Справа № 542/1467/19
Провадження № 1-кп/542/25/21
В И Р О К
іменем України

02 серпня 2021 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальне провадження №0000451 від 25.08.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Руденківка Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

25.08.2019 року близько 0-30 год в с. Руденківка Новосанжарського району водій мопеда Yamaha BJ без державного номерного знаку ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час руху по дорозі Руденківка - Дубина Новосанжарського району зі сторони залізничного переїзду в с.Руденківка Новосанжарського району в напрямку с. Дубина Новосанжарського району здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 жительку с. Руденківка Новосанжарського району, яка рухалась по краю проїзної частини в зустрічному напрямку, в результаті чого ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого вивиху лівого колінного суглобу з закритим краєвим переломом медіального мищелка стегнової кістки по латеральному краю зі зміщенням, компресійним переломом латерального мищелка стегнової кістки по суставній поверхні, порушенням цілісності хрестоподібних зв`язок, синові та лівого колінного суглобу і бурсита супрапателярної сумки, латерального та медіального заворотів внаслідок перенесеного гемартроза травматичним ушкодженням медіальної колатеральної зв`язки, набряком периартикулярних м`яких тканин, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана лівої скроневої ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 136 від 25.09.2019 року є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Згідно висновку автотехнічної експертизи № 595 від 22.10.2019 року в даній дорожній обстановці в діях водія мопеда Yamaha BJ ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з пригодою.

В умовах даної події водій мопеда Yamaha BJ ОСОБА_6 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п.12.3 Правил Дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці пішохід ОСОБА_4 повинна була діяти згідно з вимогами п. 4.1 Правил дорожнього руху України, за якими пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку. Якщо немає тротуарів, пішохідних доріжок або пересуватися по них неможливо, пішоходи можуть рухатися велосипедними доріжками, тримаючись правого боку і не утруднюючи рух на велосипедах, або в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а у разі його відсутності або неможливості рухатися по ньому - по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів. При цьому треба бути обережним і не заважати іншим учасникам дорожнього руху, а також п. 4.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, визнав повністю. Цивільний позов, пред`явлений прокурором Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 2230,75 грн. визнав в повному обсязі. А також частково визнав цивільний позов пред`явлений потерпілою ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Та не заперечував щодо задоволення позову в частині відшкодування витрат на лікування в сумі 22860,21 грн. та 30000грн.-40000грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідка ОСОБА_9 , дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України доведена повністю.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю та показав, що в нічний час з 24 на 25 серпня 2019 року він їхав на мопеді зі сторони с.Руденківка в с.Дубини в магазин за цигарками. Освітлення на дорозі не було й він, об`їжджаючи яму, не побачив потерпілу та допустив наїзд на потерпілу, яка рухалась по узбіччю в зустрічному напрямку. Її він зачепив переднім колесом. Які тілесні ушкодження їй були завдані він не бачив, швидку викликала подруга потерпілої, яка разом з неї йшла по трасі. Він перебував в стані алкогольного сп`яніння, він вжив 100-150 гр. горілки, а також пиво. Посвідчення водія він не отримував, його цивільно-правова відповідальність не застрахована.

На теперішній час шкоду потерпілій він не відшкодував, пояснюючи це тим, що відразу він пропонував батькам потерпілої відшкодувати шкоду, однак вони відмовились. На даний же час він не працює та немає матеріальної можливості відшкодувати шкоду потерпілій.
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.08.2019 року, схеми та фототаблиці до нього вбачається, що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться в с.Руденківка на автодорозі сполученням с.Дубина-с.Руденківка, Новосанжарського району, Полтавської області. Покриття асфальтобетонне, сухе, для двох напрямків руху, на проїзній частині дорожня розмітка відсутня. Місце зіткнення знаходиться на смузі руху пішохода, на відстані 0,1 м від правого краю проїзної частини по напрямку його руху (а.с.203-223).
З протоколу огляду транспортного засобу від 25.08.2019 року та фототаблиці до нього вбачається, що оглядом мопеда марки Yamaha BJ встановлено, що останній має пошкодження лакофарбового покриття та передньої фари (а.с.224-228).
Вказаний мопед постановою слідчого від 25.08.2019 року визнаний речовим доказом (а.с. 255) та згідно з ухвалою слідчого судді Новосанжарського рйонного суду Полтавської області від 28.08.2019 року (а.с. 256-257) на нього накладений арешт.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала що в нічний час з 24 на 25 серпня 2019 року вона разом з подругою ОСОБА_9 йшли в напрямку центра с.Руденківка. Вони йшли по узбіччю, одна за одною, вона йшла першою, а ОСОБА_9 за нею. Ділянка дороги була освітлена, зокрема, на залізничному переїзді був ліхтар, допоміжні освітлювальні заходи вони не використовували. Потім вона побачила світло транспортного засобу, після чого від удару вона впала та втратила свідомосіть. У неї були пошкоджені обличчя та нога. Поруч вона побачила скутер, поряд з яким також лежав водій скутера, який її збив.
До теперішнього часу завдана їй шкода обвинуваченим не відшкодована. Після отриманих травм вона з 25.08.2019 по 29.08.2019 року перебувала в Новосанжарській лікарні, а з 29.08.2019 року в лікарні в м.Полтаві. Через отримані травми вона не смогла вчасно стати до навчання, й знаходилась вдома до листопада місяця. У неї були розірвані звязки та зломана стегнова кістка. Вона до теперішнього часу відновлює свій стан, відчуває біль та незручності при пересуванні.
З протоколів проведення слідчих експериментів від 18.10.2019 року за участі потерпілої ОСОБА_4 та фототаблиці до них вбачається, що вказана слідча дія проводилась з метою уточнення та перевірки механізму ДТП, а саме: для встановлення швидкості руху пішохода та мопеда на час наїзду на потерпілу, а також видимості пішохода та елементів дороги на час наїзду на потерпілу (а.с. 229-232, 233-234).
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що 24.08.2019 року вона разом з ОСОБА_4 близько 22 год. були в центрі с.Руденківки, потім ходили в магазин за сухариками, який розташований за залізничним переїздом, й близько 00 год. 30 хвил. 1 год. вони повертались в напрямку с. Руденківки. Вони йшли по правому узбіччю, їм назустріч їхав транспортний засіб з включеним дальнім світлом, при цьому він «виляв» на дорозі. Першою шла ОСОБА_10 , вона за нею на відстані близько 1 м. Потім був удар, після якого ОСОБА_10 та водій мопеда впали. Зіткнення відбулось на узбіччі, від того як вона побачила транспортний засіб до моменту зіткнення пройшло 1-2 хвилини. Кола вона підійшла до ОСОБА_4 , то остання мовчала, а потім почала плакати, сказала, що не може піднятися, що у неї болить нога, також у неї було обличчя в крові. Після зіткнення ОСОБА_11 . Впала на узбіччі, частина мопеда переднє колесо- також була на узбіччі, а інша частина (заднє колесо) на проїзній частині. Мопед був сірого кольору та мав пошкодження, від нього відпала якась деталь. ОСОБА_12 лежав поруч з мопедом на проїзній частині дороги. Потім вона бачила, що ОСОБА_6 піднявся та сів на узбіччі. Потім ОСОБА_13 забрала швидка допомога.
Під час досудового розслідування вона приймала участь в слідчому експерименті.
Потім вона відвідувала потерпілу в лікарні, через отримані травми ОСОБА_4 пропустила заняття в коледжу, скаржилась на біль в нозі, говорила, що їй важко пересуватися, підніматися сходами. Переживала з приводу шраму на обличчі та деякий час взагалі не спілкувалась з друзями.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 18.10.2019 року за участі свідка ОСОБА_9 вбачається, що вказана слідча дія проводилась зі свідком з метою уточнення та перевірки механізму ДТП, а саме: для встановлення швидкості руху пішохода та мопеда на час наїзду на потерпілу (а.с. 245-246).
Відповідно до даних, які містяться в висновку судової автотехнічної експертизи №595 від 22.10.2019 року в даній дорожній обстановці в діях водія марки Yamaha BJ без державного номера ОСОБА_6 , вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
В умовах даної події водій мопеда марки Yamaha BJ без державного номера ОСОБА_6 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 , шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України (а.с. 248-254).
Відповідно до висновку експерта №136 від 25.09.2019 року потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у виді закритого вивиху лівого колінного суглобу з закритим краєвим переломом медіального мищелка стегнової кістки по латеральному краю зі зміщенням, компресійним переломом латерального мищелка стегнової кістки по суставній поверхні, порушенням цілісності хрестоподібних зв`язок, синові та лівого колінного суглобу і бурсита супрапателярної сумки, латерального та медіального заворотів внаслідок перенесеного гемартроза травматичним ушкодженням медіальної колатеральної зв`язки, набряком периартикулярних м`яких тканин, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана лівої скроневої ділянки , які відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм довготривалого розладу здоров`я (а.с.258-259).
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що 25.08.2019 року близько 00 год. 30 хвил. водій мопеда Yamaha BJ ОСОБА_6 під час руху по дорозі Руденківка - Дубина Новосанжарського району зі сторони залізничного переїзду в с.Руденківка Новосанжарського району в напрямку с. Дубина Новосанжарського району здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 жительку с. Руденківка Новосанжарського району, яка рухалась по краю проїзної частини в зустрічному напрямку.

Таким чином дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Щодо доводів захисника обвинуваченого щодо допущення порушень Правил дорожнього руху й потерпілою суд зазначає наступне.
Так, згідно з даними, які містяться у висновку судової автотехнічної експертизи №595 від 22.10.2019 року у даній дорожній обстановці пішохід ОСОБА_4 повинна була діяти згідно з вимогами п. 4.1 Правил дорожнього руху України, за якими пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку. Якщо немає тротуарів, пішохідних доріжок або пересуватися по них неможливо, пішоходи можуть рухатися велосипедними доріжками, тримаючись правого боку і не утруднюючи рух на велосипедах, або в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а у разі його відсутності або неможливості рухатися по ньому - по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів. При цьому треба бути обережним і не заважати іншим учасникам дорожнього руху, а також п. 4.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху.
При цьому суд враховує черговість таких порушень, за якими саме обвинувачений ОСОБА_6 здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив наїзд на пішохода, що й знаходилось в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Санкцією ч.1 ст. 286 КК України, яка була чинною на час вчинення кримінального правопорушення (25.08.2019 року), передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Санкцією ч.1 ст. 286 КК України (в редакції чинній з 01.07.2020 року) передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Згідно з ч.1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Санкція ч.1 ст. 286 КК України в чинній редакції частково посилює кримінальну відповідальність щодо мінімального та максимального розміру штрафу.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинено 25.08.2019 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018, то цей Закон не має зворотної дії щодо мінімальної та максимальної межі розміру штрафу, визначеного у санкції ч.1 ст. 286 КК України. Інші види покарання та їх розмір не змінився.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Обвинувачений раніше не судимий в силу ст.89 КК України (а.с.265), за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.260). Не перебуває на обліках у лікарів психіатра, нарколога (а.с.261). За висновком органу пробації (а.с.102-105) ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезки для суспільства оцінені як середні, а виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливо. З 2017 року перебував у шлюбі з ОСОБА_14 (а.с.268), від шлюбу має неповнолітню дитину ОСОБА_14 , 2018 року народження (а.с. 267). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.04.2021 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 був розрівний та з ОСОБА_6 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини. ОСОБА_6 є учасником бойових дій (а.с. 266), не працює. Притягувався до адмінінстративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Добровільно шкоду потерпілій до теперішнього часу не відшкодував.
Щодо надання копії постанови про притягнення ОСОБА_6 до адмінінстративної відповідальності за вчинення адмінінстративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП від 15.05.2013 року, суд зазначає про те, що згідно з ст.39 КУпАП якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що зокрема виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи та намаганні відшкодувати завдані злочином збитки.
Так, за поясненнями обвинуваченого безпосередньо відразу після події ДТП від намагався відшкодувати шкоду та надавав грошові кошти батькам потерпілої в розмірі 10000 грн., від яких вони відмовились.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Факт перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння на час вчинення кримінального правопорушення підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду від 25.08.2019 року (а.с.263), а також роздруківкою приладу Драгер 6810 від 25.08.2019 року (а.с.262).
Враховуючи наведене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у виді арешту, визначеного санкцією ч.1 ст.286 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Щодо призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України суд виходить з такого.
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначене судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Однак суд не вправі призначити це покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.
Також згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адмінінстративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року позбавлення права керувати транспортними засобами можна

застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу

вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.

Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права

керувати транспортними засобами, є неможливим.

Висновок про те, що додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом не призначається засудженому, який не має права керувати транспортними засобами також містяться в постанові Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі № 708/40/18.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 274), а отже оскільки він не має права керувати транспортним засобом додаткове покарання відповідно до санкції ч.1 ст.286 КК України особі не призначається.
Обговорючи питання щодо можливості призначення ОСОБА_6 покарання із подальшим звільненням від його відбуття й встановленням іспитового строку, на думку суду, не ґрунтується на положеннях ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки не відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і, таке покарання не є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому суд також враховує те, що відповідно до матеріалів провадження у ОСОБА_6 взагалі відсутнє посвідчення водія на право керування транспортними засобами, тобто він не мав право керувати транспортним засобом, а також вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК, водієм, який керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зазвичай виключає застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх рішеннях, що (постанови Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 484/3291/16-к, від 19 березня 2019 року у справі № 393/409/17, від 2 квітня 2019 року у справі № 384/110/18, від 3 вересня 2019 року у справі № 166/753/17). Також суд враховує й позицію потерпілої щодо призначення суворого покарання обвинуваченому.
08.11.2019 року потерпілою ОСОБА_4 пред`явлений цивільний позов, в якому остання просить стягнути з ОСОБА_6 на її користь моральну шкоду у розмірі 100000 грн. та матеріальну шкоду, яка складається з витрат на лікування в розмірі 22 860, 21 грн.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Так, згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Заявляючи позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, потерпіла зазначила, що шкода в розмірі 22860,21 грн. є витратами на лікування.
Розмір вказаних витрат в судовому засіданні був визнаний обвинуваченим в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи, що витрати на лікування, понесені потерпілою ОСОБА_4 в розмірі 22860,21 грн. були визнані обвинуваченим в повному обсязі, а також те, що вони підтверджуються фіскальними чеками на придбання медикаментів за період з 25.08.2019 року по 25.09.2019 року, що відповідає строку завдання тілесних ушкоджень потерпілій, перебуванню нею на лікуванні та призначенням, суд вважає можливим задовольнити цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі.

З приводу вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої скоєним злочином у розмірі 100000 грн., яка виразилася в тому, що потерпіла внаслідок наїзду на неї пережила фізичний біль, після чого мале місце тривала діагностика та лікування, декілька пройдених нею оперативних втручань, перебування під гіпсовою іммобілізацією та пересування на милицях, неприємне медикаментозне лікування, суд бере до уваги положення статей 23 та 1167 ЦК України, які передбачають право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
При цьому, згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року ,під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвому становищі, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Оцінюючи доводи потерпілої ОСОБА_4 викладені нею у якості обгрунтування своїх вимог у мотивувальній частині цивільного позову, а також показання обвинуваченого і фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що в результаті скоєного кримінального правопорушення потерпіла дійсно зазнала больових та душевних страждань, пройшла курс лікування як стаціонарно, так й амбулаторно, тривалий час перебувала в гіпсі, що призвело до порушення звичайного способу життя, зокрема відвідування навчального закладу. Також наявність шраму після накладення оперативного шва на скроні, що враховуючи молодий вік дівчини, призвело до душевних страждань та хвилювань з приводу влаштування особистого життя та спілкування з друзями, що в свою чергу потребує часу на відновлення психоемоційного стану, суд дійшов висновку про достатність відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн., що відповідає вимогам розумності, виваженості і справедливості.
Крім того, прокурором Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі Фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації 20.12.2019 року пред`явлений цивільний позов, в якому просить стягнути з ОСОБА_6 на користь Фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, вартість витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_4 в розмірі 2230,75 грн.
Згідно з ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 37.07.1995 (далі постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України 545 від 16.07.1993 року. (далі Порядок).
Зокрема, даним Порядком п.п.2,3 визначено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується
судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за
законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями
обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно
небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони
здоров`я або прокурора.
В обґрунтування позовних вимог прокурором на розгляд суду надано довідку КНП Новосанжарської центральної районної лікарні від 26.11.2019 № 1263, відповідно до якої ОСОБА_4 , 2001 року народження, перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні даного медичного закладу з 25.08.2019 року по 30.08.2019 року. Витрати на її лікування на 5 ліжко /днів склали 2230, 75 грн. (а.с.66).
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову прокурора, оскільки матеріалами справи доведено факт витрат, понесених комунальним лікувальним закладом на лікування потерпілої ОСОБА_4 .
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає необхідним скасувати арешт з мопеда марки Yamaha BJ, накладений ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2019 року.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта у справі, підлягають стягненню з обвинуваченого в розмірі 1256,08 грн. згідно довідки експертної установи (а.с. 247).
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , матеріальну шкоду в розмірі 22860 (двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят) грн. 21 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.
Цивільний позов прокурора Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі Фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації витрати, на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_4 в сумі 2230 (дві тисячі двісті тридцять) грн. 75 коп.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп.
Скасувати арешт з мопеда марки Yamaha BJ, без державного номерного знаку, номер рами НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , який був накладений ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2019 року.
Речові докази по справі:
-мопед марки Yamaha BJ, який зберігається на майданчику збереження транспортних засобів Новосанжарського ВП ГУНП повернути володільцю ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1