Справа №295/9708/21
УХВАЛА
про відмову в накладенні арешту на майно
29.07.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, подане слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001330 від 26.07.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, та додані до клопотання матеріали,-
в с т а н о в и в :
І. Суть клопотання
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на мобільний телефон торговельної марки «Tecno», моделі «B1F», Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 в корпусі золотистого кольору, в чохлі прозорого кольору з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 .
У клопотанні вказано, що в ході досудового розслідування встановлено, що 26.07.2021 року, о 04-04 год. на лінію 102 надійшло повідомлення від диспетчера Житомирського трамвайно-тролейбусного управління, що невідома особа перебуваючи за адресою: м. Житомир, вул. Вітрука, 11, залишила на трамвайних коліях пакет з вибухівкою.
26.07.2021 року, в порядку ст. 208 КПК України, був затриманий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення.
У присутності понятих був проведений обшук затриманого, під час якого в останнього було вилучено мобільний телефон торговельної марки «Tecno», моделі «B1F» Imei1: НОМЕР_1 Imei2: НОМЕР_2 в корпусі золотистого кольору, в чохлі прозорого кольору з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 .
Мотивуючи необхідність накладення арешту на майно, слідчий посилається на можливість використання як доказів відомостей, що містяться у вилученому телефоні та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цього майна, необхідність отримати відповідні висновки експертиз.

ІІ Процедура та позиції сторін
В судове засіданні слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання в його відсутність, клопотання підтримав, просив задоволити.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

ІІІ Кримінально-процесуальне законодавство
Відповідно до п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є видом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено заборону застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За правилами ч. 3 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.
Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження № 0001330 від 26.07.2021 року, досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.
З матеріалів, долучених до клопотання, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування здійснюється по факту того, що за адресою м. Житомир, вул. Вітрука, 11 невідома особа залишила на трамвайних коліях пакет з вибухівкою.
Під час огляду місця події було встановлено, що в пакеті, який був залишений на коліях ОСОБА_5 , будь-які вибухові пристрої були відсутні.
26.07.2021 року одразу на місці вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_5 , якому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правпорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КПК України, - завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
В ході затримання під час особистого обшуку в ОСОБА_5 був вилучений мобільний телефон торговельної марки «Tecno» моделі «B1F» Imei1: НОМЕР_1 Imei2: НОМЕР_2 в корпусі золотистого кольору, в чохлі прозорого кольору з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 .

Слідчий стверджує, що мобільний телефон, належний ОСОБА_5 , може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, при цьому обгрунтування того, доказом яких фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може бути мобільний телефон відсутнє .
В клопотанні відсутнє посилання на докази про те, що кримінальне правопорушення було вчинене із використанням мобільного телефону.
Необґрунтованим є посилання слідчого на необхідність проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, оскільки жодного мотивування необхідності призначення судової експертизи у кримінальному провадженні із використанням мобільного телефону, вилученого під час обшуку затриманого, слідчим не наводиться, що вказує на беззмістовність доводу.
Дослідивши клопотання і додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено, що мобільний телефон, який був вилучений у ОСОБА_5 , відповідає критерію речового доказу в даному провадженні, слідчим не доведено, що вказаний мобільний телефон є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не доведено, що телефон є об`єктом кримінально протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом; не доведено, які обставини кримінального провадження можуть бути встановлені з використанням даного мобільного телефону, не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи на володіння своїм майном.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено необхідність арешту мобільного телефона, який є засобом спілкування, як не доведена необхідність його утримання органом досудового розслідування, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання.
Згідно з ч. 3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № № 0001330 від 26.07.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, про накладення арешту на майно - відмовити.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1