КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури в Київській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000009 від 02 січня 2021 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно ухвали, слідчий суддя вказав, що жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що нерухоме майно, а саме зазначені в клопотанні про арешт майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_7 (нежитлові приміщення), 21, 43, 63, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України з наданих матеріалів не вбачається.

Таким чином, за висновками слідчого судді, прокурором не доведено, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на нерухоме майно (квартири, нежитлові приміщення), із забороною відчуження, розпорядження та користування, є необхідним, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, допущених судом першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити в повному обсязі та накластиарешт на нерухоме майно (квартири, нежитлові приміщення):
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, об`єкт нерухомого майна квартира загальною площею 48,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, об`єкт нерухомого майна квартира загальною площею 47,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_8 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224. об`єкт нерухомого майна квартира, загальною площею 49,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_9 ;
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, об`єкт нерухомого майна квартира, загальною площею 47 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_10 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224. об`єкт нерухомого майна квартира, загальною площею 86,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_11 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224 об`єкт нерухомого майна квартира, загальною площею 48,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_12 ;

- реєстраційний номер нерухомого майна 224, об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення, загальною площею 4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_13 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, об`єкт нерухомого майна квартира, загальною площею 47,7 кв.м.. що знаходиться за адресою АДРЕСА_13 ,

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224. об`єкт нерухомого майна квартира, загальною площею 46,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_14 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224. об`єкт нерухомого майна квартира, загальною площею 85,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_15 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, об`єкт нерухомого майна квартира, загальною площею 86,7 кв.м., шо знаходиться за адресою АДРЕСА_16 із забороною розпоряджатися вказаним нерухомим майном.

Як зазначає прокурор, слідчим суддею не враховано, що в договорах купівлі-продажу зазначена будівельна адресамісцезнаходження квартир, а саме житловий будинок АДРЕСА_17 , у зв`язку з тим, що будівництво не було завершено. Однак вказані об`єкти нерухомості - квартири розташовані саме за адресою: АДРЕСА_17 .

Прокурор стверджує, що квартири були об`єктом протиправних дій, а саме зловживання своїм службовим становищем посадовими особами ТОВ «БІК ДОБРІ СПРАВИ», які діючи шляхом обману, вказані квартири відчужили стороннім особам, а не потерпілим у кримінальному провадженні, та є доказом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і постановою слідчого від 17 лютого 2021 року визнані речовими доказами.

В судове засідання учасники судового провадження не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, СВ Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені 02 січня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010, за фактом шахрайського заволодіння чужим майном, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
25 лютого 2021 рокупрокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури в Київській області ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000009 від 02 січня 2021 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2021 року у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна було відмовлено.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. 170 КПК України та вказав, що прокурором не доведено жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що нерухоме майно, а саме зазначені в клопотанні про арешт майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_7 (нежитлові приміщення), 21, 43, 63, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.
Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, виходячи з наданих органом досудового розслідування матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, у даномупровадженні прокурор не навів достатніх підстав вважати, що майно, яке належить іншим особам, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно не вбачається.

Долучена до клопотання постанова заступника начальника СВ відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 від 17 лютого 2021 року про визнання майна речовим доказом є формальною, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України. У ній не вказано, з яких мотивів слідчий виходив при вирішенні питання про визнання вказаного майнаречовими доказами.
В ухвалі слідчого судді детально проаналізовано, з чим погоджується і колегії суддів апеляційної інстанції, що органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення для доведення будь якої з наведених вище обов`язкових ознак даного злочину, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури в Київській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000009 від 02 січня 2021 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2132/2021
Єдиний унікальний номер 369/2295/21
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_7
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1