ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/1971/21 (1-кс/953/1117/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/357/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000183 від 05.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року задоволено клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000183 від 05.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Згідно ухвали накладено арешт на автомобіль «АUDI A 6», р.н.: НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , яка проживає: АДРЕСА_1 , шляхом заборони ремонтування, відчуження, розпорядження та користування майном, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання автомобіля «АUDI A 6», р.н.: НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 визначено територію спеціального майдану зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
На зазначену ухвалу слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт автомобіля «АUDI A 6», р.н.: НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм чинного КПК України. Зазначає, відповідно до огляду автомобіля «АUDI A 6», р.н.: НОМЕР_1 , жодних слідів і пошкоджень він не містить, що у свою чергу зазначено під час огляду автомобіля. Автомобіль не є власністю особи, яка кермувала авто та порушила правила дорожнього руху, а належить ОСОБА_8 , яка є матір`ю двох неповнолітніх дітей. Мешкає вона у с. Надточії Харківської району. Автомобіль, на який накладено арешт у неї єдиний транспортний засіб та використовується для потреб її та дітей, цим автомобілем вона возить дітей у шкоду та до лікарні, їздить закуповувати продукти. Під час впровадження в країні карантинних заходів можливість використовувати особисте авто є перш за все убезпеченням її родини від поширення короновірусу та дотримання карантинних заходів, які запроваджуються урядом.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, а також прокурора, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим управління Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному 05.02.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000183, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
05.02.2021 прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладання арешту на автомобіль «АUDI A 6», р.н.: НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , шляхом заборони ремонтування, відчуження, розпорядження та користування майном. Зберігання автомобіля АUDI A 6», р.н.: НОМЕР_1 прокурор просить здійснювати на території спеціального майдану зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що під час досудового розслідування встановлено, що 04.02.2021, приблизно о 17:50 годині, поблизу будинку № 12-А на вул. Монтажній в м. Харкові, стався наїзд автомобілем «АUDI A 6», р.н.: НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , на пішохода ОСОБА_11 , внаслідок чого останній спричинено тілесні ушкодження.
У зв`язку з цим, 04.02.2021, під час огляду місця ДТП, автомобіль «АUDI A 6», р.н.: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , вилучено та поміщено на територію спеціального майдану зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля «АUDI A 6», р.н.: НОМЕР_1 , є ОСОБА_8 .
Підставою застосування арешту на автомобіль прокурор зазнає, що існує сукупність підстав вважати, що вищевказаний транспортний засіб є доказом кримінального правопорушення, оскільки відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

З метою збереження вищевказаного речового доказу, відповідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, прокурор просив накласти арешт на вказаний автомобіль, з переданням його на зберігання до спеціального майдану зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області.

Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя суду першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що автомобіль «АUDI A 6», р.н. НОМЕР_1 може бути використаний, як доказ для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, проведення експертних досліджень. З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження автомобіля «АUDI A 6», р.н. НОМЕР_1 , слідчий суддя вважав за необхідне накласти на нього арешт шляхом заборони власнику автомобіля його ремонтування, відчуження, розпорядження та користування майном, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
З таким рішенням слідчого судді у повному обсязі погодитись не можна, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до абзацу 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З матеріалів судового провадження вбачається, що у слідчого судді були достатні підстави вважати, що вищевказане майно може відповідати критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Разом з тим, ч. 4 ст. 173 КПК України, передбачає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді в частині визначення місця зберігання автомобіля «АUDI A 6», р.н. НОМЕР_1 та вважає, що обраний слідчим суддею спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власника майна ОСОБА_8 , щодо належного зберігання її транспортного засобу.
З матеріалів судового провадження вбачається, що власником автомобіля «АUDI A 6», р.н.: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , є громадянка ОСОБА_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).
Під час апеляційного розгляду прокурор зазначив про те, що 11.03.2021 було проведено автотехнічну експертизу автомобіля «АUDI A 6», р.н.: НОМЕР_1 , тому не заперечував проти зміни способу забезпечення його арешту, оскільки утримувати зазначений транспортний засіб на штраф майданчику вже необхідності немає.
За наведених обставин, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника власника майна адвоката ОСОБА_7 і дійшла висновку щодо необхідності часткового задоволення її апеляційних вимог та скасування ухвали слідчого судді в частині визначення місця зберігання зазначеного транспортного засобу.
Отже, відповідно до вимог ст. ст. 170, 173 КПК України, колегія суддів вважає за можливе змінити спосіб забезпечення арешту майна шляхом передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_12 до закінчення досудового розслідування.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року в частині визначення способу накладення арешту на майно підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали в цій частині. Відповідно апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 404, 405, 407 ч.3 п.2, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року в частині шляху зберігання арештованого майна скасувати та постановити нову, передавши автомобіль «AUDIА 6», р.н.: НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 .
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді