Справа №629/3994/20
Номер провадження 1-кп/629/147/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002690 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 02.05.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 60 годин громадських робіт;
- 11.06.2020 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. ст. 104, 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.ч.1,2 ст.304 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- обвинувачення - прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,
- захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

16.05.2020 року, близько 19:00 години, ОСОБА_3 , разом з неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітніми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які є особами, що не досягли віку кримінальної відповідальності, а також малолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийшли на спортивний майданчик, розташований на території Комунального закладу «Лозівський ліцей № 1» за адресою: Харківська область, м.Лозова, м-н 5, буд.3, щоб позайматися там на спортивних снарядах. В цей час у ОСОБА_3 раптово виник умисел заволодіти шляхом шахрайства мобільним телефоном марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 5», який мав при собі малолітній ОСОБА_8 та який належав його матері ОСОБА_9 . ОСОБА_3 запропонував своїм знайомим неповнолітньому ОСОБА_6 та малолітнім ОСОБА_7 і ОСОБА_6 заволодіти цим мобільним телефоном шляхом шахрайства, на що останні надали на це свою згоду та між собою узгодили і розподілили свої дії, спрямовані на здійснення заволодіння чужим майном шляхом шахрайства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, ОСОБА_3 діючи з корисливого мотиву, повторно, з метою обернення чужого майна на свою користь, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, яке полягає у заволодінні шляхом шахрайства чужим майном, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, увійшовши в довіру до малолітнього ОСОБА_8 , запропонував йому відійти разом осторонь під приводом показати свою нібито «дерев`яну» ногу, на що останній погодився. В цей час неповнолітній ОСОБА_6 попросив у малолітнього ОСОБА_8 його мобільний телефон під приводом комусь начебто зателефонувати, та отримав від ОСОБА_8 цей телефон. В подальшому ОСОБА_3 протягом кількох хвилин відволікав малолітнього ОСОБА_8 , демонструючи йому свою ногу, а в цей час неповнолітній ОСОБА_6 вимкнув телефон, передав його малолітньому ОСОБА_7 , який, в свою чергу, передав малолітньому ОСОБА_6 . Останній сховав його на території спортивного майданчику та повідомив про місце знаходження цього телефону ОСОБА_3 . Коли через кілька хвилин малолітній ОСОБА_8 повернувся та попросив неповнолітнього ОСОБА_6 повернути йому його мобільний телефон, неповнолітній ОСОБА_6 , ввівши в оману малолітнього ОСОБА_8 , повідомив про те, що начебто поклав мобільний телефон в траву, і відволікаючи малолітнього ОСОБА_8 , який почав шукати свій мобільний телефон, разом з ним та малолітніми ОСОБА_6 і ОСОБА_7 почали імітувати його пошук. В цей час ОСОБА_3 скориставшись тим, що за його діями не спостерігає малолітній ОСОБА_8 , забрав зі схованки належний останньому мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 5», IMEI № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , який був у використанні, у робочому стані, вартістю 1425 гривень, з вставленою в нього сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», вартість якої не була визначена, у силіконовому чохлі-бампері, який був у використанні, вартістю 33 гривні, які належать матері малолітнього ОСОБА_8 - ОСОБА_9 .

Після вчинення вказаного злочину ОСОБА_3 , неповнолітній ОСОБА_6 та малолітні ОСОБА_7 і ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на свій розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 1458 гривень.

Крім того, 16.05.2020 року, близько 19:00 години, ОСОБА_3 , знаходячись біля території Комунального закладу «Лозівський ліцей № 1», розташованого за адресою: Харківська область, м.Лозова, м-н 5, буд.3, маючи умисел на втягнення неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у злочинну діяльність, достовірно знаючи про вік останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, яке полягає у посяганні на основи суспільної моралі у сфері розвитку і виховання молодого покоління, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді впливу на рівень злочинності серед неповнолітніх, і бажаючи їх настання, запропонував неповнолітньому ОСОБА_6 заволодіти разом з ним шляхом обману та зловживання довірою мобільним телефоном марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 5», який мав при собі малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та який належить матері останнього ОСОБА_9 . Переконавши неповнолітнього ОСОБА_6 в тому, що їх протиправні дії не будуть викриті, а викрадене майно вони зможуть продати, отримавши за нього грошові кошти, ОСОБА_3 отримав від неповнолітнього ОСОБА_6 згоду на його пропозицію вчинити шахрайство. Після чого відразу прийшовши на спортивний майданчик, розташований на території Комунального закладу «Лозівський ліцей № 1» за адресою: Харківська область, м.Лозова, м-н 5, буд.3, де спільно з неповнолітнім ОСОБА_6 та малолітніми ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , шляхом обману та зловживання довірою малолітнього ОСОБА_8 заволоділи вище зазначеним мобільним телефоном, який мав при собі малолітній ОСОБА_8 , чим завдали потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 1425 гривень.

Крім того, 16.05.2020 року, близько 19:00 години, ОСОБА_3 , знаходячись біля території Комунального закладу «Лозівський ліцей № 1», розташованого за адресою: Харківська область, м.Лозова, м-н 5, буд.3, маючи умисел на втягнення малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у злочинну діяльність, достовірно знаючи про вік цих підлітків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, яке полягає у посяганні на основи суспільної моралі у сфері розвитку і виховання молодого покоління, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді впливу на рівень злочинності серед малолітніх, і бажаючи їх настання, запропонував малолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заволодіти разом з ним шляхом обману та зловживання довірою мобільним телефоном марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 5», який мав при собі малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та який належить матері останнього ОСОБА_9 . Переконавши малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в тому, що їх протиправні дії не будуть викриті, а викрадене майно вони зможуть продати, отримавши за нього грошові кошти, ОСОБА_3 отримав від малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згоду на його пропозицію вчинити шахрайство. Після чого, відразу прийшовши на спортивний майданчик розташований на території Комунального закладу «Лозівський ліцей № 1» за адресою: Харківська область, м.Лозова, м-н 5, буд.3, спільно з малолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також неповнолітнім ОСОБА_6 , шляхом обману та зловживання довірою малолітнього ОСОБА_8 заволоділи вище зазначеним мобільним телефоном, який мав при собі малолітній ОСОБА_8 , чим завдали потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 1425 гривень.

У відповідності до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочинів визнав та щиро розкаявся у скоєному, повністю підтвердив обставини вчинення злочинів, які йому інкриміновані. Шкодує за вчинене. В подальшому такі дії допускати не буде. Додаткового зазначив про те, що при схилянні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до вчинення шахрайства, усвідомлював їх неповнолітній та малолітній вік.
Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо, та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності його позицій, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, матеріалів, що підтверджують судові витрати по справі та долю речових доказів.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно. Крім цього, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч.1 ст.304 КК України, як втягнення неповнолітнього у протиправну діяльність. Також суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч.2 ст.304 КК України, як втягнення малолітніх у протиправну діяльність.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даних кримінальних правопорушень і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.ч.4,5 ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв нетяжкий та тяжкі злочини.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має середню освіту, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується формально.
Відповідно до вимог ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до вимог ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшує суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, доцільним є покладення на останнього обов`язків, передбачених п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Із врахуванням ступеня тяжкості скоєних злочинів, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в місцях позбавлення волі і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкцій ч.2 ст.190, ч.ч.1,2 ст.304 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання по сукупності злочинів, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 70 КК України, призначив покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений 11 червня 2020 року вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
До вступу вироку в законну силу, обвинуваченому ОСОБА_3 залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 26 серпня 2020 року згідно ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2020 року.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової товарознавчої експертизи.

Крім цього, суд вважає за необхідне зняти арешт з речових доказів по справі, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2020 року накладено арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки Хіаоmі Redmi Note 5», в корпусі передньої панелі білого кольору, задньої панелі блакитного кольору, IMEI № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , з механічним пошкодженням у вигляді тріщини скла дисплея, в робочому стані, без сім-карток та картки пам`яті, в силіконовому чохлі-бампері.

В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.1,2 ст.304 КК України, та піддати його покаранню:

за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч.1 ст.304 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.304 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворого покарання за даним вироком менш суворим, призначеним за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 червня 2020 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 26 серпня 2020 року, згідно ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2020 року.
Стягнути зі ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №6/1274СЕ-20 від 28.05.2020 року в сумі 980 гривень 70 копійок, які необхідно перерахувати на рахунок UA0020649, отримувач ГУК Харків обл/МТГХарків/24060300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача 37874947, код доходів 24060300, інші надходження.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2020 року на майно, а саме: мобільний телефон марки Хіаоmі Redmi Note 5», в корпусі передньої панелі білого кольору, задньої панелі блакитного кольору, IMEI № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , з механічним пошкодженням у вигляді тріщини скла дисплея, в робочому стані, без сім-карток та картки пам`яті, в силіконовому чохлі-бампері.

Речовий доказ по справі:

- мобільний телефон марки Хіаоmі Redmi Note 5», в корпусі передньої панелі білого кольору, задньої панелі блакитного кольору, IMEI № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , з механічним пошкодженням у вигляді тріщини скла дисплея, в робочому стані, без сім-карток та картки пам`яті, в силіконовому чохлі-бампері із зображенням футбольного поля та м`яча, який належить потерпілій ОСОБА_9 та переданий їй на відповідальне зберігання під розписку, - залишити останній.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1