121/14-2019 від 20 грудня 2019 року про результати здійснення санкціонованих слідчим суддею Хмельницького апеляційного суду негласних слідчих (розшукових) дій, а також аудіозаписом розмови, який прослухано у судовому засіданні, згідно з яким обвинувачений ОСОБА_8 вказав на обставини вчинення ним злочину, зокрема про нанесення ОСОБА_10 двох ударів ножем у грудну клітину, а також про мотиви вбивства через триваючий конфлікт із ОСОБА_10 (Т.2 а.с.154-164 а.с.184); повідомленням ОСОБА_12 на лінію 102 ГУНП в Хмельницькій області, зафіксованим 26 листопада 2019 року о 15 год. 54 хв., про спричинення ОСОБА_10 ножового поранення (Т.2 а.с.214-215); постановою про визнання речовими доказами предметів та речей зі слідами крові, вилучених під час огляду місця події (Т. 1 а.с.244-246).

Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст.84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.

Даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_8 згідно із пред`явленим йому обвинуваченням в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_10 , колегія суддів, аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченого при скоєнні злочину, виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння та враховує спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, ставлення обвинуваченого до наслідків злочину і приходить до переконання про наявність у ОСОБА_8 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 з мотивів особистих тривалих неприязних відносин, оскільки наносячи ОСОБА_10 з прикладанням сили два цілеспрямованих удари колюче-ріжучим предметом (ножем) в ділянку грудної клітини та живіт, де знаходяться життєво важливі органи, зокрема ліва легеня та ліва нирка, обвинувачений не міг не розуміти особливо небезпечний характер таких дій і їх можливі наслідки у вигляді смерті потерпілого.

Такий висновок суду повністю підтверджується вищевказаними, дослідженими судом доказами, зокрема: даними протоколу огляду місця події про виявлення трупа потерпілого та знаряддя вчинення злочину ножа; висновками судових експертиз, зокрема щодо характеру та локалізації заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, які в сукупності з показаннями свідків та обвинуваченого про наявність у нього перед вчиненням злочину конфлікту з потерпілим, про механізм завдання потерпілому двох цілеспрямованих ударів ножем в область життєво важливих органів та його поведінку після вчинення злочину, на переконання суду беззаперечно свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_8 саме на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_10 .

При цьому, доводи захисника ОСОБА_9 про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється

умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Так, зі змісту судово-медичної експертизи №98 від 23 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_10 було заподіяно один удар ножем у грудну клітину в лівій підпахвинній ділянці, ліву легеню та один удар в живіт зліва, ліву нирку, що призвело до розвитку небезпечного для життя стану гострої крововтрати. При цьому, в момент спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 знаходився у вертикальному положенні та міг бути обернутим передньою, передньо-лівою поверхнею тіла відносно нападаючої особи, а після заподіяння тілесних ушкоджень, він міг здійснювати активні рухи на протязі короткого проміжку часу (до декількох хвилин).

Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_8 не вжив заходів для надання потерпілому невідкладної медичної допомоги, незважаючи на те, що усвідомлював, що завдав удару в область грудної клітини та живота, де знаходиться ряд життєво важливих органів.

На думку колегії суддів, за наведених обставин ОСОБА_8 усвідомлював, що, завдаючи два удари в життєво важливі органи, він може позбавити життя потерпілого, оскільки в області грудної клітини та живота знаходиться ряд життєво важливих органів, припинення функціонування яких неодмінно призведе до смерті потерпілого.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України, враховуються всі досліджені докази в сукупності, в тому числі, спосіб вчинення обвинуваченим злочину - із застосуванням кухонного ножа, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченого та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, ставлення обвинуваченого до наслідків злочину.

Про наявність умислу особи свідчать конкретні дії винного під час вчинення злочину.

Підтвердженням наявності умислу у ОСОБА_8 на вбивство ОСОБА_10 є використання кухонного ножа як знаряддя вчинення злочину. Маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 міг використати будь-який інший предмет, який знаходився у нього в будинку, однак він скористався знаряддям, що має більшу небезпеку для життя особи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.22 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Оцінивши наявні докази, колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення правильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України як убивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

На думку колегії суддів, в діях обвинуваченого наявний умисел на настання будь-яких наслідків, які могли настати від завдання удару ножем в життєво важливий орган, зокрема, смерті потерпілого.

Підстав вважати, що ОСОБА_8 завдав два удари ножем в життєво важливі органи ОСОБА_10 і заподіяв тяжкі тілесні ушкодження з необережності, на думку колегії суддів, немає.

Разом з тим, твердження ОСОБА_8 про те, що він не мав наміру вбивати ОСОБА_10 , а оборонявся, оскільки останній його обома руками душив та повалив на стіл, утримуючи в такому положенні біля 15 хвилин, колегія суддів оцінює критично, оскільки такі твердження суперечать дослідженим судом доказам.

Зокрема, згідно висновку судово-медичної експертизи №93 від 27 листопада 2019 року на тілі ОСОБА_8 не зафіксовано будь-яких тілесних ушкоджень в ділянках передньої та бокових поверхонь шиї, характерних для здавлювання шиї руками сторонньої особи.

Додатковою судово-медичною експертизою №01 від 21 лютого 2020 року, яка була проведена з урахуванням обставин, встановлених під час проведення із ОСОБА_8 слідчого експерименту, також було встановлено, що механізм утворення та локалізація тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_8 не відповідає обставинам, про які він зазначав під час проведення слідчого експерименту за його участі, а саме, що ОСОБА_10 двома руками схопив його за шию та, поваливши на стіл, почав душити, оскільки у ОСОБА_8 відсутні тілесні ушкодження в ділянках передньої та бокових поверхонь шиї.

Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи №98 від 23 січня 2020 року в момент спричинення тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_10 знаходився у вертикальному положенні та міг бути обернутий передньою, передньо-лівою поверхнею тіла відносно нападаючої особи, що спростовує твердження ОСОБА_8 , що в момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , останній тримав його за шию обома руками та повалив на стіл, схилившись над ним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, відхиляє твердження обвинуваченого про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого й розцінює їх як необґрунтовані, безпідставні та очевидно висловлені з метою ухилення від відповідальності за фактично вчинене. Таким чином, дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст.94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), колегія суддів дійшла висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_10 .

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №70 від 05 лютого 2020 року ОСОБА_8 хронічно протікаючим душевним захворюванням (психічним захворюванням) не страждає, а виявляє легку розумову відсталість, виявляв таку і на період інкримінованого йому злочину, що не залишало та не залишає на теперішній час його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Даний психічний розлад належить до недоумства. ОСОБА_8 у період вчинення злочину перебував поза будь-яким тимчасовим розладом душевної діяльності та будь-яким іншим психічним розладом, крім вищевказаного, в стані фізіологічного афекту, стресу, фрустрації не знаходився. На момент вчинення злочину ОСОБА_8 у повній мірі міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (Т.2 а.с.131-134).

Оцінюючи такий висновок експерта, колегія суддів визнає його обґрунтованим, таким, що відповідає об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому погоджується з цим висновком та визнає ОСОБА_8 осудним і відповідальним за фактично скоєне.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у вчиненому, що пом`якшує йому покарання.

Обставинами, які обтяжують покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, є особою з інвалідністю ІІІ групи, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, однак перебуває на

обліку у лікаря психіатра із діагнозом «легка розумова відсталість», вчинив умисний тяжкий злочин, внаслідок якого настала смерть рідного брата, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, а також, що сам потерпілий в момент вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння та застосував силу до обвинуваченого, а також своєю поведінкою спровокував подальші протиправні дії обвинуваченого.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання колегія суддів враховує конкретні обставини справи, спричинені наслідки, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочину, який картає себе за вчинене та жалкує про вчинене, що, на думку колегії суддів, вказує на його щире каяття, повне усвідомлення вчиненого та обсягу завданої шкоди.

Також, колегія суддів враховує думку потерпілої ОСОБА_17 , яка будь-яких претензій до обвинуваченого не має та просить призначити йому мінімальне покарання.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, колегія суддів приходить до висновку призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у розмірі ближче до мінімального, передбаченого санкцією ч.1 ст.115 КК України.

Призначення такого покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, враховуючи особу обвинуваченого, до вступу вироку у законну силу йому слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою, адже він засуджується до позбавлення волі на тривалий час, а тому перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилятись від суду та відбування покарання. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 26 листопада 2019 року (дня фактичного затримання) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати за проведення судово-біологічної експертизи №1274 від 17.06.2020 року в сумі 18198 грн. 39 коп. (Т.2 а.с.233) у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373-376 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 15 березня 2021 року, зарахувавши в цей строк на підставі ч.5 ст.72 КК України строк його попереднього ув`язнення з 26 листопада 2019 року по 14 березня 2021 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 18198 грн. 39 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду

Хмельницької області від 29 листопада 2019 року на предмети та речі, які були вилучені у ОСОБА_8 під час його затримання, а також під час огляду місця події 26 листопада 2019 року, скасувати.

Речові докази:

- одяг обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: пару резинового взуття, джинсові штани чорного кольору, спортивні штани темно-синього кольору, кофту чорного кольору, кофту сірого кольору у клітинку (Т.1 а.с.244-246) повернути ОСОБА_8 ;

- кухонний ніж з дерев`яним руків`ям, кухонний ніж із пластмасовим руків`ям, дерев`яний макогін, змиви речовини бурого кольору з підлоги коридору та поверхні дерев`яної шафи, вирізку з килима із нашаруванням речовини бурого кольору, вирізку зі штор із нашаруванням речовини бурого кольору, рушник помаранчевого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору, кофту чорного кольору, кофту сіро-зеленого кольору із наявними пошкодженнями (Т.1 а.с.244-246, Т.2 а.с.252) знищити;

- одяг потерпілого ОСОБА_10 , а саме: майку сірого кольору, джинси синього кольору, спортивні штани синього кольору, труси синього кольору, шкарпетки чорного кольору (Т.1 а.с.244-246) знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча:

Судді: