Справа № 559/971/21
Провадження № 1-кп/559/193/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 28.04.2021 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, не є військовослужбовцем строкової служби та особою з інвалідністю першої або другої групи,

в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,

встановив:
ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18.03.2020 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, та будучи ознайомленим із вироком під розписку, на шлях виправлення не став і умисно ухилився від сплати штрафу. 11.11.2020 ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області ОСОБА_3 розстрочено несплачену суму штрафу в розмірі 850 гривень на строк 2 місяці, з щомісячним платежем у розмірі 425 гривень, однак, після вступу вказаної ухвали в законну силу 19.11.2020, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою ухилення від сплати штрафу, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та ст. 26 КВК України, без поважних причин, умисно ухилився від сплати кримінального покарання у виді штрафу, маючи реальну можливість його сплатити, при цьому не вчинив жодних дій на виконання рішення суду, свої доходи у виді грошових коштів витрачав на власні потреби, чим порушив інтереси правосуддя в частині забезпечення виконання рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18.03.2020 та станом на 28.04.2021 не сплачено частини штрафу в сумі 450 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 389 КК України, а саме ухилення засудженого від сплати штрафу.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, просить суд розглянути кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. До обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_4 , в якій обвинувачений зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що в разі надання згоди на розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок у апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами та згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява обвинуваченого, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілої, щодо згоди з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, в тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт і додані до нього матеріали, на підставі неоспорюваних сторонами кримінального провадження обставин вчиненого кримінального правопорушення, вважає, доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, а саме ухиленні засудженого від сплати штрафу.

Як передбачено ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише в разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. При виборі покарання мають значення та повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого під час судового розгляду не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України враховує, що ОСОБА_3 вчинено кримінальний проступок, особу обвинуваченого, який є судимим, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 389 КК України, а саме у виді обмеження волі строком на 1 рік, та, враховуючи повну сплату штрафу за попереднім вироком суду, із застосуванням іспитового строку та покладенням обов`яків згідно ст. 76 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: завірену копію особової справи № 09/2020 відносно ОСОБА_3 залишити в матеріалах справи.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1