Справа № 645/2114/20
Провадження № 1-кп/645/308/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши в судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,-
в с т а н о в и в:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 травня 2021 року включно.
Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені можуть переховування від суду, впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інший злочин, оскільки офіційно не працюють, законних засобів для існування не мають, а отже, маються достатні підстави вважати, що обвинувачені при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у подальшому можуть продовжити вчиняти нові злочини.
В судове засідання цивільний позивач ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 не з`явились, надали заяви з проханням слухати справу за їх відсутності.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, вважаючи, що клопотання прокурора має формальний характер, перелічені усі наявні ризики передбачені КПК України. Обвинувачений має стійкі соціальні зв"язки, двох дітей, постійне місце мешкання, позитивно характеризується, ризики втратили свою актуальність. На даний час, продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворим і недоцільним, адже на даний час зникли ризики, які існували під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на стадії досудового розслідування, тому обвинуваченому ОСОБА_4 можливо змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації, що повністю буде відповідати нормам КПК України та буде гарантувати виконання обвинуваченим всіх процесуальних обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу. Захисник зазначив, що прокурором нові ризики не зазначені, подано тотожне клопотання, ризики які існували з часом зменшились. ОСОБА_5 з 15.03.2020 року перебуває під вартою, за весь цей час стороною обвинувачення заявляються тотожні клопотання про продовження строку тримання під вартою. Прокурор не забезпечує явку в судові засідання свідків з незрозумілих причин, недоведено можливість незаконного впливу обвинуваченим на свідків. Посилання прокурора, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не працевлаштований, не може бути ризиком.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Відповідно до Закону України від 13.04.2020 року «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Оскільки на території України встановлено карантин і суддя зі складу колегії суддів ОСОБА_10 перебуває на лікарняному, беручи до уваги, що до закінчення строків тримання під вартою обвинуваченого неможливо колегіально розглянути клопотання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку про необхідність вирішення питання щодо строків тримання обвинуваченого під вартою головуючим суддею по справі одноособово.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
За ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши характеризуючі дані обвинувачених, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, вирішуючи питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку тримання під вартою, виходить з необхідності уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, можливість впливати на свідків, враховуючи, що свідки ще не були допитані в судовому засіданні, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, а ОСОБА_5 вважається не судимим в силу ст. 89 КК України.
Також суд враховує тяжкість обвинувачення та покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними у інкримінованих злочинах, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину проти власності, та особливо тяжкого злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, що у сукупності з іншими обставинами справи дають підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо даних осіб.
З огляду на суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, приймаючи до уваги, що ризики, які були підставою для обрання останнім запобіжного заходу, на теперішній час не зникли та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про продовження застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів, та відповідно відмові у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 21 червня 2021 року включно.
Копію ухвали направити до Харківського слідчого ізолятора для відома.
Ухвала в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд міста Харкова протягом п"яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими - в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя - ОСОБА_1