КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №368/1236/20
Провадження №11-кп/824/927/2021 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: 537, 539 КПК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України

20 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Державною установою «Кагарлицька виправна колонія №115» матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 03.12.2020 року щодо ОСОБА_6 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

представника виправної колонії ОСОБА_9 ,

В с т а н о в и л а :

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 03.12.2020 року відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія №115», погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації про зміну невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України у відношенні ОСОБА_6 .

В обґрунтування свого рішення суд вказує на те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою за весь період відбування покарання в повній мірі не довів своє виправлення та перевиховання.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначає, що застосування до засудженого ОСОБА_6 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом покарання більш м`яким на даному етапі відбування покарання, - є не співрозмірним з наслідками, які заподіяні злочином, не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, та обставинам його вчинення, поведінці засудженого під час відбування покарання.
Суд першої інстанції вказує на те, що засуджений поряд з 1 (одним) заохоченням має 1 (одне) дисциплінарне стягнення, що не може свідчити достеменно про його належну поведінку під час відбування покарання, так як немає не те що системності, а й повторності у отриманні заохочень, отже, суд вважає, що 1 (одне) заохочення, отримане безпосередньо перед настанням пільги, на думку суду, - отримане лише з метою досягнення формально - юридичних підстав для застосування пільги, - без досягнення наявності оціночних підстав для застосування пільги, які, на думку суду, також мають важливе значення при вирішенні питання про застосування до засудженого пільги у виді заміни призначеного судом покарання більш м`яким; поведінка засудженого ОСОБА_6 не може бути прикладом для поведінки інших засуджених.
Крім цього суд вказує на те, що засуджений ОСОБА_6 не приймав активної участі в суспільному житті колонії, а тому суд першої інстанції критично віднісся до висновків адміністрації колонії про те, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення та перевиховання.
Відтак, на переконання суду першої інстанції, вищевказані обставини не дають можливості суду застосувати до засудженого ОСОБА_6 пільгу, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміни призначеного судом більш м`яким покаранням.
За доводами суду першої інстанції, застосування до засудженого ОСОБА_6 положення ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом покарання більш м`яким на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання-як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 82 КК України до засудженого ОСОБА_6 є не обґрунтованим, та є передчасним на даному етапі відбування покарання.
Крім цього суд першої інстанції вказує на те, що відповідно, відомості, які вказані у вироку Козелецького районного суду від 20.11.2018 року, зокрема, відомості про те, що засуджений ОСОБА_6 є інвалідом ІІ групи, - мають в даному випадку преюдиційне значення, а зазначення засудженим, що він не має інвалідності в судовому засіданні не підтверджено належними та допустимими доказами та немає доказової сили, а тому наявність ІІ групи інвалідності в засудженого ОСОБА_6 повністю виключає застосування до нього такого виду покарання, як виправні роботи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської обл. від 03.12.2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115) ОСОБА_10 та на підставі ст. 82 КК України замінити засудженому ОСОБА_6 1981 року народження невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі 3 роки 92 дні за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2018 року на виправні роботи.
В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що ОСОБА_6 з 11.03.2019 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 16.05.2019р. відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)». Станом на 11.11.2020р. він відбув 1/3 строку призначеного покарання. За час відбування покарання ОСОБА_6 мав лише одне стягнення у вигляд попередження за не виконання команди підйом і невчасне прибуття на ранкову зарядку, однак судом взагалі проігноровано, той факт, що на той час засуджений був інвалідом 11 групи і мав звільнення від фіззарядки.
На переконання апелянта, судом взагалі не вірно були встановлені дані про особу засудженого і невірно оцінені відомості про його поведінку в місцях позбавлення волі в період відбування покарання.
Захисник зазначає, що по-перше, судом зазначено, що ОСОБА_6 засуджений вироком суду від 20 листопада 2020 року, але в дійсності він засуджений вироком суду від 20 листопада 2018 року. По-друге, суд вказав, що ОСОБА_6 є неодружений, однак це не відповідає дійсності, адже саме під час відбування покарання він одружився і завів сім`ю, і, на думку захисника, дана обставина є суттєвою з точки зору декриміналізації його суспільних відносин.
Також апелянт вказує на те, що судом взагалі не було врахована стан здоров`я ОСОБА_6 , адже він має ряд важких захворювань в частині перенесеної ЗЧМТ, струс головного мозку, недостатній мозковий кровообіг, остеохондроз і ін. в 2019-2020 роках проходив ряд медичних обстежень і до цього часу має ускладнення.
Крім цього захисник зазначає, що суд взагалі не врахував, що ОСОБА_6 працевлаштувався і виконує трудові функції на підприємстві. Дане працевлаштування мало місце задовго до настання пільги і пов`язане з його бажанням отримати більш м`яке покарання. Так саме за рахунок отримання заробітної плати з місця роботи він зміг розпочати виплати потерпілій за позовом, оскільки до цього часу фінансової можливості він не мав.
На переконання апелянта, саме заміна невідбутої частини покарання на виправні роботи з працевлаштуванням на ТОВ «ІБК «ІДЕА» згідно листа від 03.11.2020р. і протоколу зборів трудового колективу від 03.11.2020р. забезпечило б можливість з боку ОСОБА_6 отримувати дохід та відповідно погасити судові витрати і сплачувати потерпілій решту заборгованості за позовом.
Захисник вказує на те, що суд взагалі не надав оцінки, звідки засуджений в місцях позбавлення волі враховуючи необхідність в постійних ліках міг ще й десь отримувати дохід, а тому саме після працевлаштування він зміг зібрати певну суму коштів і погасити за виконавчим провадженням 2500 грн. Його мати є пенсіонеркою і не може допомагати фінансово. Дружина засудженого отримує незначний дохід працюючи медичною сестрою, а тому саме подальші виправні роботи змогли б надати можливість виплатити заборгованість в частині присуджених витрат і позову потерпілої.
Щодо посилання суду на погашене стягнення як оцінка поведінки засудженого, то, на думку апелянта, це мало місце за незначне порушення, воно є погашеним і абсолютно не свідчить про негативну поведінку як системну. Відсутність відомостей про це аж ніяк не вказає на не дотримання вимог закону у формі подання, адже в протоколі комісії від 12.11.2020р. відомості так наявні.
Щодо висновку суду про отримання заохочення за три дні до настання пільги, то на переконання захисника, вони є недостовірними, оскільки насправді заохочення було застосоване за 34 дні до настання пільги і пов`язане з листом від місця роботи щодо сумлінної праці на зводі Венс. Саме після нормалізації стану здоров`я засудженого, подальшого працевлаштування і отримання як результат гарних показних трудової діяльності і сприяли отримання саме 08.10.2020р. заохоченню. Раніше ОСОБА_6 не міг працювати і не міг отримати без праці заохочення, проте суд ці відомості до уваги не взяв і необгрунтовано відхилив відомості про заохочення.
Така поведінка засудженого, на переконання апелянта, свідчить про його зміни в мотивації і відношенні до відбування покарання, створення сім`ю і соціалізація в подальше нормальне життя.
Відтак, за доводами захисника, ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а це в свою чергу свідчить про наявність підстав для заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт.
Щодо неможливості застосування до засудженого виправних робіт через інвалідність, то, на переконання апелянта, такі висновки спростовуються матеріалами особової справи, адже інвалідність мала місце до 01.08.2018 році і не продовжена з можливістю подальшого працевлаштування.

До початку апеляційного розгляду на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_7 про відмову від поданої ним, в інтересах засудженого ОСОБА_6 апеляційної скарги на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 03.12.2020 року.

Заслухавши думку засудженого ОСОБА_6 , який просив прийняти відмову захисника від поданої ним апеляційної скарги, думки прокурора та представника колонії, які не заперечували проти прийняття відмови адвоката засудженого від апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.
Так, у відповідності до вимог ч.ч. 1,2 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитись від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Враховуючи, що захисник відмовився від поданої ним апеляційної скарги, а від інших осіб, які мають право на апеляційне оскарження апеляційні скарги не надходили, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 376, 403 КПК України,колегія суддів -

П о с т а н о в и л а :

Прийняти відмову захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 від поданої ним апеляційної скарги на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 03.12.2020 року.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 03.12.2020 року щодо ОСОБА_6 - закрити у зв`язку з відмовою захисника від апеляційної скарги.

Судді:

____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4