ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2203/20

09 квітня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000132 від 04.06.2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Унаметса, Вильяндиський район, Естонія, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працюючого у ПрАТ Костопільський завод скловиробів на посаді налагоджувальника склоробних автоматів гарячої дільниці виробництва, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, інвалід третьої групи, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України;

за участю сторін кримінального провадженння:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілих адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він 04 червня 2020 року, приблизно о 17 год. 24 хв., у світлу пору доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Mercedes-Benz E 300T D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Степанській в м. Костопіль Рівненської області в напрямку с. Корчів`я Костопільського району, поблизу будинку №88 вищевказаної вулиці, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїздну частину справа наліво відносно напрямку руху вказаного транспортного засобу.

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що в результаті наїзду автомобілем Mercedes-Benz E 300T D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , велосипедист ОСОБА_9 перебуваючи у небезпечному для життя стані внаслідок отриманих травм і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, нехтуючи моральними та правовими нормами, які зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані, проявляючи неповагу до прав людини на життя та безпеку, поставив своїм діянням останнього у небезпечний для життя стан, що позбавляв його можливості вжити заходів до самозбереження через заподіяні тілесні ушкодження у результаті дорожньо-транспортної пригоди, не надав велосипедисту першу медичну допомогу, свідомо залишив його без допомоги, зник з місця події та не повідомив про дану дорожньо-транспортну пригоду і наявність потерпілого до жодного державного органу.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 , з моменту спричинення йому травм грудей і живота до настання смерті міг жити певний проміжок часу від декількох хвилин-десятків хвилин, що не виключає можливості залишитися людині живою за умов надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, однак останній помер на місці пригоди внаслідок отриманих травм.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.135 КК України, а саме у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у скоєному визнав, показав, що він 04.06.2020 року близько 17 год. 00 хв. повертався з роботи додому у с. Корчів`я, по дорозі зупинився біля магазину, де купував воду і далі продовжив рух, по дорозі зненацька виїхав велосипедист, він повернув руля в ліво, щоб уникнути зіткнення, однак зіткнення уникнути не вдалося, вказав, що він злякався і в шоковому стані поїхав з місця ДТП додому, де все розказав дружині, потім, вони з дружиною, десь через хвилин 15-20 повернулися на місце ДТП, там уже були працівники поліції, яким, він повідомив, що це він збив велосипедиста, і його арештували. Освідчення на стан алкогольного сп`яніння проводили десь після 20 год. 00 хв. Вказав, що швидкість, з якою він рухався не пам`ятає, і зазначив, що в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом. Повідомив суду, що має технічну освіту, медичної освіти не має.

Також, ОСОБА_3 в судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, зазначив, що він дуже шкодує, що залишив місце ДТП і людину, яка їхала не велосипеді. Повідомив, що він готовий відшкодувати матеріальні та моральні збитки потерпілим. Вказав, що одразу після події йому було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а тому від його імені до потерпілих з метою попросити пробачення та надати матеріальну допомогу їздили його рідні, однак потерпілі на контакт не йшли.

В судовому засідання ОСОБА_3 неодноразово попросив вибачення у потерпілих, також, розповів, що просив вибачення і через ЗМІ.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , в судовому засіданні показала, що вона є дружиною померлого ОСОБА_9 , у шлюбі прожили 31 рік, виховали двох доньок. Зазначила, що свідком події, які трапилися 04 червня 2020 року вона не була, однак їй відомо, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи п`яним керував транспортним засобом і збив її чоловіка, який помер на місці ДТП. Їй, потерпілій, того дня зателефонувала кума, і повідомила, що на дорозі лежить її, ОСОБА_6 , чоловік. Крім того ОСОБА_6 повідомила, що коли прибігла на місце ДТП, то побачила, що її чоловік лежить на дорозі, а його речі розкидані по сторонам, з голови витікала кров, руки були викручені, він уже був мертвий. Зазначила, що ОСОБА_3 після події до неї не дзвонив і на контакт не йшов. До неї телефонували його, ОСОБА_3 , сестра та мати і просили пробачити ОСОБА_3 , говорили, що їм треба з нею зустрітися. Одного разу вони до неї приїздили, однак зустрічі вона не пам`ятає, оскільки це було десь на дев`ятий день після смерті чоловіка. Просила суд застосувати до ОСОБА_3 найвищу міру покарання, вказала, що про матеріальне і моральне відшкодування не думала.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 в судовому засідання показала, що вона є дочкою померлого ОСОБА_9 , вказала, що обвинуваченого не знає. Вказала, що свідком подій, які трапилися 04.06.2020 року вона не була, однак із показів свідків, яких вона допитувала самостійно з її чоловіком, які не були допитані як свідки на досудовому розслідуванні, їй відомо, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і збив її батька, і залишив місце пригоди. Вказала, що особисто вибачень у неї ОСОБА_3 не просив, моральної та матеріальної шкоди не відшкодовував. Зауважила, що пробачити вчиненого ОСОБА_3 вона не може, оскільки він вбив її батька. Просила суд застосувати до обвинуваченого найвищої міри покарання.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 08.09.2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000296 від 04.06.2020, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.235-237).

Згідно висновку експерта № 49 смерть ОСОБА_9 настала від поєднаної травми грудей, живота та органів заочеревинного простору з ушкодженням внутрішніх органів (аорти, печінки, правої нирки), що призвело до масивної внутрішньої кровотечі та різкого обезкровлювання організму. Цей висновок стосовно причини смерті підтверджується виявленням при дослідженні трупа вказаних ушкоджень внутрішніх органів, вираженого малокрів`я внутрішніх органів, а також даними мікроскопічної експертизи шматочків внутрішніх органів з його трупа.

Таким чином, між спричиненням потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок (а.с. 93-99).

У висновку експерта № 74, також зазначено, що між отриманими ОСОБА_9 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ушкодженнями і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

У вказано висновку, зазначено, що в даному випадку, виходячи з характеру та особливостей травми грудей та живота, яка стала причиною смерті ОСОБА_9 (невелике щілиноподібне ушкодження грудного відділу аорти на 1/6 діаметру, відсутності даних про травмування інших крупних магістральних судин, розривів легень, серця тощо), відсутність у нього безумовно несумісних з життям ушкоджень (якими, з судово-медичної точки зору, наприклад, є повні розриви-відриви серця, повні розриви аорти, відрив або розтрощення голови, розриви стовбура мозку тощо) та з врахуванням даних судово-гістологічного дослідження вилучених з трупа шматочків органів і тканин (де в ушкодженнях наявні прижиттєві ознаки), можна говорити про те, що від моменту спричинення травми грудей та живота до настання смерті ОСОБА_9 міг жити певний проміжок часу (час необхідний для витоку досить значної кількості крові (близько 2000 мл) з відносно невеликих ушкоджень судин травмованих органів), що могло становити декілька хвилин-десятків хвилин, що, в свою чергу, загалом, не виключає імовірність залишитись людині живою за умов надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги (а.с.103-108).

З листа№ КП Обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф Рівненської обласної ради від 25.06.2020 року за № 723, встановлено, що 04.06.2020 року о 17 год. 26 хв. на Центральну оперативну диспетчерську службу надійшов виклик № 256 (а.с.78).

З картки виїзду швидкої медичної допомоги № 256 від 04.06.2020 року вбачається, що прийом виклику відбувся о 17 год. 26 хв., виїзд на виклик відбувся о 17 год. 28 хв., прибуття на місце 17 год. 31 хв., попередній діагноз констатовано біологічну смерть до приїзду швидкої допомоги (а.с.79).

Як зазначалося вище, органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.3 ст.135 КК України, а саме у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи.

Однак, з таким обвинуваченням суд погодитися не може.

Відповідальність за ч. 3 ст. 135 КК України настає лише в тому разі, якщо між залишенням у небезпеці та настанням смерті особи або іншими тяжкими наслідками встановлено причинний зв`язок.

Як убачається із матеріалів справи смерть ОСОБА_9 настала внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди ушкоджень.

Так, у висновку експерта № 74 зазначено, що ОСОБА_9 від моменту спричинення травми грудей та живота до настання смерті міг жити певний проміжок часу, що могло становити декілька хвилин-десятків хвилин, що, в свою чергу, загалом, не виключає імовірність залишитись людині живою за умов надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги.

Вказаний висновок містить факт імовірності, а не констатації.

Зазначений висновок експерта не містить відомостей про причинний зв`язок між залишенням ОСОБА_9 в небезпеці і настанням його смерті, а містить лише посилання на можливість того, що після зіткнення ОСОБА_9 міг жити певний проміжок часу.

Кваліфікована медична допомога - це комплекс хірургічних і терапевтичних заходів, які виконуються лікарями відповідного профілю у лікувальних закладах і направлені на ліквідацію наслідків уражень, в першу чергу, тих, що загрожують життю постраждалих, на попередження виникнення ускладнень та лікування до кінцевих наслідків.

В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не має медичної освіти, а тому не мав би змоги надати ОСОБА_9 кваліфіковану медичну допомогу.

Також встановлено, що при приїзді швидкої допомоги о 17 год. 31 хв., а подія відбулася о 17 год. 24 хв., було констатовано біологічну смерть ОСОБА_9 до приїзду швидкої допомоги.

За ч.3 ст.135 КК України передбачена кримінальна відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті (у тому числі завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, тим, хто сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан), за умови, що саме вони (ці діяння), а не інші фактори, спричинили смерть особи або інші тяжкі наслідки. В даному ж випадку смерть потерпілого була спричинена внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди ушкоджень, а не внаслідок залишення його в небезпечному для життя стані. Тобто, немає підстав вважати, що залишення потерпілого в небезпеці спричинило його смерть.

Таким чином матеріали справи не містять доказів того, що настання смерті потерпілого перебувало у причинному зв`язку із залишенням його в небезпеці, що виключає кримінальну відповідальність ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 135 КК України.

З урахуванням наведеного, дії обвинуваченого утворюють склад злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, оскільки ОСОБА_3 завідомо залишив у небезпеці потерпілого ОСОБА_9 , який, від отриманих тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, помер.

У зв`язку з цим, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, дії обвинуваченого ОСОБА_3 із ч. 3 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, та що потягло смерть потерпілого, слід перекваліфікувати на ч. 1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши, досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим поза розумний сумнів, що ОСОБА_3 , 04.06.2020 року о 17 год. 24 хв. завідомого залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_9 , який перебував в небезпечному для життя стані внаслідок отриманих травм під час дорожньо-транспортної пригоди і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, а тому ці його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 135 КК України.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - вчинення кримінального правпорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 виду та розміру покарання, суд в якості обставин, які його пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відносить щире каяття у вчиненому, намагання добровільно відшкодувати потерпілим завдану шкоду.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно характеристики наданої Підлужненською сільською радою від 05.06.2020 року за № 623/02-17, за час проживання на підвідомчій території компрометуючих матеріалів на ОСОБА_3 не надходило, претензій та зауважень з боку сільвиконкому не було, до адміністративної відповідальності не притягався, за місцем роботи обвинувачений характеризується як кваліфікований, порядний, дисциплінований та відповідальний працівник із великим потенціалом, ОСОБА_3 на диспансерному нагляді у психіатра та нарколога не стоїть, на обліку у Костопільському районному відділі філії Державної установи Центр пробації у Рівненській області не перебуває, є інвалідом третьої групи, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Також, суд приймає до уваги досудову доповідь стосовно ОСОБА_3 , відповідно до якої орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Таким чином, суд приходить до переконання, що виправлення та попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд рахує за необхідне, обрати обвинуваченому покарання передбачене санкцією ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі, а також приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без відбування призначеного покарання, а тому застосувавши ст. 75, 76 КК України, звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов відсутній.

Запобіжний захід відсутній.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. Відповідно до матеріалів кримінального провадження витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування, в сукупності, становлять 9480 гривень 10 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374,376,395 КПК України, 75-76 КК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки, і застосувавши статті 75, 76 КК України звільнити останнього від відбування основного покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк терміном 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 9480 гривень 10 копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою Рівненського міського суду № 569/8969/20 від 10.06.2020 року на відеореєстратор Car Corder FHD 1080 P з носієм, а саме карткою пам`яті SanDisk Ultra 16 GB micro.

Скасувати арешт накладений ухвалою Рівненського міського суду № 569/8969/20 від 10.06.2020 року на автомобіль Merсedes-Benz E 300T D, реєстраційний номер НОМЕР_1 належний ОСОБА_3 .

Речові докази по справі, після набрання вироку законної сили, а саме:

- відеореєстратор Car Corder FHD 1080 P з носієм, а саме карткою пам`яті SanDisk Ultra 16 GB micro, які передано на зберігання в камеру схову СУ ГУНП в Рівненській області повернути власнику ОСОБА_3 .

- автомобіль Merсedes-Benz E 300T D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 вважати повернутим за належністю.

- велосипед зеленого кольору, який зберігається на території Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Рівненській області повернути потерпілій ОСОБА_6

- пластиковий фрагмент деталі транспортного засобу з написом ELEGANGE та пластикову деталь дзеркала транспортного засобу, які передано на зберігання в камеру схову СУ ГУНП в Рівненській області знищити;

- запахові сліди із водійського сидіння автомобіля Merсedes-Benz E 300T D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які передано на зберігання в камеру схову СУ ГУНП в Рівненській області знищити;

На вирок суду може бути подана апеляцiйна скарга до Рiвненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1