Справа № 539/3880/18
Провадження №1-кп/548/5/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представників потерпілого ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_13 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження № 0000743 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою загальною освітою, непрацюючого, такого, що на момент вчинення інкримінованих правопорушень не досяг 16-ти років, раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:
16.06.2018 року у період часу з 23:30 год до 23:50 год неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на території парку відпочинку біля кінотеатру "Київська Русь" в м. Лубни, просп. Володимирський, буд. 16, Полтавської області, де також відпочивали інші особи, у тому числі, неповнолітній ОСОБА_14 зі своїми друзями ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , маючи умисел на вчинення хуліганства, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка проявилось у нахабному та зневажливому ставленні до норм громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці та незважаючи на присутність інших осіб, неодноразово (як мінімум два рази) підходив до кола вищевказаних осіб та, з метою створення конфліктної ситуації, залякування зазначених осіб та провокації бійки, нецензурно виражав на їх адресу погрози насилля так, що всі перераховані особи це чули.

Маючи умисел на продовження порушення громадського порядку шляхом вчинення бійки, в цей же день близько 23:50 год в ході чергових нецензурних висловлювань на адресу потерпілого ОСОБА_14 , а також ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , у відповідь на заспокійливу репліку потерпілого ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_6 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння умисно, раптово, безпричинно наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_14 , а саме в ділянку нижньої губи, від чого останній впав, вдарившись головою об поверхню асфальту, та втратив свідомість, отримавши в результаті падіння тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 296 ч.1 КК Украни не визнав, давати показання з приводу цього обвинувачення відмовився. З приводу інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.. 121 ч.2 КК України пояснив, що не визнає себе винуватим у цьому злочині, вказав, що 16.06.2018 року близько 23:00 год разом зі своїми друзями ОСОБА_22 та ОСОБА_23 прийшов відпочивати до кінотеатру "Київська Русь". В той час, як вказані особи відійшли ненадовго, до нього почав чіплятись незнайомий хлопець із сусідньої компанії, який був в стані алкогольного сп`яніння та проявляв агресію, виражався нецензурною лайкою. Пізніше ОСОБА_6 дізнався, що до нього чіплявся ОСОБА_14 . Обвинувачений намагався уникнути конфлікту та піти геть від ОСОБА_14 , однак останній штовхнув ОСОБА_6 у спину, від чого він упав на одне коліно, зчесавши шкіру на ньому, а при підйомі корпусу побачив, що ОСОБА_14 замахнувся рукою на обвинуваченого, маючи на меті ударити його по обличчю. Намагаючись уникнути удару ОСОБА_14 , обвинувачений відмахнувся правою рукою та спинив праву руку потерпілого, від чого ОСОБА_14 похитнувся та упав сідницями на землю, спершись при цьому долонями позаду спини. ОСОБА_6 відразу допоміг піднятись потерпілому та вони разом підійшли до металевих поручнів, де ОСОБА_14 присів. Після цього вони з`ясували стосунки, потисли один одному руки, а потерпілий запропонував ОСОБА_6 разом випити горілки, від чого останній відмовився та, попрощавшись, пішов до своїх друзів, з якими попрямував додому. Зазначив, що спиртне того вечора не вживав, натомість потерпілий та його друзі перебували у стані алкогольного сп`яніння під час конфлікту та продовжували вживати спиртні напої після сутички з ОСОБА_6 . Вказав, що ні в той вечір, ні раніше не спричиняв ОСОБА_14 тілесних ушкоджень. Підтвердив, що займався змішаними єдиноборствами упродовж 2016 2017 років у тренерів ОСОБА_24 та ОСОБА_25 у м. Лубни, а також займався панкратіоном під час навчання в кадетському копусі в м. Суми.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні хуліганства, його винність у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю підтверджуються наступними доказами, здобутими в ході судового розгляду кримінального провадження:

- наданими в судовому засідання поясненнями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що він є батьком померлого ОСОБА_14 16.06.2018 року він разом з сином їздив на рибалку, після повернення близько 19:00 год ОСОБА_26 пішов гуляти з друзями, при цьому ніяких тілесних ушкоджень він не мав. Близько 22:00 год потерпілий ОСОБА_10 ліг відпочивати, перед цим сину дзвонила дружина, той сказав, що усе добре, голос був бадьорий. Коли син повернувся, не чув, пізніше дізнався, що його привели товариші. Близько 05:00 год ранку почув незрозумілий шум у кімнаті сина, зайшов туди та побачив ОСОБА_26 на ліжку впоперек, той намагався підвестись, але не міг і очі не відкривав. Син сказав, що його сильно вдарили по голові, після чого він вдарився головою об асфальт. Потім ОСОБА_26 втратив свідомість. З видимих тілесних ушкоджень у сина була рана на губі, а гематому потерпілий не помітив, намагаючись поспіхом викликати швидку. Пізніше лікарі повідомили йому, що в ОСОБА_26 важка черепно-мозкова травма, через кілька днів він помер. Зазначив, що зі слів друзів сина знає, що у обвинуваченого ОСОБА_27 з його сином раніше 07.04.2018 року на ОСОБА_28 площі в місті Лубни був конфлікт. Тоді ОСОБА_27 безпричинно вдарив сина, той прийшов додому в синцях, але не захотів звертатись в поліцію. Пояснив, що його син, не конфліктний, ні з ким не ворогував, мав слабке здоров`я, оскільки хворів на анемію;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив в суді, що з потерпілим ОСОБА_29 підтримував дружні відносини. 16.06.2018 року зустрілись з ОСОБА_29 біля магазину АТБ в м. Лубни, близько 21:00 год. Там гуляла компанія, серед якої були крім нього, ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 (прізвище не пам`ятав). Увесь час, з 21 до 24 год перебували справа позаду кінотеатру Київської Русі, вживали пиво, ОСОБА_29 пив небагато, свідок не пив. До компанії декілька раз підходив ОСОБА_33 , погрожував. Він перебував у стані алкогольного сп`яніння, вживав ненормативну лексику, голосніше кричав. Його поведінка лякала свідка. Коли вперше підійшов до компанії, це було десь через 5 7 хв після того, як всі зібрались біля Київської Русі, підійшов до ОСОБА_34 , шукав якийсь телефон, Нокіа чи Мейзу, в компанії не розуміли, про який телефон мова, сказали йому про це. В цей час він погрожував ОСОБА_35 , казав: «Кому морду набить?» з вживанням ненормативної лексики, потім пішов до своїх, а компанія відійшла в сторону на 5 7 м, спілкувались далі. Коли ОСОБА_27 підійшов другий раз, то знову почав погрожувати компанії, спитав: «Кому набити обличчя?». ОСОБА_29 відповів йому, що всі свої, після чого ОСОБА_27 просто ударив його в по обличчю, в щелепу, і той упав. Територія освітлювалась, свідок пояснив, що бачив, як відбувались події. В цей момент, крім свідка, обвинуваченого та потерпілого, в кругу стояли також ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 та ОСОБА_32 . Свідок зазначив, що він стояв по ліву сторону від потерпілого, а обвинувачений по праву (при цьому свідок намалював схему розташування учасників події). ОСОБА_29 тримав руки в кишенях, після удару упав на спину, затилком на асфальтове покриття. Удар ОСОБА_27 був сильним. Виступаючих предметів на підлозі, куди упав ОСОБА_29 , не було. Чому ОСОБА_27 ударив потерпілого, свідок не розуміє, ОСОБА_29 не сказав нічого поганого, діалог був швидким. ОСОБА_29 не провокував обвинуваченого, конфлікту між ними не було. Свідок разом з іншими учасниками компанії надавати допомогу потерпілому. ОСОБА_39 приблизно 2 хв лежав на землі, у потерпілого почав западати язик і його тримали, щоб він не задихнувся. Потім його перенесли і посадили на бордюр біля парапету і почали приводити до тями. Коли його відкачали, він випльовував кров. Потім перебували на місці події близько 1 год. В лікарню ніхто не дзвонив, бо злякались сильно, навіть про це не говорили. Після того, як потерпілий прийшов до тями, він не вживав алкогольні напої. Потім, десь через годину свідок з потерпілим та ОСОБА_40 пішли додому, їм було по дорозі. Свідок зазначив, що у той вечір потерпілого, крім ОСОБА_27 , ніхто не бив, та він більше ніде не падав, нічого не пошкоджував на тілі.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який в суді пояснив, що познайомився з ОСОБА_29 в день, коли сталась подія за участю обвинуваченого та потерпілого. Зустрілись близько 20:00 біля АТБ, потім пішли до Київської Русі, спілкувались, відпочивали в компанії разом з ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 та ще з одним хлопцем та ОСОБА_45 , також там був ОСОБА_46 . Там також гуляли інші компанії. В компанії пили пиво не всі, свідок випив 1,25 л, ОСОБА_29 випив бокал пива, потім не хотів. Десь у двадцяти метрах від їх компанії відпочивала компанія ОСОБА_27 . Через двадцять хвилин після того, як компанія прийшла відпочивати до Київської Русі, до них підходив обвинувачений, що хотів, свідок не знає, оскільки говорив в той час по телефону. Другий раз, коли підходив, кричав всім в компанії: «Кому дать по пиці?» ОСОБА_27 знаходився в півметра від свідка, в метрі від потерпілого, також стояли ОСОБА_47 , ОСОБА_36 , ОСОБА_48 , інші в кругу. В цей час у відповідь на запитання: «Кому дать по пиці?», ОСОБА_47 сказав: «Тут усі свої». Потім ОСОБА_27 одразу його вдарив один раз правою рукою в нижню ліву щелепу, після чого він одразу втратив свідомість і впав на землю. Удар був сильний, оскільки ОСОБА_29 одразу втратив свідомість і впав, не опираючись на землю. Москаленка ніхто не провокував, чому він ударив ОСОБА_29 , було не зрозуміло, його ніхто не чіпав у цій компанії. ОСОБА_27 був п`яний, коли він вперше підходив до їх компанії, тримав пиво в руках. Москаленко проявляв агресію, кричав: «Кому дать по пиці?» з використанням нецензурної лексики, його дії обурювали, порушували порядок, нагнітали обстановку. Всі в компанії чули його нецензурні висловлювання. Пісдя нанесеного потерпілому удару ОСОБА_27 почав втікати, його побіг наздоганяти хтось з його компанії, а ОСОБА_29 почали приводити до тями, підняли, перенесли до парапету, давали воду, ОСОБА_49 під голову поклав йому свою куртку. Через 2 хв він прийшов до тями. Потерпілого водою вмили, в компанії трохи постояли, хвилин 10, а потім розійшлись, ОСОБА_49 і ОСОБА_50 повели додому ОСОБА_29 , бо йому погано було.

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який в суді пояснив, що з потерпілим ОСОБА_29 він товаришував з дитинства, а з ОСОБА_27 раніше не зустрічався. Зазначив, що у той день, точної дати не пам`ятає, він з ОСОБА_45 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 спочатку гуляли біля АТБ, потім пішли відпочивати до за кінотеатр «Київська Русь». Згодом до їх компанії підійшов ОСОБА_27 , він почав приставати до людей з використанням нецензурної лайки, потім прийшли його друзі і забрали його. Коли він вдруге прийшов до компанії, був п`яним, з обвинуваченням до всіх, що вкрали телефон у нього, сказав, що буде бити того, в кого знайде телефон, потім прийшов його друг ОСОБА_54 і забрав його. ОСОБА_27 при цьому виражався нецензурно, його безпідставні претензії порушували відпочинок компанії. Свідок бачив, як у компанії ОСОБА_27 розпивали горілку. Коли втретє ОСОБА_55 підійшов: «Хто хоче отримати по обличчю?». ОСОБА_39 йому відповів, що тільки що ж разом усі гуляли, і ОСОБА_47 більше нічого не сказав, обвинувачений його вдарив. Льоша впав, а ОСОБА_55 побіг. Свідок чув, як потерпілий ударився головою об асфальт, бачив, що той втратив свідомість. В цей час ОСОБА_27 наздогнав ОСОБА_56 , перечепив, від чого ОСОБА_55 упав і здер коліна, кілька раз лиснув і пізніше привів його назад. Коли свідок підбіг до ОСОБА_57 , він лежав, на голові у ОСОБА_58 була гематома ззаду на затилку, розбита губа. Надавали потерпілому допомогу, вмивали, витягували язик, бо він задихався, коли прийов до тями посадили на парапет. Він нічого не пам`ятав, потім він встав, почав ригать. Швидку не викликали, так як ОСОБА_47 був при тямі, сам відмовлявся від виклику швидкої допомоги. Після удару в ОСОБА_58 була розсічена губа, гематома на голові, кров`ю заливався. Проводив потерпілого додому. Потерпілий ішов сам, але йому було погано, боліла голова, нічого не пам`ятав, перепитував у хлопців, що сталось. На думку свідка, ОСОБА_27 просто хотів показати свою силу, тому підходив з метою вчинити конфлікт, без конкретного адресата казав: «Хто тут хоче получить?». Москаленка ніхто не зачіпав.

- показаннями свідка ОСОБА_21 , який в суді пояснив, що 16.06.2018 року він зустрівся з друзями ОСОБА_40 , ОСОБА_59 , ОСОБА_52 , ОСОБА_60 біля АТБ, потім пішли до «Київської Русі», там було багато людей, в їх компанії вживали алкоголь, зокрема пиво. Обвинувачений ОСОБА_27 підійшов до свідка і спитав нецензурно: «Кого можна побить?», свідок відповів, що всі свої. На думку свідка, ОСОБА_55 був у стані алкогольного сп`яніння, свідок бачив як він разом з друзями розпивав міцні алкогольні напої. Потім свідок, в той час, коли був повернутий спиною до компанії, так як спілкувався зі своєю дівчиною, ОСОБА_61 , почув хлопок та, повернувшись, побачив, як ОСОБА_47 падав від удару. Подумав, що його вдарив, бо побачив розбиту губу. Льоша упав потилицею на асфальт, його вирубило від удару. У нього трапився епілептичний напад, його поклали на бік і діставали язик. Москаленко втікав від ОСОБА_62 , який кричав йому «Навіщо слабшого трогав?». Обвинувачений впав, втікаючи від нього, сів на землю, витирав збиті коліна. Коли ОСОБА_39 прийшов до тями, ОСОБА_27 підходив вибачатись. Через деякий час свідок з ОСОБА_63 , ОСОБА_64 і ОСОБА_65 пішли додому, при цьому останні повели потерпілого додому. По дорозі додому ОСОБА_47 не падав і ударів йому ніхто не наносив, свідомість він не втрачав, але мав провали у пам`яті. Зазначив, що конфліктів з ОСОБА_27 ні в кого не було, хоч він чув від друзів, що раніше ОСОБА_27 вже бив ОСОБА_66 , на ОСОБА_67 біля АТБ;
- показаннями свідка ОСОБА_18 , який зазначив, що обвинуваченого він не знав до події, що трапилась, а з потерпілим дружив з 13 років. Вказав, що зустрівся з потерпілим близько 20 год вечора, потім підійшли інші їх друзі ОСОБА_37 , ОСОБА_32 , ОСОБА_68 , ОСОБА_36 , ОСОБА_69 , і вони разом пішли в АТБ, купили там пива, після чого компанія перемістилась відпочивати неподалік «Київської Русі». Пам`ятає, як з іншої компанії хтось підходив, питав про втрачений телефон. Близько 21:30 22:00 год до них підійшов ОСОБА_27 , питав у свідка: «ти хто такий?», також підходив до потерпілого, щось спитав, потім раптово ударив ОСОБА_66 в обличчя, той як стояв, так і впав, ударився головою об асфальт. Його почали приводити до тями. Коли він прийшов до тями, йому було погано, боліла голова, його тошнило. Швидку не викликали, бо була тільки шишка на голові, крові не було. ОСОБА_27 був в стані алкогольного сп`яніння, він ходив нерівно. ОСОБА_68 і ОСОБА_69 повели потерпілого додому. До цієї події та після неї свідок не бачив, щоб ОСОБА_26 падав чи отримував інші ушкодження.
- показаннями свідка ОСОБА_70 , який в суді пояснив, що потерпілого він не знав, а з ОСОБА_27 знайомий, дружніх відносин не підтримує. З приводу обставин подій 16.06.2018 року зазначив, що він з друзями був увечері на Київській Русі. Там було багато людей, в тому числі дві компанії і перехожі. ОСОБА_27 підходив до компанії свідка, потім відійшов в іншу компанію. Позаду свідка почалась гучна розмова, свідок почув, що когось ударили, хлопець упав. Як ОСОБА_27 бив потерпілого, не бачив. ОСОБА_27 сам підійшов до свідка, спитав: «Ти бачив це?». Свідок здогадався, що удар наніс ОСОБА_27 і спитав його у грубій формі: «Навіщо ти це робив?». Свідку не сподобалось, що ОСОБА_27 ударив хлопця без слів. Потім ОСОБА_27 відійшов, тілесних ушкоджень на ньому свідок не бачив. Свідок зазначив, що через деякий час після цієї події він отримав черепно-мозкову травму, у зв`язку з чим має провали в пам`яті. Не зміг підтвердити надані ним на досудовому слідстві покази щодо перебування ОСОБА_27 в стані алкогольного сп`яніння та заяви свідка про те, що ОСОБА_27 був збуджений і шукав собі пригод;
- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що вона знайома з потерпілим зі школи, обвинуваченого пам`ятає з дитинства. Пам`ятає, що того дня, у червні 2018 року, вона зустрілась з друзями біля базара, потім вони пішли до АТБ, купили пива, потім пішли до «Київської Русі». Там серед інших був п`яний ОСОБА_27 , свідок бачила, як перед ударом він пив пиво, потім підходив до деяких хлопців з її компанії, казав «Ти хто такий? Що ти тут забув?», при цьому нецензурно лаявся. Свідок не бачила удар, після якого ОСОБА_47 впав на асфальт, хоч була десь у двох метрах від потерпілого. Після удару до ОСОБА_58 підійшли друзі, почали приводити його до тями. Потерпілий прийшов до тями через кілька хвилин, швидку йому не викликали. На ОСОБА_27 ушкоджень свідок не бачила, а на ОСОБА_71 була розбита губа внаслідок удару ОСОБА_27 . До та після цього ушкоджень на потерпілому свідок не бачила. Свідок зрозуміла, що саме ОСОБА_27 ударив потерпілого, тому що саме він до всіх перед цим чіплявся, а після удару до Москаленка люди підходили, питали «Навіщо ти це зробив?»;
- протоколом огляду місця події від 17.06.2018 року з фототаблицями до нього, з якого вбачається, що під час проведення огляду пішохідної дороги з асфальтобетонним покриттям поблизу кінотеатру "Київська Русь", яка веде з парку відпочинку до просп. Володимирського, свідком ОСОБА_72 указано місце напроти крайнього правого кута кінотеатру, де стояв потерпілий ОСОБА_14 при нанесенні йому удару в обличчя, а також з лівої сторони пішохідної дороги на асфальтобетонному покритті виявлено пляму з речовиною бурого кольору та суху серветку білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, яку вилучено та поміщено до поліетиленового пакету (а.с. 2 - 6 т. 2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2018 року з фототаблицею до нього, в якому свідок ОСОБА_22 вказав про місце та обставини, за яких ОСОБА_6 в складі компанії друзів за участю самого свідка, ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , зустрівся з компанію молодих людей поблизу кінотеатру "Київська Русь", а також вказав місце, на якому він побачив лежачого на асфальті невідомого йому хлопця, поруч з яким стояло близько 10-ти людей та ОСОБА_6 (а.с. 51-58 т. 2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2018 року, протоколом перегляду відеозапису від 18.06.2018 року та долученим відеозаписом на диску, на якому свідок ОСОБА_17 вказав на місця, де відпочивала компанія друзів ОСОБА_14 та компанія, в якій перебував ОСОБА_6 , його поведінку при спілкуванні з компанією свідка ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , а також зазначив обставини, за яких ОСОБА_14 отримав удар в обличчя від ОСОБА_6 , місце удару та падіння ОСОБА_14 , місце надання останньому допомоги та приведення його до тями (а.с. 59-69 т. 2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2018 року та відеозаписом до нього, долученим на диску, на якому свідок ОСОБА_18 вказав на місце, де стояв ОСОБА_14 та інші члени компанії молодих людей, в якій він відпочивав, зазначив напрямки розташування інших компаній та напрямок, звідки прийшов невідомий хлопець, характер спілкування учасників компаній між собою, поведінку ОСОБА_14 та ОСОБА_6 перед ударом, місце, де стояв та упав потерпілий, напрямок удару ОСОБА_6 , події, що відбулись після падіння ОСОБА_14 , стан потерпілого та обставини, за яких йому надавали допомогу, подальші дії друзів потерпілого та пояснення ОСОБА_6 своєї поведінки відносно потерпілого (а.с. 70-76 т. 2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2018 року та фототаблицею до нього, протоколом перегляду відеозапису від 06.07.2018 року та долученим відеозаписом на диску, на якому свідок ОСОБА_15 вказав на розташування в кругу учасників компанії молодих людей, що відпочивали за кінотеатром, за його участю, участю потерпілого ОСОБА_14 та інших осіб, зазначив звідки прийшов та де стояв ОСОБА_6 , його спілкування з ОСОБА_14 , показав локалізацію удару ОСОБА_6 в голову потерпілого, положення рук останнього при ударі та положення тіла ОСОБА_14 після удару, вказав обставини та місце надання допомоги потерпілому, уточнив про наявність тілесних ушкоджень в ОСОБА_14 до удару та тілесні ушкодження, отриманні ним після падіння (а.с. 77-85 т. 2);

- протоколом огляду трупа ОСОБА_14 від 22.06.2018 року та фототаблицею до нього, в якому зазначено колір шкіри, температуру тіла потерпілого, вказано про наявність ПХВ-катетора в носі, трахеостомічної трубки у нижній третині шиї, марлевої пов`язки та ушкоджень на голові ОСОБА_14 (а.с. 133-135 т. 2);

- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 163 від 03.08.2018 року та висновком експерта № 163-1 від 03.08.2018 року, з яких убачається, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 виявлено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, кровопідтічності м`яких тканин голови в лобно-тім`яно-скроневих ділянках справа, лінійного перелому тім`яної і скроневої кісток справа, епідуральної гематоми тім`яно-скронево-потиличної ділянки справа, субарахноідального крововиливу лобної долі правої півкулі мозку, ділянки забою речовини головного мозку по базальних поврехнях скроневих та лобних долей правої та лівої півкуль мозку, забитої рани нижньої губи зліва, двох саден лівої долоні, які несуть в собі ознаки прижиттєвості, що утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів) при ударі об такий (такі) в проміжок часу з 23:00 год 16.06.2018 року по 01:00 год 17.06.2018 року. Експертом встановлено, що смерть ОСОБА_14 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння черепу, крововиливами в речовину головного мозку, під його оболонки, набряком-набуханням головного мозку. Експерт зазначає, що закрита черепно-мозкова травма утворилась в результаті однократного удару в ділянку обличчя, а саме в ділянку нижньої губи зліва потерпілого, який перебував у вертикаьному чи близькому до цього положенні, звернутий обличчям до травмуючого чинника, з послідуючим падінням потерпілогоі ударом правої тім`яно-скроневої ділянки голови об твердий предмет. Для даного виду закритої черепно-мозкоої травми характерна наявність "світлого проміжку", впродовж якого потерпілий міг вчиняти самостійні дії, зокрема пересуватись, розмовляти тощо, але при наростанні внутрішньо-черепної кровотечі, збільшення в об`ємі гематоми настає втрата свідомості. Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_14 не характерні для нанесення їх власною рукою, тілесних ушкоджень, які могли б утворитися в ОСОБА_14 під час того, як останній закривався від ударів руками, не виявлено. Експертизою встановлено, що в ділянку нижньої губи потерпілого було завдано не менше одного травматичного діяння, в праву тім`яно-скроневу ділянку та в ділянку долоні лівої кисті - також не менше, ніж по одному травмуючому діянні. Забита рана нижньої губи супроводжувалась помірно вираженою зовнішньою кровотечею. При судово-медичній експертизі трупа судово-токсикологічне дослідження крові потерпілого на алкогольне проводилось в зв`язку з тривалим перебуванням ОСОБА_14 у реанімаційному відділенні (а.с. 157-159, 174-175 т. 2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.08.2018 року та відеозаписом до нього, долученим на диску, на якому свідок ОСОБА_16 вказав на місце розташування компанії, в якій відпочивали, зокрема, свідок ОСОБА_16 та потерпілий ОСОБА_14 , а також інших людей, що відпочивали біля кінотеатру, в тому числі ОСОБА_6 , зазначив місце, де стояв потерпілий, та місце, куди підійшов ОСОБА_6 , показав спосіб нанесення останнім удару в голову ОСОБА_14 та вказав на місце падіння потерпілого та його положення на асфальті, розповів про дії ОСОБА_6 після удару, місце, куди перемістили потерпілого та поведінку останнього після того, як він прийшов до тями, зазначив про тілесні ушкодження, які отримав ОСОБА_14 , розповів про спілкування, яке в подальшому відбулось між потерпілим та ОСОБА_6 з приводу мотивів сутички, та пояснив, хто допоміг потерпілому дійти додому (а.с. 86-88 т. 2);

- висновком комплексної судово-медичної експертизи № 127 від 14.09.2018 року, яким підтверджені тяжкі та легкі тілесні ушкодження, виявлені на тілі потерпілого ОСОБА_14 під час проведення експертизи № 163-1 від 03.08.2018 року, а саме: а) відкрита тяжка черепно-мозкова травма: перелом правої тім`яної кістки забій головного мозку тяжкого ступеня, субарахноідальний крововилив, епідуральна гематома правої півкулі, крововиливи в м`які покриви голови правої тім`яно-скроневої області, рана червоної кайми нижньої губи зліва: б) садна основи долонної поверхні лівої кисті.

Експерти зазначили, що в даному випадку мала місце травма прискорення, тобто від удару в ділянку нижньої губи зліва тупим предметом, яким могла бути кисть руки, стиснена в кулак, коли потерпілий знаходився у вертикальному положенні та був обернений обличчям до нападника, під дією наданого прискорення відбулося падіння тіла на площину та удар правою тім`яно-скроневою ділянкою голови об тупий предмет, яким могло бути асфальтове покриття.

Експертизою встановлено, що між тяжкими тілесними ушкодженнями групи а) у вигляді відкритої тяжкої черепно-мозкової травми: перелому правої тім`яної кістки, забою головного мозку тяжкого ступеня, субарахноідального крововиливу, епідуральної гематоми правої півкулі, крововиливів в м`які покриви голови правої тім`яно-скроневої області, рани червоної кайми нижньої губи зліва та настанням смерті потерпілого є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Причиною смерті ОСОБА_14 буля тяжка черепно-мозкова травма з переломом черепа, забоєм головного мозку, крововиливами над- і під оболонки головного мозку.

В клінічному перебігу черепно-мозкової травми мав місце так званий «світлий проміжок», а саме: відразу після заподіяння травми голови відбулася короткочасна втрата свідомості та її відновлення, після чого потерпілий не був позбавлений можливості самостійно пересуватися, чинити опір, кричати. Через наростання порушень гемо- та лікворо-динаміки в результаті травми головного мозку та його здавлювання епідуріальною гематомою відбулася незворотна втрата свідомості (кома) аж до настання смерті потерпілого.

Садна лівої кисті мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 не перебувають. Всі тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_14 в дуже короткий проміжок часу, прижиттєво, і могли утворитись в період часу з 23:00 год 16.06.2018 року по 01:00 год 17.06.2018 року. Тілесні ушкодження у ОСОБА_14 не могли утворитись при нанесенні власною рукою. Тілесних ушкоджень, характерних для захисту руками від ударів, а також захворювань, які б безпосередньо могли вплинути на настання смерті ОСОБА_76 , експертизою не було виявлено. В медичні картці відсутні дані про забір та дослідження крові та сечі на алкоголь (а.с. 238-245 т. 2);

Оцінивши зібрану та перевірену в судовому засіданні сукупність доказів, суд вважає доведеною провину неповнолітнього ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Так, допитані свідки та сам обвинувачений ОСОБА_6 підтвердили, що у вечірній час 16.06.2018 року обвинувачений відпочивав на пішохідній доріжці справа позаду кінотеатру " ІНФОРМАЦІЯ_4 " в м. Лубни, просп. Володимирський, буд. 16, Полтавської області, разом зі своїми друзями. У цей час поряд також відпочивала компанія осіб, за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 .

Усі вищевказані свідки підтвердили той факт, що ОСОБА_6 протягом вечора підходив до хлопців з їхньої компанії неодноразово, поводив себе загрозливо та чіплявся до них, використовуючи нецензурну лексику. Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_21 , ОСОБА_18 чули від ОСОБА_6 погрозливі питання у грубій формі з використанням ненормативної лексики: «Кому морду бить?», «Кого можна побити?», «Ти хто такий?» , «Кому дать по морді?». Свідок ОСОБА_17 зазначив, що обвинувачений без конкретного адресата запитував «Хто тут хоче получить?», на його думку ОСОБА_6 підходив з метою вчинити конфлікт. При цьому, вказані свідки зазначали, що ні з ким, в тому числі у потерпілого, не було конфлікту з обвинуваченим, у той вечір ОСОБА_6 ніхто не провокував та не чіпав, більшість відпочиваючих навіть не знали обвинуваченого.

Разом з тим, ОСОБА_6 продовжував свої дії, заявляючи безпідставні претензії та використовуючи надуманий привід втрату свого телефону, про що вказував свідок ОСОБА_17 . З показань свідка ОСОБА_16 вбачається, що ОСОБА_6 проявляв агресію до хлопців з компанії свідка, використовував нецензурну лексику, його дії обурювали оточуючих, нагнітали обстановку. Всі вказані свідки підтвердили, що чули нецензурну лексику від ОСОБА_6 під час його висловлювань в сторону учасників компанії потерпілого ОСОБА_14 . При цьому, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 відмітили, що ОСОБА_6 поводився так, наче перебував в стані алкогольного сп`яніння, свідки бачили, як він ходив нерівно, тримав пиво в руках та пив його, а також розпивав спиртне в своїй компанії.

Всі зазначені свідки також підтвердили відсутність мотиву для завдання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 , на їх думку, метою дій обвинуваченого ОСОБА_6 , були погрози, що він всіх поб`є, що свідчить про його зверхність та бажання самоутвердитися за рахунок приниження, залякування інших. Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 зазначали у своїх показах, що коли ОСОБА_6 вчергове підійшов до компанії з погрозливим питанням, потерпілий ОСОБА_14 спробував його заспокоїти та видав миролюбну репліку: «Тут усі свої», у відповідь на що ОСОБА_6 безпричинно, раптово наніс йому удар правим кулаком в нижню частину обличчя, після чого, одразу розвернувся і пішов геть.

На думку суду, з показань зазначених свідків вбачається умисел обвинуваченого ОСОБА_6 на вчинення хуліганства, оскільки він, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці, яким є пішохідна доріжка поряд з кінотеатром, та незважаючи на присутність інших осіб, більшість яких, як вбачається з показів свідків, він не знав особисто, безпричинно, грубо порушував громадський порядок шляхом образливих чіплянь, погроз, нецензурної лайки, своєю поведінкою намагався спровокувати кофлікт чи бійку. Дії обвинуваченого супроводжувалось особливою зухвалістю, яка, зокрема, проявилась у безпідставному завданні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 , який поводився спокійно та жодним чином не загрожував обвинуваченому.

Доказів, які б спростовували свідчення очевидців у частині грубого порушення громадського порядку шляхом погроз, нецензурних висловлювань на адресу відпочиваючих, стороною захисту не було надано.

Зокрема, факт втрати чи крадіжки телефону обвинуваченого, який став приводом для збудження та агресії ОСОБА_6 , не знайшов свого підтвердження в ході судового розслідування, обставину втрати телефону в суді заперечував і сам ОСОБА_6 .

Суд також не приймає доводи обвинуваченого та його захисників, що сам потерпілий чіплявся до ОСОБА_6 та проявляв агресію, а також намагався його ударити, внаслідок чого обвинувачений захищаючись, штовхнув потерпілого і він упав на сідниці, а обвинувачений при цьому впав на коліно та зчесав шкіру на ньому, оскільки, незважаючи на велику кількість очевидців події, ніхто зі свідків цю версію обвинуваченого не підтвердив. Більш того показаннями свідків допитаних в судовому засідання достеменно встановлено, що зчесані рани на колінові обвинувачений ОСОБА_6 отримав після того, як вдарив потерпілого ОСОБА_57 , втікав з місця події, перечепився та впав.

На думку суду, обвинувачений ОСОБА_6 при наданні показів під час досудового розслідування та в суді використав той, факт, що обвинувачений втікав від ОСОБА_77 , який гнався за ним з ціллю з`ясувати причини нападу на ОСОБА_14 , в ході чого ОСОБА_6 впав та ушкодив коліно та лікоть. Про ці обставини зазначав свідок ОСОБА_21 у своїх показаннях, а сам ОСОБА_78 не заперечував той факт, що він був переконаний у тому, що удар потерпілому наніс саме ОСОБА_6 , а йому не сподобалось, що обвинувачений ударив хлопця без слів. Той факт, що свідок ОСОБА_78 не описав подальші події, які стосувались падіння ОСОБА_6 та отримання ним тілесних ушкоджень та коліні та лікті, може бути пов`язний з тим, що через деякий час після цієї події свідок отримав черепно-мозкову травму, у зв`язку з чим має провали в пам`яті. Крім цього, суд враховує приятельські відносини обвинуваченого та свідка, що може зумовити часткову пам`ять подій ОСОБА_77 того вечора.
Як зазначалось раніше, свідок ОСОБА_77 , який відпочивав разом з ОСОБА_6 , засуджувавв дії останнього, його не сподобалось, що обвинувачений ударив хлопця без слів, після вчиненого він переслідував ОСОБА_6 , питав, навіщо він чіпав слабшого. Також, інші люди підходили до нього, соромили, запитували: «Навіщо ти це зробив?», про що зазначала у своїх показах свідок ОСОБА_20 . Пізніше, ОСОБА_6 просив вибачення у потерпілого, про що вказували у свої показаннях свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 .

Все це в сукупності свідчить про визнання обвинуваченим своєї вини у вечір вчинення кримінального правопорушення внаслідок масового засудження його дій з боку присутніх громадян, однак під час проведення досудового розслідування та в суді з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_6 придумав версію про конфлікт з ОСОБА_14 та напад потерпілого на обвинуваченого, скориставшись наявністю тілесних ушкоджень на колінах, які він отримав, втікаючи від свідка ОСОБА_79 .

Жодних підтверджень дійсності такої версії обвинуваченого, крім його показань на досудовому розслідуванні та під час допиту в суді, в ході судового слідства не було здобуто.

Показання окремих свідків (зокрема ОСОБА_20 ), що поведінка обвинуваченого не заважала їй відпочивати, що могло б свідчити на користь позиції захисту про те, що громадський порядок не було порушено обвинуваченим, на переконання суду не вказують на відсутність в діях обвинуваченого складу правопорушення, передбаченого ст.. 296 ч.1 КК України, так як в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що обвинувачений поводився зухвало по відношенню до значної кількості людей, при цьому перебував в громадському місці, матюкався та провокував бійку, і незважаючи на бездіяльність потерпілого ОСОБА_57 безпричинно вдарив останнього.

Покладаючи в основу обвинувачення показання всіх вищевказаних свідків, суд оцінює їх в сукупності між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Підстав недовіряти отриманим під час судових засідань показанням вказаних свідків у суду немає, оскільки вони узгоджуються між собою в описі часу, місця, обстановки вчинення кримінальних правопорушень, учасників події, механізму нанесення удару та характері поведінки обвинуваченого.

Крім того, що показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 співпадають між собою в описі подій вечора 16.06.2018 року, показання свідків кореспондують інформації, зафіксованій, зокрема, в протоколі огляду місця події від 17.06.2018 року, згідно якого події трапились на пішохідній доріжці з асфальтобетонним покриттям поблизу кінотеатру "Київська Русь", де також було виявлено пляму з речовиною бурого кольору та суху серветку білого кольору зі слідами речовини бурого кольору.

Також показання зазначених свідків відповідають наданим ними свідченням в ході проведення слідчих експериментів, що зафіксовані в протоколах від 17.06.2018 року, в яких свідок ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 вказали на місця, де відпочивала компанія друзів ОСОБА_14 та компанія, в якій перебував ОСОБА_6 , де стояв ОСОБА_14 та інші члени компанії молодих людей, поведінку та положення ОСОБА_14 та ОСОБА_6 перед ударом, місце, напрямок та локалізацію удару ОСОБА_6 , положення тіла ОСОБА_14 після удару, події, що відбулись після падіння ОСОБА_14 , стан потерпілого та обставини, за яких йому надавали допомогу.

Загалом свідки узгоджено називали день і час, місце та хронологію подій, зовнішній вигляд та дії потерпілого та обвинуваченого, найменування очевидців та учасників події, висока деталізація показань свідків обвинувачення та подальше підтвердження показань іншими фактичними обставинами справи свідчить про правдивість цих показань.

Що стосується заперечень адвокатів стосовно того, що ОСОБА_6 спочатку показали свідкам у відділенні поліції, а потім провели формальне впізнання за фотознімками, про що також свідчать той факт, що ОСОБА_18 не міг пригадати ОСОБА_6 , а свідок ОСОБА_16 не пам`ятає, коли підписував протокол впізнання, суд не бере їх до уваги, виходячи з наступного.

З протоколів пред`явлення особи до впізнання за фотознімком від 04.08.2018 року та від 10.08.2018 року, тобто через півтора місяці після події злочину, вбачається, що свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 впізнали ОСОБА_6 за загальними рисами обличчя серед осіб, зображених на фотознімках.

Більшість свідків у своїх показаннях зазначали, що не були знайомі з ОСОБА_6 , а на наступний день після події бачили його у відділку поліції, куди їх також привозили для проведення слідчих дій, та впізнали в ньому особу, яка нанесла удар потерпілому ОСОБА_14 , і лише потім дізнались, як його звати. Про це, зокрема, зазначали ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Останній також відмітив, що йому важко впізнати в обвинуваченому в залі суду особу, яка безпричинно ударила потерпілого ОСОБА_14 , так як минув час і він змінився. Суд не вбачає в таких свідченнях відмову від протоколу впізнання, оскільки з часу подій до дати надання свідчень цим свідком дійсно минуло майже два роки, обвинувачений ОСОБА_6 , який був неповноліинім на час вчинення кримінального правопорушення, зовнішньо подорослішав, і свідок закономірно розрпізнав у ньому зміни, що на думку суду не є дивним та не ставить під сумнів того, що саме ОСОБА_6 свідок ОСОБА_18 впізнавав як особу, що вчинила хуліганство 16.06.2018 року, та зазначав про це в протоколі пред`явлення особи до впізнання за фотознімком.

Суд бере до уваги юний вік свідків та необізнаність в сфері юриспруденції, зокрема в процедурі досудового розслідуванні та слідчих діях і відповідно процесуальних документах, а тому не вважає значними розбіжності в показах свідків щодо дат та змісту слідчих дій, які проводились за їх участі.

Всі вищеперераховані докази, суд сприймає як належні та допустимі, вважає їх достатніми для констатації доведеності поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 296 ч.1 КК України.

Так, зі змісту ст. 296 КК України, вбачається, що об`єктом захисту цієї норми є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, який відображається у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Тому суд вважає вірною, кваліфікацію дій цього обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, так як неповнолітній ОСОБА_6 16.06.2018 року близько 23:50 год, перебуваючи на території парку відпочинку біля кінотеатру " ІНФОРМАЦІЯ_4 " в м. Лубни, просп. Володимирський, буд. 16, Полтавської області, де також відпочивали інші особи, у тому числі, неповнолітній ОСОБА_14 зі своїми друзями ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , маючи умисел на вчинення хуліганства, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці та незважаючи на присутність інших осіб, безпричинно, неодноразово (як мінімум два рази), бажаючи самоствердження, підходив до кола вищевказаних осіб, виражався на їх адресу нецензурною лайкою, залякував зазначених осіб з метою прояву своєї зверхності, намагався спровокувати конфліктну ситуацію чи бійку, грубо порушував громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка проявилась у залякуванні значної кількості осіб та у нанесенні одного раптового безпричинного удару кулаком в область обличчя потерпілого ОСОБА_14 у відповідь на заспокійливу репліку останнього, від чого потерпілий впав, вдарившись головою об поверхню асфальту, після чого обвинувачений пішов геть, а в результаті зазначених дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілий отримав, зокрема, тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Органами досудового розслідування неповнолітній ОСОБА_6 також обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, цьому обвинуваченому інкримінувалося те, що він, 16.06.2018 року близько 23 години 50 хвилин, на той час неповнолітній, знаходячись на території центрального парку культури та вгдпочинку м. Лубни, неподалік кінотеатру «Киiвська Русь» по проспекту Володимирському 16 в м. Лубни, Полтавської області, де в цей час перебували інші особи, у тому числі ОСОБА_14 , діючи умисно, маючи навики нанесения ударів в спеігальних видах боротьби, якими займався раніше, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_14 , який спокійно стояв в колі товаришів, тримаючи руки в карманах та не надаючи значної уваги діям ОСОБА_6 . У цей час ОСОБА_6 безпричинно, раптово кистю правої руки, зажатою в кулак, умисно наніс один удар з великою силою у життєво важливий орган - голову, а саме ділянку нижньої губи зліва, неповнолітньому ОСОБА_14 , вiд чого той втратив свідомість та впав з прискоренням на асфальтобетонне покриття i вдарився правою тім`яно-скроневою ділянкото голови. У результаті умисних птротиправних злочинних дій ОСОБА_6 , неповнолітньому ОСОБА_14 згідно з висновком комплексної судово-медичної експертизи № 127 від 14.09.20 року заподіяно тілесні ушкодження у виді: відкритої тяжкої черепно-мозкової травми: перелом правої тім`яної кістки, забій головного мозку тяжкого ступеня, субарахноїдальний крововилив, епідуральна гематома правої півкулі, крововиливи в м`які покриви голови правої тім`яно-скроневої області, рана червоної кайми нижньої губи зліва (тілесні ушкодження групи а).
Bci ушкодження голови по ступеню тяжкості стосовно живої особи оцінюються лише в сукупності, мають ознаки ТЯЖКИХ по критерію небезпеки для життя, які в даному випацку призвели до настання смерті потерпiлого (в.п.2.1.1а), 2.1.2, 2.1.3 6), в), г) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 помер у віддiленні інтенсивної ІНФОРМАЦІЯ_5 .Причиною смерті ОСОБА_14 стала тяжка черепно-мозкова травма з переломом черепа, забоєм головного мозку, крововиливами над- i під оболонки головного мозку. Між тілесними ушкодженнями групи а) та настанням смерті потерпiлого є прямий причинно-наслідковий зв`язок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в цій частині обвинувачення надав свідчення, суть яких зводиться до того, що він відштовхнув потерпілого ОСОБА_80 ,, останній впав на сідниці і на цьому їх конфлікт було вичерпано. В ході судового розгляду свою лінію захисту обвинувачений не змінив.

Оцінюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України, суд, зокрема, вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого неправильною, та такою, що не підтверджена дослідженою в судовому засідання сукупністю доказів.

Ст.. 23 КК України передбачено, що вина особи може бути виражена у формі умислу або необережності.

Діюче кримінальне законодавство передбачає кваліфікацію дій винної особи за ст.. 121 ч.2 КК України при нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння , внаслідок якого настала смерть потерпілого, при умові, що вказані тілесні ушкодження були спричинені потерпілому умисно.

Чинне кримінальне законодавство поділяє умисел на два види, прямий, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, та непрямий, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечні наслідки свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоч не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Необережність поділяє на злочинну самовпевненість, коли особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховувала на їх відвернення, та злочинну недбалість, коли особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Тобто для кваліфікації дій особи за ст.. 121 ч.2 КК України необхідно, щоб психічне ставлення особи до вчиненого злочину (вина) була виражена у формі прямого чи непрямого умислу.

В свою чергу для кваліфікації дій особи за ст.. 119 КК України, необхідно, щоб психічне ставлення особи до вчиненого злочину (вина) була виражена у формі злочинної самовпевненості чи злочинної недбалості.

Встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи переконливо свідчать, що психічне ставлення обвинуваченого ОСОБА_6 до спричинення потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень було у формі злочинної недбалості.

До вказаного висновку суд прийшов виходячи із наступного.

Як встановлено в суді, з показань обвинуваченого ОСОБА_6 та допитаних свідків, обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_14 , не мали ворожих стосунків, обвинувачений в той вечір з хуліганських мотивів намагався спровокувати бійку, при цьому не мав при собі ніяких спеціально пристосованих знарядь для нанесення тілесних ушкоджень.

Судом встановлено, що бійку спровокував обвинувачений, який безпідставно підійшовши до потерпілого наніс йому один удар кулаком в область нижньої губи, від вказаного удару потерпілий впав і ударився потилицею об асфальтобетонне покриття. Саме по собі тілесне ушкодження у вигляді рани червоної кайми нижньої губи зліва, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 16.07.2018 року близько 23 год. 50 хв. удару саме кулаком з достатньо великою силою в область лівої частини обличчя потерпілого ОСОБА_14 , свідчить про те, що цей обвинувачений бажав спричинити цьому потерпілому невизначені тілесні ушкодження.

Разом з тим, суд вважає, що незважаючи на нанесення сильного удару в область обличчя потерпілого ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_6 не міг достовірністю знати, що цей потерпілий обов`язково впаде при цьому вдариться потиличною частиною голови об асфальтобетонне покриття та отримає ОСОБА_81 тілесні ушкодження, від яких помре.

Так судом, з показань обвинуваченого, свідків та фото таблиці до протоколу огляду місця події, слідчих експериментів, встановлено, що місце де обвинувачений вдарив потерпілого має рівну поверхню, без виступаючого каміння, бордюрів, виступів, схилів, погодні умови були сухими, дорожнє та земельне покриття було сухе, що на думку суду, не давало підстав обвинуваченому вважати, що потерпілий при застосуванні до нього фізичної сили обов`язково може перечепитися, оступитися, послизнутися чи таке інше та обов`язково впасти, при цьому з великою вірогідністю вдаритися головою чи іншою частиною тіла та отримати ТЯЖКІ тілесні ушкодження, що свідчить про те, що цей обвинувачений не передбачав настання таких суспільно-небезпечних наслідків як отримання потерпілим ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того суд зазначає, що обвинуваченим ОСОБА_6 при нанесенні удару потерпілому ОСОБА_14 не застосовувався спеціальний прийом з будь якого виду единоборств, який однозначно міг призвести до падіння з послідуючим настання тяжких тілесних ушкоджень у цього потерпілого.

Про те настання таких суспільно-небезпечних наслідків він повинен був та міг передбачити, так як досить сильна фізична дія, в даному випадку кулаком в голову потерпілого, який стояв перед обвинуваченим із схованими в кишенях руками, могла вивести потерпілого із рівноваги та спричинити падіння, яке за обставин наявності під ногами обвинуваченого твердого покриття могло спричинити удар потерпілого головою об нього, та призвести до отримання потерпілим ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Тому дії обвинуваченого ОСОБА_6 в частині спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 мають ознаки злочину, передбаченого ст.. 119 КК України, як вбивство вчинене через необережність, так як 16.06.2018 року, близько 23 год. 50 хв., умислом ОСОБА_6 не охоплювалось заподіяння потерпілому ОСОБА_14 тяжкого тілесного ушкодження, від якого цей потерпілий згодом помер. Він вчинив злочин з необережності, оскільки, ударяючи в обличчя потерпілому ОСОБА_82 хоча і не передбачав, але міг і повинен був передбачити, що від раптового удару в область головий потерпілий може впасти та отримати травму, в тому числі і померти.

Суд не приймає до уваги твердження сторони обвинувачення та представників потерпілого, що удар в область обличчя, обов`язково повинен був призвести до падіння потерпілого, так як це твердження ґрунтується лише на припущенні і не підтверджено ніякими об`єктивними обставинами, і повністю спростовується приведеними вище мотивами.

Верховний Суд України у постановах від 19 березня 2015 року № 5-4кс15 та від від 25 квітня 2013 року № 5-8кс13 зробив правовий висновок щодо ознак розмежування умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (частина 2 статті 121 КК), і вбивства через необережність (частина 1 статті 119 КК). У цих рішеннях Верховний Суд України наголосив, що розмежування цих складів злочинів здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною. Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків, у зв`язку з чим судам належить ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень.

Так, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки).

На відміну від цього вбивство з необережності може бути вчинене лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості (див. постанову Верховного Суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 741/1182/16).

Таким чином, діяння ОСОБА_6 , яке полягало в нанесенні удару потерпілому ОСОБА_14 , внаслідок чого останній впав на тверду поверхню та отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких помер, передбачає ретельне дослідження форми вини обвинуваченого, що передбачає встановлення мотиву та мети вчинення злочину.

Судом встановлено, що мотивом обвинуваченого для нанесення потерпілому удару слугував прояв зневаги до громадського порядку, а не особисті неприязні стосунки ОСОБА_6 з ОСОБА_14 . Це вбачається з показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , які зазначали, що метою дій обвинуваченого ОСОБА_6 , були погрози, що він всіх поб`є, що свідчить про його зверхність та бажання самоутвердитися за рахунок приниження, залякування інших. Обвинувачений неодноразово підходив до компанії відпочиваючих з погромами, питав, кого йому побити. Коли ОСОБА_6 вчергове підійшов до компанії з погрозливим питанням, потерпілий ОСОБА_14 спробував його заспокоїти та видав миролюбну репліку «Тут усі свої», у відповідь на що ОСОБА_6 безпричинно, раптово наніс йому удар правим кулаком в нижню частину обличчя, від чого потерпілий упав навзнак на землю та ударився головою об тверде покриття, а обвинуваений одразу розвернувся і пішов геть.

Крім мотиву, суд враховує характер, кількість та локалізацію ударів обвинуваченого, який здійснив один раптовий удар в область нижньої губи зліва потерпілого, а також поведінку обвинуваченого, яку свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_15 описували як байдужу до вчиненого, зазначили, що після удару та падіння потерпілого ОСОБА_6 розвернувся та пішов геть, не цікавлячись станом ОСОБА_14 , що в сукупності свідчить про відсутність умислу на завдання тяжких тілесних ушкоджень, для реалізації якого ОСОБА_6 міг би продовжити нанесення ударів в життєво-важливі органи потерпілого, який не зміг би йому чинити опір.

Крім показань свідків, кількість і локалізація ударів на тілі потерпілого підтверджується даними судово-медичних досліджень, з яких вбачається, що, на тілі потерпілого ОСОБА_14 виявлені тяжкі та легкі тілесні ушкодження, а саме відкрита тяжка черепно-мозкова травма: перелом правої тім`яної кістки забій головного мозку тяжкого ступеня, субарахноідальний крововилив, епідуральна гематома правої півкулі, крововиливи в м`які покриви голови правої тім`яно-скроневої області, рана червоної кайми нижньої губи зліва, які екперти віднесли до тяжких тілесних ушкоджень, а також садна основи долонної поверхні лівої кисті, що визначені експертами як легкі тілесні ушкодження (висновок комплексної судово-медичної експертизи № 127 від 14.09.2018 року).

Експертизою також встановлено прямий причинно-наслідковий зв`язок між смертю потерпілого та завданням йому тяжких тілесних ушкоджень, зокрема, у вигляді відкритої тяжкої черепно-мозкової травми, яка були отримана ОСОБА_14 внаслідок травми прискорення, тобто падіння тіла на площину та удару правою тім`яно-скроневою ділянкою голови об асфальтове покриттята після удару в ділянку нижньої губи зліва, який міг здійснитися рукою, стисненою в кулак.

Зазначені висновки судові експерти ОСОБА_83 та ОСОБА_84 підтвердили у сво показаннях суду, зокрема, зазначали, що в ході комплексної експертизи з використанням усіх даних медичної документації та матеріалів кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_14 отримав саме відкриту, а не закриту черепно-мозкуову травму, внаслідок чого наступила його смерть. А тілесне ушкодження у вигляді рани червоної кайми нижньої губи зліва, яке було нанесене безпосередньо ОСОБА_6 по свої суті не належить до тяжких тілесних ушкоджень, однак було віднесене експертами саме до цієї групи, як до такої, що описує механізм утворення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть. Експерти підтвердили свій висновок про те, що травма губи та черепно-мозкова травма були утворені в один проміжок без часових розривів, одна за одною.

Показання свідків, а також дані у протоколах відповідних слідчих дій, висновки та показання експертів свідчать про те, що ОСОБА_6 , завдаючи в ході грубого порушення громадського порядку потерпілому ОСОБА_14 одного удару в обличчя, не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (падіння потерпілого з подальшим ударом головою об поверхню асфальту і внаслідок цього заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть), хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю. Умислом ОСОБА_6 не охоплювалося заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а щодо смерті потерпілого, то в його діях вбачається необережна форма вини у вигляді злочинної недбалості.

Установивши поза розумним сумнівом, що ОСОБА_6 завдав потерпілому лише одного удару, а також, що тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого, були отримані внаслідок подальшого падіння, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_6 ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, тобто вбивства через необережність.

Доводи сторони обвинувачення про те, що, завдаючи удар кулаком потерпілому ОСОБА_14 , обвинувачений діяв із непрямим умислом і вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК, суд оцінює критично, виходячи з наступного.

На думку обвинувачення, на користь мотиву ОСОБА_6 на завдання тяжних тілесних ушкоджень потерпілому через особисті неприязні стосунки свідчить той факт, що обвинувачений раніше безпричинно бив ОСОБА_10 07.04.2018 року на Ярмарковій площі в місті Лубни, що слідує з показань потерпілого ОСОБА_10 , а також показань свідка ОСОБА_85 , який зазначив, що ОСОБА_6 в той день безпричинно, раптово ударив потерпілого ОСОБА_14 правим кулаком у висок від чого той втратив свідомість.

Сама подія нанесення ушкоджень ОСОБА_14 07.04.2018 року не може покладатись судом в основу мотиву обвинувачення ОСОБА_6 , оскільки вона не була належним чином розслідувана, факт побиття не встановлений вироком суду, крім того свідок та потерпілий наголосили на тому, що ОСОБА_6 ударив ОСОБА_14 безпричинно, що знову свідчить про хуліганський мотив обвинуваченого, а не особисті неприязні відносини між ними.

Переважна більшість доводів обвинувачення стосується особи ОСОБА_6 , зокрема його характеру, а також поведінки у вечір події. Так, прокурор зазначає, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 330 від 09.08.2018 року ОСОБА_6 намагається себе показати з кращої сторони, він самовпевнений, фізично розвинений добре, у спірних ситуаціях правильні висновки робив не завжди. Завдаючи без будь-якого попередження удар з великою силою кулаком у життєво-важливий орган голову потерпілого, який цього не очікував та не міг захищатись, ОСОБА_6 розраховував на особливу силу удару і такі можливі наслідки, як різке падіння потерпілого й удар головою об тверду поверхню землі, від чого здоров`ю останнього буде спричинено тяжку шкоду, і хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки, діючи з непрямим умислом. Прокурор вказувала, що ОСОБА_6 хуліган, який любить хизуватись, хоче виглядати сильнішим, шукає слабшого для підняття свого авторитету.

Той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 займався змішаними єдиноборствами та мав навики нанесення ударів не свідчить, що він міг в будь-який час їх правильно застосовувати.

Сама обстановка вчинення злочину, який було скоєно за обмеженого освітлення на рівнинній поверхні, в колі інших осіб, які могли надати потерпілому допомогу, не дає можливість з упевненістю стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_6 розраховував саме на такий результат удару падіння ОСОБА_14 з висоти власного росту на асфальт та отримання ним внаслідок цього тяжких ушкоджень голови з подальшою смерю потерпілого.

Також судом встановлено, що злочин вчинено з хуліганських мотивів і прокурором не було доведено, що обвинувачений планував побити саме ОСОБА_14 , навпаки, з показань свідків вбачається, що обвинувачений шукав для прояву агресії та порушення громадського порядку жертву і її вибір стався раптово, що виключає умисел обвинуваченого на завдання тяжких тілесних ушкоджень саме цьому потерпілому.

Таким чином, судом встановлено такі елемнти складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, як об`єкт (життя потерпілого), об`єктивна сторона (діяння обвинуваченого у вигляді удару в голову потерпілого, падіння потерпілого від цього удару з послідуючим вдарянням об асфальто-бетонен покриття, смерть останнього та причинно-наслідковий зв`язок між цими подіями), а також суб`єктивна сторона (необережна форма вини обвинуваченого у вигляді злочинної недбалості).

Разом з тим, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).

Згідно ч. 1 ст. 18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність, а статтею 22 КК України передбачено, що кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років. Особи, що вчинили кримінальні правопорушення у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності лише за певний перелік злочинів, серед якого відсутня ч. 1 ст. 119 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягнувши шістнадцяти років на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, не є суб`єктом цього злочину, що виключає можливість притягнути його до кримінальної відповідальності за вчинення вбивства з необережності.

З урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст. 373 КК України, згідно яких у разі недоведення в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення ухвалюється виправдувальний вирок, незважаючи на встановлення судом в діях ОСОБА_6 ознак злочину, передбаченого ст.. 119 ч.1 КК України.

Суд позбавлений можливості перекваліфікувати інкримінований неповнолітньому ОСОБА_6 склад злочину, передбачений ст.. 121 ч.2 КК України, на ст. 119 ч.1 КК України ( так як цей обвинувачений не є суб`єктом даного злочину) та змушений виправдати обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, зокрема.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 КК України звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються, зокрема, строки давності два роки у разі вчинення кримінального проступку

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності. У тому разі, коли підозрюваний, обвинувачений, підсудний заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України та звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

З санкції ч. 1 ст. 296 КК України вбачається, що після внесення відповідних законодавчих змін від 22.11.2018 року, тобто після вчинення ОСОБА_6 хуліганства, таке кримінальне правопорушення віднесено законодавцем до переліку проступків.

Таким чином, з застосуванням зворотної дії закону, який пом`якшує кримінальну відповідальність ОСОБА_6 , станом на дату ухвалення вироку суду дворічний термін для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який на час вчинення хуліганства був неповнолітнім, закінчився.

Однак, відповідного клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку з цим від сорони захисту не надходило.

З урахуванням цього, та з огляду на категоричне невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні хуліганства в тому числі, суд оцінює таку позицію сторони захисту як заперечення проти застосування строків давності щодо ОСОБА_6 , зважаючи на що суд повинен призначити покарання ОСОБА_6 та звільнити від нього та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорущення, дані про особу неповнолітнього обвинуваченого, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує його перше притягнення до кримінальної відповідальності та те, що на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 був неповнолітній.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд по справі не вбачає.

Приймаючи до уваги викладене вище, те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний кримінальний проступок, враховуючи тривалість та об`єм хуліганських дій, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді арешту, яке буде достатнім для перевиховання обвинуваченого та недопущення вчинення ним подібних дій у майбутньому.

Разом з тим, зважаючи на те, що обвинувачений та його захисники не клопотали про застосування строків давності щодо ОСОБА_6 та звільнення його від кримінальної відповідальності, а судом встановлено сплив строків давності притягнення неповнолітнього ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення проступку, яким є вчинене ним хуліганство, суд, призначаючи покарання обвинуваченому, вважає за необхідне на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити обвинуваченого від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи справу в частині заявленого прокурором цивільного позову, суд виходить з наступного.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив позов в інтересах фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків у вигляді витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_14 , завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у якому просить стягнути з ОСОБА_6 витрати Лубенської комунальної центральної міської лікарні у розмірі 13 140,51 грн, на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_14 від злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що скоїв обвинувачений 16.06.2018 року, в результаті якого потерпілому ОСОБА_14 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні з 17.06.2018 року до 22.06.2018 року, загальна вартість його лікування склала 13 140,51 грн, які підлягають стягненню на користь фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, оскільки вказана медична установа фінансується зазначеним органом і витрати на лікування потерпілого відносяться до витрат місцевого бюджету.

Згідно ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Виходячи з того, що суд виправдав обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, цивільний позов прокурора повинен бути залишений без розгляду.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 виправдати у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання за вчинення цього злочину у вигляді арешту на строк 45 (сорок п`ять) діб.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов прокурора в інтересах фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 13 140,51 грн залишити без розгляду.

Речові докази у вигляді:

- джинсових шортів, кофти та футболки, належних ОСОБА_6 , що знаходяться в камері речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавськівй області - повернути цьому обвинуваченому як його власність,

- кофти сірого кольору зі слідами РБК, синіх джинсових штанів зі слідами РБК та кросівок синього кольору зі слідами РБК, належних ОСОБА_14 , що знаходяться в камері речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавськівй області повернути потерпілому ОСОБА_10 , а у випадку відмови останнього отримувати ці речі знищити.

Серветки зі слідами РБК, зразки крові ОСОБА_6 та ОСОБА_86 , що знаходяться в камері речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавськівй області - знищити.

Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку суду, не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учасникам судового розгляду, що не були присутні при його проголошенні.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд.

Головуючий: