1Справа № 335/9422/20 1-кп/335/339/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 оскільки вважає, що для забезпечення належної явки обвинуваченого ОСОБА_4 до суду, можливості виконання у відношенні нього процесуальних рішень, необхідно продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а зібрані слідством докази по справі достатньо вказують на винність ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Крім того, ОСОБА_4 веде асоціальний спосіб життя, не має стійких соціальних зв`язків у м. Запоріжжі (не одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований) та він може безперешкодно покинути межі м. Запоріжжя, тим самим переховуватися від суду.
Також, усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, а також невідворотність покарання, ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань.
Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування також встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що на теперішній час продовжують існувати, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від органів суду; незаконно вливати на потерпілого та свідків.
Таким чином, прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Беручи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що його злочинні дії викриті та суду відомі обставин вчинення ним кримінального правопорушення, обвинувачений, будучи обізнаним про ступень тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, прокурор просив продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 з утримання у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ - арештному домі, строком на два місяці.
ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні просили суд змінити запобіжний захід на заставу посилаючись на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2021 року, обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 06.03.2021 року.
Судовий розгляд у даному провадженні триває, та не може бути завершено до спливу вказаного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою у відповідності до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років позбавлення волі. Об`єктом посягання є найвищі соціальні цінності: недоторканість життя та здоров`я людини, від якого настали тяжкі наслідки для здоров`я потерпілого.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від суду в зв`язку з тяжкістю покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним у вчиненому, судом не встановлено.
Наведений прокурором ризик щодо можливого впливу на потерпілого та свідків, суд вважає необґрунтованим, оскільки всі свідки та потерпілий допитані, безпосередньо у судовому засіданні та повідомлені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову давати показання.
Суд не бере до уваги доводи захисника про те, що запобіжний захід у вигляді застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.
Відносно перенесення обвинуваченим інфаркту, перебування на відповідному диспансерному обліку, суд вважає, що він може утримуватись в умовах СІЗО, оскільки яких не будь доказів, які б цьому перешкоджали, обвинувачений та його захисником суду не надано.
Отже, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу судом обґрунтовується також відсутністю належних доказів, що ОСОБА_4 є особою із міцними соціальними зв`язками, оскільки не працює, постійного доходу не має, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб немає; суду не надано доказів того, що обвинувачений через стан здоров`я не може утримуватись та лікуватись в умовах СІЗО.
Таким чином, на думку суду, інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризику, встановленого ст. 177 КПК України та виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого з урахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, даних про його особу, конкретних обставин кримінального провадження, мотивів, викладених у клопотанні прокурора.
У зв`язку з викладеним, клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу слід залишити без задоволення.
Враховуючи, що прокурором окрім обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленого ризику, суд, з урахуванням стадії судового розгляду, яке на даний час не завершено, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення заявленого клопотання.
Згідно зі ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити незмінним - у вигляді тримання під вартою та продовжити його дію на строк 60 діб тобто до 30.04.2021 року включно.
В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 02.03.2021 року.
Повний текст ухвали виготовлений 02.03.2021 року.
Суддя ОСОБА_1