Кримінальне провадження №1-кп/760/787/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 31.07.2020 року до ЄРДР за № 0000389 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Обвинуваченим обрані запобіжні заходи у виді тримання під вартою.

Ухвалами суду строк тримання під вартою обвинувачених продовжено до 25.06.2021 року включно.

Суд, розглядаючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, виходить з такого.

Згідно вимог ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до обвинувачених, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема можливості ухилятися від суду, негативно впливати на учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також просив врахувати дані про осіб обвинувачених, тяжкість та обставини скоєного ними злочину.

Захисники та обвинувачені в судовому засіданні вказали на необхідність зміни останнім запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі (домашній арешт), обґрунтовуючи яке вказали на відсутність ризиків, що можуть вплинути на хід судового розгляду.

Вислухавши думку учасників, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Аналізуючи доводи, наведені прокурором у судовому засіданні, суд вважає доведеними обставини, які свідчать, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені при застосуванні до обвинувачених запобіжного заходу, не зменшились і продовжують існувати на даній стадії кримінального провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що відноситься до категорії тяжких.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи. При цьому, тримання особи під вартою може відбуватися лише на підставі відповідного рішення компетентного суду.

Суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обставини його вчинення, осіб обвинувачених, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави суду вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачені можуть переховуватись від суду; впливати на учасників процесу, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше неодноразово судимі, ОСОБА_8 на даний час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення іншого злочину, а також усвідомлюючи тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання винуватим.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, крім необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, ступеня тяжкості інкримінованого злочину, суд також приймає до уваги репутацію обвинувачених, які не працевлаштовані та не мають постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, а також ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, докази винуватості в судовому засіданні не перевірені у повному обсязі.

Обраний відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає особі обвинувачених, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду кримінального провадження тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених.

Безумовно, тривалість кримінального провадження є обставиною, яка враховується судом, але вона не виходить за межі розумних строків, обумовлена як складністю провадження, необхідністю допиту потерпілого та свідків, дослідження інших доказів, так і зміною складу суду.

Враховуючи викладене, зважаючи на раніше наведені обставини кримінального провадження, запропонований запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечать запобігання раніше вказаним ризикам. Захисниками та обвинуваченими не доведено, що вони перестали існувати.

На підставі п.2 ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, у вчиненні якого вони обвинувачуються, скоєний з погрозою застосування насильства.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.08.2021 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, направити начальникові ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 20.08.2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з моменту проголошення, а обвинуваченими, в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.
Суддя: