Справа № 357/3421/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003765 від 14.12.2020 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, із професійно-технічною освітою, депутатом не являється, не одруженого, абонентський номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ,. раніше судимий:
-13.05.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Так, 13.12.2020 близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «Аврора 553», в якому здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , розташованого біля будинку АДРЕСА_2 , умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна зі стелажів для торгівельної продукції вказаного магазину, викрав з полиці вітрини набір подарунковий «Arko Men Cool» (піна+крем після гоління), вартістю 96 грн. 10 коп., мило туалетне «Palmolive» мигдаль та камелія, об`ємом 90 г, вартістю 17 грн. 77 коп., ліхтарик на голову «Led`s Go», 4 в 1 акумуляторний, вартістю 189 грн. 00 коп., що належать ФОП ОСОБА_5 , які помістив до внутрішнього карману куртки, в яку був одягнений.
У подальшому, неправомірні дії ОСОБА_3 були викриті покупцем магазину «Аврора 553» ОСОБА_6 , який намагався зупинити ОСОБА_3 .
Однак, ОСОБА_3 , незважаючи на зауваження ОСОБА_6 , ігноруючи його вимогу припинити протиправні дії, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій та їх очевидність для ОСОБА_6 , з метою заволодіння майном, продовжив свої дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені покупцем магазину ОСОБА_6 , незважаючи на своє викриття, залишив місця вчинення злочину із викраденим майном.
Після цього, ОСОБА_3 , викраденим майном розпорядившись на власний розсуд, завдавши своїми умисними діями ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 302 гривні 87 копійок.
Вказаними діями, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопрушення, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України тобто, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст.186 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, а саме показав суду, що в 13.12.2020 близько 14 год. 30 хв. знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «Аврора 553», зі стелажів для торгівельної продукції вказаного магазину, викрав з полиці вітрини набір подарунковий «Arko Men Cool» (піна+крем після гоління), мило туалетне «Palmolive» мигдаль та камелія, ліхтарик на голову «Led`s Go», 4 в 1 акумуляторний. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій майнової шкоди на вказану суму. Покази ОСОБА_3 є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.
Дані обвинуваченими ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повністю підтверджуються їх показаннями та щирим каяттям.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_7 , досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Згідно абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства (утомучислі, окремих осіб).
Крім того, винність ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальний злочин за ч.2 ст. 186 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин будучи неповнолітнім, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікаря - психіатра, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, активно сприяв в розкритті злочину, від його дій не настало тяжких наслідків, висновки досудової доповіді про обвинуваченого.
Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Так, згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.
Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд приходе до висновку про те, що виправлення обвинуваченого є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.
На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.
Натомість судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням наявності пом`якшуючих обставин, що значно знижують суспільну небезпеку обвинуваченого, позитивну характеристику його особи та висновку органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому є доцільним застосувати положення статтті 75 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням та покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покаранняза ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотири) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, виконувати пробаційні програми.
Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Речові докази: чоловіче взуття чорного кольору, чоловічу куртку зеленого кольору, чоловічу шапку сиьо-білого кольору, чоловічі штани типу «джинси» сірого кольору повернути ОСОБА_3 , відеозаписи, що містяться на DVD-R із камер спостереження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 190 грн. 00 коп. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралась.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області..
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1