ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/321/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 27 січня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 00001170 від 25.09.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
27.01.2021 року слідчий звернувся до суду із клопотанням, яке погоджено із прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що ОСОБА_8 , не має міцних соціальних зав`язків, не має постійного джерела заробітку вчинив злочин за який відповідно до санкції вказаної статті передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років.
Посилався на те, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно ОСОБА_8 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 27 січня 2021 року задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів - до 25 березня 2021 року включно.

Визначено суму застави у розмірі 181 600 грн, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області до сплину терміну тримання під вартою. При внесенні визначеної суми застави вирішено ОСОБА_8 з-під варти звільнити та покласти на ОСОБА_8 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою; не відлучатися з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання в м. Харкові; здати на зберігання до Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснено підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Роз`яснено заставодавцю, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене законом покарання до 7 років позбавлення волі, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом до слідчого, прокурора, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Вважає, щосудом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою та а прокурором в судовому засіданні не було доведено реальну можливість настання ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Посилається на те, що інформація та факти, наведені стороною обвинувачення у своєму клопотанні та у підозрі, у жодному випадку не можуть свідчити про те, що ОСОБА_8 , було вчинено злочин відповідальність за який передбачена ч.2 ст.303 КК України.
Вказує на те, що слідчий суддя формально вказав про неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу та не навів аргументів, які б свідчили на користь не можливості застосування більш м`якого заходу.

Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_8 є добропорядною людиною та гарним сім`янином, має фахову вищу освіту отриману у Харківському національному університеті радіоелектроніки, раніше не судимий, з лютого 2010 року проживає у громадянському шлюбі із ОСОБА_12 . За час спільного проживання однією сім`єю у них народився спільний син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час його цивільна дружина та малолітній син перебувають на його утриманні. Крім того, на утриманні підозрюваного перебуває його батько пенсіонер та інвалід другої групи - ОСОБА_14 .
Посилається на те, що ОСОБА_8 має вроджену патологію Центральної нервової системи, правобічний монопарез, вегето-судинна дисфункція, що підтверджується експертним висновком Харківської міжвідомчої експертної комісії за № 1752 від 08.10.2009 року, внаслідок чого йому встановлено інвалідність третьої групи. Крім того ОСОБА_8 є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням за № НОМЕР_1 від 22.10.2009 року, що унеможливлює його перебування у мовах тримання під вартою.

Зазначає, що застосування максимального розміру застави є не справедливим, через не врахування судом життєвих обставини підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001170 від 25.09.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.303 КК України.

25.01.2021 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 25.01.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні дев`яти епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, тобто сутенерство вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України дослідив доводи учасників судового провадження, фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України.

КПК України не містить визначення терміну «обгрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог ч.1 п.п.4,5 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на це, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованості підозри, оскільки вона не містить жодних доказів причетності підозрюваного до інкримінованих дій, оскільки такі доводи стосуються доведеності винуватості особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, хоча в межах дослідження обґрунтованості підозри при обранні запобіжного заходу достатньо встановлення відомостей щодо причетності ОСОБА_8 до інкримінованого діяння.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: рапорті співробітників УБЗПТЛ ГУНП в Харківській області; протоколах допитів свідків від 11.12.2020, від 14.12.2020, від 14.12.2020, від 14.12.2020; протоколах пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю свідків від 11.12.2020, від 14.12.2020, від 14.12.2020, від 14.12.2020, від 25.01.2021, від 25.01.2021; протоколах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відео контролю особи від 16.10.2020, 16.10.2020, 23.10.2020, 23.10.2020, 23.10.2020, 23.10.2020, 23.10.2020, 23.10.2020, 11.11.2020, 11.11.2020, 11.11.2020, 11.11.2020, 15.12.2020, 01.12.2020, 01.12.2020, 01.12.2020, 07.12.2020, 07.12.2020, 19.11.2020, 19.11.2020; протоколі за результатами про проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за місцем від 08.12.2020. (том 1 а.с. 5-255, том 2 а.с. 1-123)

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 не одружений, не має на утриманні будь-яких осіб, офіційно не працевлаштований, а отже соціальних зв`язків та постійного джерела доходів не має.

Колегія суддів критично ставиться до посилання захисника на те, що підозрюваний має дружину та дитину на утриманні, оскільки, як вбачається зі свідоцтва про народження батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вказано батьком ОСОБА_15 . Інших доказів на підтвердження того, що на утриманні підозрюваного перебуває малолітня дитина стороною захисту не надано.

Згідно наданих стороною обвинувачення даних, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України. Вказане об`єктивно свідчить про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням фактичних обставин підозри, а саме того, що ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він, діючи за попередньою змовою з іншими підозрюваними в період часу з початку жовтня 2020 року по 25.01.2021 вирішили зайнятися протизаконною діяльністю щодо забезпечення заняття проституцією іншими особами жіночої статі з корисливою метою, тобто сутенерством, на території міста Харкова, то на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, громадського порядку та моральності.
Тому колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій, є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків беззаперечно існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, а також дослідження їх судом та з урахуванням того, що підозрюваному відомі особи свідків, а тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , існує ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків.

Також, колегія суддів вбачає, що підозрюваний не має законного джерела заробітку, при цьому, не виключена можливість того, що, саме відсутність джерела доходу стало підставою для вчинення ОСОБА_8 певних дій, згідно підозри, яку йому оголошено, що може бути підставою для виникнення ризику вчинення іншого кримінального правопорушення в майбутньому.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення;переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Слідчим суддею було взято до уваги особу підозрюваного та колегія суддів приймає до уваги, що захисник посилається на те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, раніше не судимий, проте зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення протиправних дій та вони не стали стримуючим фактором для підозрюваного у виборі певної форми поведінки, тобто дій чи бездіяльності. Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на відомостях, що є на наявними у матеріалах провадження.

Доводи захисника в апеляційній скарзі стосовно неможливості перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятору через наявність низки захворювань повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти клопотання слідчому. Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє суд апеляційної інстанції процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Решта, доводів апеляційної скарги про визначення слідчим суддею занадто великого розміру застави не свідчать про прийняття необґрунтованого рішення. Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст.178 КПК України, дані про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків (ч.4 ст.183 КПК України).

Колегія суддів, вбачає, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді.

Отже, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді