Справа № 643/9463/21
Провадження № 1-в/643/326/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2021 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді виправних робіт відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Каплани, Республіки Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого 26.08.2020 року Київським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк 6 місяців з відрахуванням в дохід держави 10 % із суми заробітку,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
представника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області - ОСОБА_5 ,

встановив:
Начальник Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області звернувся до суду із поданням, в якому просить звільнити умовно-достроково ОСОБА_3 від покарання за вироком Київського районного суду міста Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України від покарання у виді виправних робіт призначеного на строк 6 місяців з відрахуванням в дохід держави 10 % із суми заробітку, оскільки останній відбув Ѕ частину призначеного покарання за кримінальний проступок та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, згідно наданої характеристики з місця роботи.
В судовому засіданні представник Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області - ОСОБА_5 , подання підтримала, просила задовольнити.
Засуджений ОСОБА_3 просив подання задовольнити.
Прокурор проти задоволення подання заперечував.
Суд, вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений ч.3 ст.81 КК України термін покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Згідно характеристики, наданої КП «Харківводоканал», ОСОБА_3 з 01.06.2018 року був працевлаштований слюсарем аврійно-відновлювальних робіт 5 розряду. За час роботи зарекомендував себе відповідальним працівником. Порушень трудової дисципліни і правил охорони праці на роботі не допускає.
Відповідно до графіку виходу на роботу за лютий 2021 року, ОСОБА_3 встановлено 14 робочих днів 154 год., кількість робочих днів, включених до строку відбування покарання становить 8 днів 88 год., відрахування почато з 10.02.2021 року, утримано 742, 15 грн. Кількість днів не включених до строку відбування покарання 6 днів 66 год. Тарифна відпустка з 21.01.2021 року по 13.02.2021 року.
Відповідно до графіку виходу на роботу за березень 2021 року, ОСОБА_3 встановлено 16 робочих днів 176 год., кількість робочих днів, включених до строку відбування покарання становить 16 днів 176 год., утримано 1603,03 грн.
Відповідно до графіку виходу на роботу за квітень 2021 року, ОСОБА_3 встановлено 14 робочих днів 154 год., кількість робочих днів, включених до строку відбування покарання становить 14 днів 154 год., утримано 1298,70 грн.
Покарання у виді виправних робіт відбувається на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності за місцем роботи засудженого. Виконання покарання у виді виправних робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисній праці і контролю за їхньою поведінкою відповідно до вимог Кримінально-виконавчого кодексу України.
Судове рішення виконується не пізніше десятиденного строку з дня набрання ним законної сили або звернення його до виконання.
Протягом строку відбування покарання засудженим забороняється звільнятися з роботи за власним бажанням без дозволу уповноваженого органу з питань пробації. Дозвіл на звільнення може бути наданий після перевірки обґрунтовановсті заяви засудженого та за наявності довідки з нового місця роботи про можливість його працевлаштування.
Особам, засудженим до покарання у виді виправних робіт, надається щорічна відпустка, час якої не зараховується до строку відбування покарання.
Вирок Київського районного суду від 26.08.2020 року було оскаржено до Харківського апеляційного суду, 19.11.2020 року Ухвалою Харківського апеляційного суду залишено без змін, яка набула законної сили 19.11.2020 року.
З матеріалів справи встановлено, що рішення звернено до виконання у лютому 2021 року.
Строк покарання у виді виправних робіт обчислюється роками, місяцями і днями, протягом яких засуджений працював і з його заробітку провадилося відрахування. Число днів, відпрацьованих засудженим, має бути не менше числа робочих днів, які припадають на кожний місяць встановленого судом строку покарання. Якщо засуджений не відпрацював зазначену кількість днів і відсутні підстави, встановлені Кримінально-виконавчим кодексом України для заліку невідпрацьованих днів у строк покарання, відбування покарання триває до повного відпрацювання засудженим призначеної кількості робочих днів. Початком строку відбування покарання вважається день, з якого фактично розпочато відрахування із заробітку засудженого.
Отже, графіком за лютий встановлено 14 робочих днів, однак включено до строку покарання лише 8 днів, оскільки ОСОБА_3 перебував у відпустці, час якої не зараховується до строку відбування покарання.
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок.
Вказаний строк за матеріалами особової справи ОСОБА_3 не відбув, інформації щодо відпрацьованих днів за графіком за травень та кількості робочих днів включених до строку відбування покарання, суми утриманої із заробітної плати до матеріалів не долучено.
Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» за № 2 від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Як вбачається з поданих матеріалів, ОСОБА_3 працевлаштований в КП «Харківводоканал» з 01.06.2018 року, за місцем роботи характеризується позитивно, однак долучена почесна грамота датована 2019 роком, тобто до відбування покарання.
Разом з тим, подані матеріали не містять будь-яких відомостей про позитивні зміни в ставленні до праці ОСОБА_3 за весь період відбування покарання, преміювання його чи заохочення за місцем роботи, участь засудженого в соціальному житті громади або в колективі за місцем роботи, відсутня інформація, що засуджений ОСОБА_3 не був притягнутий до кримінальної, адміністративної відповідальності.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення.
На підставі викладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
постановив:
В задоволенні подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді виправних робіт відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1