Справа № 521/2251/21
Номер провадження:1-м/521/20/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м.Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою, відносно:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кутаїсі, Грузія, громадянина Російської Федерації, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на території України раніше не судимого,

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_6 ,

перекладача - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

особи, відносно

якої подане клопотання - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що співробітниками Управління стратегічних розслідувань в Одеській області 31.03.2020 о 14 годині 00 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15а затриманий громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 , який розшукується на міжнародному рівні компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 210.1 КК Російської Федерації (зайняття вищого положення у злочинній ієрархії).

Оперуповноваженим УСР в Одеській області ДСР НП України 31.03.2020 складений протокол про затримання ОСОБА_4 в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України.

Підставою для затримання ОСОБА_4 та застосування у подальшому відносно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо нього запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави у вигляді тримання під вартою.

Так, постановою слідчого з особливо важливих справ слідчої частини ДСУ ДУ МВС Росії по Челябінської області від 03.10.2019 ОСОБА_4 визнано обвинуваченим у кримінальній справі №4000729 за скоєння злочину, передбаченого ст.210.1 КК РФ.

Постановою Центрального районного суду м. Челябінська від 06.10.2019 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказана постанова стороною захисту оскаржена до Челябінського обласного суду та відповідно до апеляційної постанови від 18.10.2019 апеляційна скарга залишена без задоволення, постанова Центрального районного суду м. Челябінська від 06.10.2019 без змін.

Постановою слідчого з ОВС СВ ДСУ ДУ МВС Росії по Челябінській області від 27.09.2019 ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Постановою старшого уповноваженого ВКР ВП «Центральний» УМВС Росії по м. Челябінську від 03.10.2019 ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук.

За ініціативою компетентних органів Російської Федерації 03.12.2019 до міжнародної бази Інтерпол внесені відомості про розшук ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2020 відносно ОСОБА_4 застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб.

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 210.1 КК РФ.

З матеріалів запиту вбачається наступне.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий на території Російської Федерації, зайняв вище положення у злочинній ієрархії при наступних обставинах.

Так, в період з 1972 по 1973 роки ОСОБА_4 приймав участь у зібранні осіб, які займали вище положення у злочинній ієрархії «воровська сходка». На вказаному зібранні був присутній, так званий «злодій у законі» ОСОБА_9 по прізвиську « ОСОБА_10 », який «короновав», тобто визнав за ОСОБА_4 вище положення у злочинній ієрархії.

Під час відбуття покарання в установах ФСВП Росії, які перебувають на території Уральського федерального округу з 2011 по 2016 роки, ОСОБА_4 консолідував навколо себе осіб з числа авторитетів кримінально-злочинного середовища, «смотрящих» і раніше судимих, які дотримуються «злодійських» понять, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів. Однією з цілей консолідації зазначеної категорії осіб було поповнення «злодійського общака».

Після звільнення з місць позбавлення волі у 2016 році ОСОБА_4 прибув до Челябінської області, де відразу став позиціонувати себе в якості лідера злочинного світу Уральського регіону, активно спілкувався з лідерами кримінально-злочинного середовища області, а зокрема, і в місцях позбавлення волі, насаджував так звані «злодійські» ідеї і традиції, виступав в ролі арбітра і куратора в злочинному середовищі. В якості основного виду кримінальної діяльності на території Челябінської області ОСОБА_4 обрав вчинення кваліфікованих вимагань, шахрайств, збори коштів з підприємців за право займатися комерційною діяльністю, перешкоджання законній діяльності виправних установ Челябінської області. Лідери кримінально-злочинного середовища Челябінській області, в тому числі в місцях позбавлення волі, в рішенні спірних питань стали звертатися за порадою до ОСОБА_4 , у зв`язку з цим ОСОБА_4 перемкнув на себе основні фінансові потоки та став контролювати так званий «злодійський общак».

На протязі більш ніж 40 років ОСОБА_4 займав вище положення у злочинній ієрархії та набув публічну популярність як особа, яка володіє кримінальним званням «злодій в законі», при цьому особи з оточення ОСОБА_4 протягом цього періоду вчиняли тяжкі та особливо тяжкі злочини.

Дії, вчинення яких інкримінуються ОСОБА_4 на території Російської Федерації, за українським законодавством відповідають злочину, передбаченому ч. 1 ст. 255 КК України, зокрема, організація, керівництво чи сприяння зустрічі (сходці) представників злочинних організацій або організованих груп для розроблення планів і умов спільного вчинення злочинів, матеріального забезпечення злочинної діяльності чи координації дій об`єднань злочинних організацій або організованих груп. Вказаний злочин є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі більше ніж на 1 рік.

Строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України не сплили.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.05.2020 відносно ОСОБА_4 застосований екстрадиційний арешт.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.06.2020 відмовлено в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_11 на рішення слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.05.2020, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалами слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.07.2020, 31.08.2020, 28.10.2020 та 22.12.2020 визнано достатніми наявність підстав для продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4

ОСОБА_4 звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 05.10.2020 заява зареєстрована у встановленому порядку. За результатами попереднього розгляду, наказом ГУ ДМС в Одеській області від 26.10.202 №204 особі відмовлено в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Вищевказане рішення оскаржено особою у судовому порядку. Ухвалою окружного адміністративного суду від 18.11.2020 відкрито провадження по справі.

На даний час триває судовий розгляд адміністративного позову ОСОБА_4 з питань отримання статусу біженця або додаткового захисту. Чергове засідання призначено на 24.02.2021.

Все вищеказане перешкоджає завершенню екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі особи.

Таким чином, прокурор вважає, що підстав для звільнення ОСОБА_4 з-під варти, а також для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземній державі, відповідно до ст. 585 КПК України не встановлено, обставини, які гарантують запобігання втечі ОСОБА_4 та забезпечать у подальшому його видачу відсутні.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, за зазначеними у клопотанні підставами.

ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання.

При цьому, в судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 надав заперечення на клопотання прокурора, в яких вказує, що ОСОБА_4 до ТО ДМС України було подано заяву анкету про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту та вказане питання на сьогоднішній день вирішується, крім того інкримінований ОСОБА_4 в Російській Федерації злочин, передбачений ст.210.1 КК РФ, не є екстрадиційним, оскільки законодавство України не передбачає кримінальної відповідальності за діяння, передбачені цією нормою - зайняття вищого положення у злочинній ієрархії, а також вказує на наявність у ОСОБА_4 ряду захворювань.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Часиною 1 ст. 61 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини в цивільних, сімейних і кримінальних справах» передбачається, що особа, яка потребує видачі, за клопотанням може бути взята під варту і до отримання вимоги про видачу.

Згідно ч.ч. 10, 11 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше 12 місяців. У межах цього терміну слідчий суддя за клопотанням прокурора нерідше одного разу на 2 місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Вивчивши надані матеріали, заслухавши доводи сторін, слідчий суддя не знаходить в матеріалах справи та в поясненнях учасників процесу підстав для звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

Також необхідно зазначати, що доводи захисника вже були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції та ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.06.2020 року апеляційна скарга захисника залишена без задоволення, а ухвала Малиновського районного суду міста Одеси від 08.05.2020 року без змін.

Суд погоджується із тим фактом, що на теперішній час ст. 210.1 КК Російської Федерації (зайняття вищого положення в злочинній ієрархії) не має абсолютного аналога в українському кримінальному законодавстві.

Разом із тим, суд вказав на те, що під час проведення екстрадиційної перевірки за українським законодавством кваліфікуються саме дії особи, а не злочин, за ознаками якого ця особа притягується до кримінальної відповідальності запитуючою стороною.

При цьому, не співпадання в описанні окремих ознак складів злочину або в юридичній кваліфікації діяння не є підставою для відмови в екстрадиції, оскільки оцінюватись повинні фактичні обставини та караність діяння за законами запитуючої та запитуваної держав, при цьому, необхідно враховувати те, що законодавство вказаних держав не може бути дзеркально тотожним.

Зазначена позиція суду узгоджується з ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, відповідно до якої видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.

На підставі аналізу матеріалів запиту та кримінального закону України можна дійти висновку про те, що дії, вчинення яких інкримінується ОСОБА_4 на території Російської Федерації, відповідно до вищезгаданої постанови слідчого, за українським законодавством відповідають злочину, передбаченому ч. 1 ст. 255 КК України, диспозиція якого передбачає відповідальність за створення злочинної організації з метою вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, а також керівництво такою організацією або участь у ній, або участь у злочинах, вчинюваних такою організацією, а також організація, керівництво чи сприяння зустрічі (сходці) представників злочинних організацій або організованих груп для розроблення планів і умов спільного вчинення злочинів, матеріального забезпечення злочинної діяльності чи координації дій об`єднань злочинних організацій або організованих груп.

Водночас, системний аналіз положень Глави 44 «Видача осіб, які вчинили кримінальне правопорушення (екстрадиція)» КПК України, а також вищевказаних положень Конвенції, дає підстави дійти висновку про те, що питання щодо аналогічності фактичних обставин діяння та його караності за законами запитуючої та запитуваної держав має значення для вирішення питання щодо можливості видачі особи для її притягнення до кримінальної відповідальності, проте не для вирішення питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційного арешту).

При цьому, ч. 10 ст. 584 КПК України передбачає, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

В свою чергу, рішення щодо видачі особи (екстрадиції) приймається на підставі проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 587 КПК України, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою.

Окрім того, тимчасовий арешт або запобіжний захід припиняться, серед іншого, згідно п. 2 ч. 1 ст. 586 КПК України, в разі, якщо під час екстрадиційної перевірки встановлено обставини, за наявності яких видача особи (екстрадиція) не здійснюється.

На теперішній час, екстрадиційна перевірка відносно громадянина РФ ОСОБА_4 , яка розпочалась 08.05.2020 р., триває та здійснюється прокуратурою Одеської області, тобто станом на сьогодні немає остаточного рішення про відмову у видачі, а також не встановлені обставини, за яких видача не здійснюється.

Що стосується наданих стороною захисту в судовому засіданні доказів звернення ОСОБА_4 за міжнародним захистом до ГУ ДМСУ в Одеській області із заявою про визнання біженцем, суд приходить до висновку, що зазначене питання щодо надання особі статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, відповідно до вимог ч. 2 ст. 589 КПК України, стосується лише неможливості видачі особи державі, біженцем якої вона визнана, грає визначну роль лише під час вирішення питання щодо екстрадиції особи, тобто факт звернення ОСОБА_4 із клопотанням про надання статусу біженця не впливає на вирішення питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування відносно особи екстрадиційного арешту.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що остаточне рішення за заявою ОСОБА_4 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на теперішній час не прийнято та знаходиться на розгляді.

Також судом взяті до уваги відомості про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_4 , проте слідчий суддя звертає увагу на те, що належних доказів неможливості утримання останнього під вартою з огляду на стан його здоров`я стороною захисту надано не було.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що у зв`язку з тим, що в рамках реформування системи охорони здоров`я ДКВС України наказом Міністра юстиції України від 02.11.2017 року №3394/5 утворено ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України», та згідно наявної в матеріалах справи відповіді начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» ОСОБА_12 від 15.09.2020 №1115/47-ОД, на той час стан здоров`я ОСОБА_4 стабільний, перебував на стаціонарному лікуванні в ОММЧ №21 під наглядом лікарів та отримував призначене лікування, таким чином ОСОБА_4 не позбавлений можливості отримувати необхідну медичну допомогу в умовах, пов`язаних із застосуванням до нього запобіжного заходу.

Застосування до особи, яка підлягає видачі, запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, можливе виключно у разі наявності обставин, які гарантують запобігання втечі такої особи та забезпечення у подальшому її видачі.

При вирішені питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя враховує, що в наданих матеріалах міститься інформація стосовно обставин притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до постанови старшого уповноваженого ВКР ВП «Центральний» УМВС Росії по м. Челябінську від 03.10.2019, ОСОБА_4 зник з місця постійного проживання та може перебувати на території країн Європейського Союзу. У зв`язку із чим, його оголошено у міжнародний розшук.

Крім того, вищевказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

При перевірці наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою, суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно ОСОБА_4 .

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується на території Російської Федерації, а також ті обставини, що він переховується від слідства, існує реальний ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, намагатиметься уникнути видачі, та як наслідок переховуватиметься від компетентних органів України, тобто ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів на території Російської Федерації, в Україну потрапив нелегально, не має постійного місця проживання на території Одеської області та міцних соціальних зв`язків, тому інший запобіжний захід не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки до закінчення екстрадиційної перевірки.

Крім того, стороною захисту не доведена наявність таких обставин, що унеможливлює зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою, на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Керуючись ст.ст. 376, 584 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , - задовольнити.

Визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою та продовжити застосування до нього екстрадиційного арешту, до прийняття рішення про видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

Утримувати ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту її ухвалення, тобто з 17 лютого 2021 року. Ухвала слідчого судді припиняє свою дію 17 квітня 2021 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з дня вручення її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1