УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
Справа № 495/2708/20

Номер провадження 1-і/495/9/21

15 квітня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференцзв`язку),

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 Кримінального кодексу України (далі КК України),
встановив:

У провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України.

12 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 прокурор вказує про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 КПК України, а саме наявність ризику ймовірного переховування ОСОБА_4 вказує той факт, що обвинувачений з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності, з огляду на тяжкість ймовірного покарання, може ухилитися від суду; за умови застосування менш суворого запобіжного заходу, останній, перебуваючи на свободі, матиме можливість та незаконно впливатиме на потерпілого схиляючи його до викривлення показів, та обставина, що по даному кримінальному провадженню не допитано потерпілого є фактом того, що обвинувачений ОСОБА_4 перешкоджатиме суду у встановленні істини шляхом незаконного впливу на нього.
На підставі наведеного вище, приймаючи до уваги обґрунтованість повідомленої підозри та висунутого ОСОБА_4 обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 289 КК України, а також наявність вищезазначених ризиків свідчить про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходівне пов`язаного із триманням під вартою, не видається можливим.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила проти застосування до обвинуваченого запобіжного заходу в межах даного кримінального провадження уцілому. Вказала, що ризики, на які посилається прокурор є надуманими і необґрунтованими. Вважала, що тякість вчиненого правопорушення є неспівмірною із запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника; просив застосувати цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.
Згідно із статтею 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до частини третьої статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом частини першої статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до частини першої статті 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
На переконання суду прокурором доведено обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (при цьому суд, керуючись принципом невинуватості особи, зауважує, що вина особи не встановлена та підлягає доведенню за результати розгляду справи по суті). Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що карається позбавленням волі на строк до восьми років.

У контексті доведеності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 КПК України, суд вважає їх доведеними і обґрунтованими.

Так, є ризик того, що обвинувачений з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності, з огляду на тяжкість ймовірного покарання, може ухилитися від правоохоронних і судових органів; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (при цьому судом враховано, що свідки і потерпіла у даному кримінальному провадженні не допитані); може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності, з огляду на тяжкість ймовірного покарання, може ухилитися від суду, перебуваючи на свободі матиме можливість та незаконно впливатиме на потерпілого схиляючи його до викривлення показів, та обставина, що по даному кримінальному провадженню не допитано потерпілого є фактом того, що останній перешкоджатиме суду у встановленні істини шляхом незаконного впливу на нього, у зв`язку з чим суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого підлягає задоволенню.
Крім того, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Керуючись ст. ст.177-183, 194, 314-316, 369-372, 392-395 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області задовольнити.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» на 60 діб, який діє до 13 червня 2021 року включно.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на дану ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення. При цьому, подання апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1