Справа № 199/1961/21
ВИРОК
іменем України
15 квітня 2021 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000089 від 16.01.2021 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, не маючого на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, працюючого в ТОВ «Стройсвіт» на посаді комірника, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:
15.01.2021 приблизно о 20-10 годині ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Дачія Соленза», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , рухався по Амурському мосту з боку пл. Старомостової в напрямку вул. Каруни в м. Дніпро.

Під час руху ОСОБА_3 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та координувати свої дії, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не впевнився в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам, не зважаючи на заборону, на дорозі з двостороннім рухом, які мають щонайменьше дві смуги для руху в одному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, внаслідок чого в районі е/о № 140 скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 який рухався у зустрічному йому напрямку на його смугу руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирці ОСОБА_5 , яка знаходилася у автомобілі «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому правої променевої кістки у нижній третині зі зміщенням відламків; закритого уламкового перелому лівої ліктьової кістки, у верхній третині зі зміщенням відламків та виходом голівки лівої променевої кістки, синця в проекції верхньо-внутрішнього квадранту лівої молочної залози, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Дачія Соленза» реєстраційний номер НОМЕР_1 порушив вимоги п.2.9 (а) та п. 11.4 Правил дорожнього руху України, які свідчать:

- п. 2.9 (а) «Водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»,

- п. 11.4 «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги» - які, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286 КК України, при обставинах, викладених вище, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся і суду показав, що він дійсно 15.01.2021 приблизно о 20-10 годині рухався на технічно справному автомобілі «Дача Соленза», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Він рухався по Амурському мосту з боку пл. Старомостової в напрямку вул. Каруни в м. Дніпро зі швидкістю 50км/г. Проїзна частина дороги була мокра. Дорога підсвічувалася ліхтарями. На мосту було заокруглення дороги і він не помітив як виїхав на трамвайні колії зустрічного напрямку руху, після чого сталося зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку. Зіткнення сталося його передньою частиною автомобіля в ліву частину автомобіля «ВАЗ». Від удару автомобілі розвернуло по різних сторонах. Він вийшов із машини, та хтось із водіїв викликав швидку і поліцію. Потім йому стало відомо, що пасажирка автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_5 в результаті аварії отримала тілесні ушкодження. У неї були зламані дві руки. Він в день дорожньо-транспортної пригоди не вживав алкогольні напої, а вживав напередодні. Не заперечує, що аварія трапилась по його вині, кається у вчиненому. Просив суд не призначати суворе покарання, він відшкодував потерпілій ОСОБА_5 повністю матеріальну шкоду в сумі 4 688,18 гривень і ще 5 000,00 гривень сплатив в якості відшкодування моральної шкоди. Позов ОСОБА_5 він визнає частково: не визнає матеріальну шкоду у виді недоотриманого доходу в сумі 16 000,00 гривень, моральну шкоду визнає в сумі 10 000,00 гривень.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , з врахуванням визнання ним вини, у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- показами потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що 15.01.2021 приблизно о 20-05 годині її чоловік ОСОБА_10 керував технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2101»реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вони рухалися з боку вул. Каруни в напрямку пл. Старомостової в м. Дніпро. Вона перебувала на передньому сидінні в якості пасажиру. Проїжджа частина дороги була мокра, опадів не було, дорога висвітлювалася ліхтарями. Під час руху в попутному напрямку, з права від них рухався автобус «Богдан». Рухалися вони по трамвайних коліях. Під час руху вона бачила, як з зустрічного напрямку, до них назустріч рухався автомобіль «Дача», який рухався по їхній смузі руху, в результаті чого сталося зіткнення автомобілів та їх машину розвернуло в іншу сторону. Обвинувачений ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Дача»,був в нетверезому стані. Швидка доставила її до лікарні. Їй встановили діагноз: закритий уламковий перелом правої променевої кістки у нижній третині зі зміщенням відламків; закритий уламковий перелом лівої ліктьової кістки, у верхній третині зі зміщенням відламків та виходом голівки лівої променевої кістки, був синець в проекції верхньо-внутрішнього квадранту лівої молочної залози. За час її лікування ОСОБА_3 не телефонував їй, не намагався відшкодовувати спричинену шкоду. Вона не бажала примирення з обвинуваченим і тому заявила цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вона його підтримує, але з урахуванням вже сплачених під час судового розгляду сум, а саме: 4 688,18 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5 000,00 гривеньморальної шкоди, просить стягнути з обвинуваченого 16 000,00 гривень шкоди, яка полягає в заподіяних збитках у виді упущеної вигодита 195 000,00 гривень моральної шкоди. Просила призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.01.2021 з фото-таблицею та схемою до нього, відповідно до якого проведені необхідні виміри на мосту №1 (Амурський), де відбулося зіткнення автомобіля «Дачія Соленза» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Ваз 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 . На час огляду з 21-20 години до 22-00 години стан покриття вологе, дорожнє покриття асфальтоване, призначено для руху в двох напрямках. До проїзної частини примикає бордюрне каміння. Огляд проводився в темну пору доби з міським електроосвітленням. Видимість з загального місця водія не обмежена. Об`єктів, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, не виявлено. Наявність слідів, що свідчать про переміщення об`єктів на місці пригоди після ДТП не виявлено ;
- довідкою з «Клінічної лікарні швидкої допомоги» в м. Дніпро, відповідно до якої ОСОБА_5 доставлена до приймального відділення з діагнозом: закритий уламковий перелом правої променевої кістки у нижній третині зі зміщенням відламків; закритий уламковий перелом лівої ліктьової кістки, у верхній третині зі зміщенням відламків та виходом голівки лівої променевої кістки, забій грудної клітини;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння від 27.01.2021, згідно з яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент огляду 15.01.2021 о 21-10 годині перебував в стані алкогольного сп`яніння;

- протоколом перегляду відеозапису від 03.02.2021, згідно з яким було переглянуто відеозапис з камери відеореєєстратора , який було встановлено в салоні автомобіля «HONDA CRV», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , на якому зафіксовано, як автомобіль «ВАЗ 2101», рухаючись в попутному напрямку з автомобілем «HONDA CRV», виїхав на трамвайну колію та зіткнувся із зустрічним автомобілем;

- висновком судово-медичної експертизи № 382е від 18.02.2021 та схематичним зображенням, згідно з яким в ході проведення експертизи у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому правої променевої кістки у нижній третині зі зміщенням відламків; закритого уламкового перелому лівої ліктьової кістки, у верхній третині зі зміщенням відламків та вивихом голівки лівої променевої кістки, синця в проекції верхньо-внутрішнього квадранту лівої молочної залози

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), якими могли бути і виступаючи частини салону автомобіля, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у неї тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до надходження на стаціонарне лікування КНП «КЛШМД`ДМР», тобто можливо і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові.

Виявлені у неї тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6 термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2020 з план-схемою та фототаблицею до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 в присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вказав на обставини та механізм зіткнення автомобіля «Дачія Соленза» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та його автомобілем «Ваз 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що мало місце 15.01.2021 приблизно о 20-30 годині на Амурському мосту в м. Дніпро;

- висновком судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/104-21/5004-ІТ від 23.02.2021, згідно з яким у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Дачія Соленза» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.11.4 Правил дорожнього руху України.

Технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля «Дачія Соленза» ОСОБА_3 визначалася виконанням ним вимог п.11.4 Правил дорожнього руху, і в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх.

В даній дорожній обстановці дії водій автомобіля «Дачія Соленза» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.11.4 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 2101» ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.

При заданих вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ 2101» ОСОБА_9 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Дачія Соленза» шляхом своєвчасного застосування екстреного гальмування.

В діях водія автомобіля «Ваз 2101» ОСОБА_9 , при заданому механізмові пригоди, не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР України, які б з технічної точки зору знаходились б в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди;

- речовими доказами.
Оцінюючи докази в їх сукупності відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як такі, що виразилися в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно з необережності і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який свою вину визнав повністю, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, офіційно працює, одружений, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, часткове відшкодування потерпілий ОСОБА_5 шкоди.
Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення до обставин, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом визнається вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищенаведені обставини, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді виправних робіт з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами; позицію потерпілої та її представника, які наполягали на призначенні покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з призначенням додаткового покарання на строк 3 роки, позицію обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, які просили призначити не суворе покарання, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, із застосуванням до основного покарання вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, з призначенням додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд зазначає, що основним безпосереднім об`єктом злочину за ст. 286 КК України, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а вже його додатковим обов`язковим об`єктом життя та здоров`я особи.

Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року зі змінами та доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ч.1 та ч.2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначаючи додатковий вид покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує те, що обвинуваченим вчинено необережний злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який у теперішній час представляє підвищену суспільну небезпеку та є актуальним питанням та обговорюванням у суспільстві. Суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше грубо порушав Правила дорожнього руху України, а саме: у стані алкогольного сп`яніннявже двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а саме: 30.12.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 130 КУпАП до покарання у виді штрафу 10 200,00 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та 31.03.2021 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 130 КУпАП до покарання у виді штрафу 20 400,00 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Також на день розгляду справи судом, обвинуваченим та його захисником не надано суду доказів того, що професія водія є єдиним джерелом доходу обвинуваченого. Крім того, з пояснень самого обвинуваченого ОСОБА_3 на теперішній час він працює на посаді комірника, тобто його робота не пов`язана з використанням автомобільного транспорту.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 50 КК України у якості виховного механізму при запобіганні вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, до ОСОБА_3 має бути крім іншого застосовано таке покарання, як позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, який буде відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначене покарання, на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи). Виходячи із розміру заробітної плати обвинуваченого, яка є єдиним джерелом його доходу, та необхідності виплати шкоди потерпілій, завданої кримінальним правопорушенням, покарання у виді штрафу та виправних робіт в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України не буде дієвим та може негативно вплинути на фінансову спроможність обвинуваченого відшкодувати шкоду потерпілій.
Потерпіла ОСОБА_5 звернулась до суду з цивільним позовом, в якому просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду в сумі 20 688,18 гривень, що полягає в упущеній вигоді та матеріальних затрат на лікування, і моральну шкоду в сумі 200 000,00 гривень. В судовому засіданні ОСОБА_5 уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_3 з врахуванням повного відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4 688,18 гривень та відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000,00 гривень: упущену вигоду в сумі 16 000,00 гривень та моральну шкоду в сумі 195 000,00 гривень.
До суду з цивільним позовом звернувся і ОСОБА_13 власник автомобіля «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_9 під час дорожньо-ьранспортної пригоди 15.01.2021 і в якому знаходилась потерпіла ОСОБА_5 , яка отримала тілесні ушкодження в результаті зіткнення даного автомобіля та автомобіля «Дачія Соленза», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_3 , та просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду в сумі 10 000,00 гривень.
Прокурор позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_13 до обвинуваченого ОСОБА_3 залишив на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_13 про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 гривень не визнав; позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 визнав частково: моральну шкоду на суму 10 000,00 гривень, не визнавши взагалі упущену вигоду.
Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди та збитків у вигляді упущеної вигоди, заподіяні в наслідок кримінального правопорушення, та позовні вимоги ОСОБА_13 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до статті 3 Конституції України Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Закон України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища. Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України ( ст. 53 Закону).
Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, котра за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. У ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Одним з різновидів збитку є упущена вигода, яка уявляє собою недотриманий обґрунтовано очікуваний і запланований прибуток, який би особа отримала у разі, якби не виникли певні обставини, від неї незалежні.
Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 щодо стягнення із ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 16 000,00 гривень, що полягають в упущеній вигоді, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем суду не надано належних та допустимих доказів щодо реального одержання за звичайних обставин такого доходу. В свою чергу позивачем документальних підтверджень працевлаштування в ТОВ «Гера-Плюс» суду не надано, лист-пропозиція щодо роботи не є офіційним документом працевлаштування та реального отримання доходу, при цьому не підлягають відшкодуванню витрати на майбутнє в частині можливого заробітку при умовах працевлаштування.
Більш того, саме на позивача покладений тягар доведення такого факту не отримання упущеної вигоди, наявність і розмір понесених збитків.
Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Фізична особа, дією або бездіяльністю якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язана вчинити необхідні дії для його негайного відновлення (ч. 1 ст. 276 ЦК України). Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не учиняються, суд може постановити рішення про відновлення порушеного права, а також про відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням (ч. 2 ст. 276, ст. 280 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.
Згідно з п. 6 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить із загального принципу розумності і справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
За таких обставин, враховуючи роз`яснення, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, враховуючи характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, перенесених потерпілою, яка отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, тривалий час її реабілітації, а також те, що і на сьогоднішній час потерпіла відчуває дискомфорт та продовжує лікування, так як ліва рука перебуває в неробочому стані, та, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, вважає суму, зазначену ОСОБА_5 в своєму цивільному позові, явно завищеною, а тому в якості компенсації моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої підлягає стягненню сума в розмірі 80 000,00 гривень.
Позовні вимоги ОСОБА_13 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю обвинуваченого ОСОБА_3 є також завищеними та в якості компенсації моральної шкоди за страждання через технічну несправність автомобіля та неможливість його використання до теперішнього часу, з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_13 підлягає стягненню сума в розмірі 4 000,00 гривень.
За вимогами ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертизи, в сумі 1307,60 грн.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
В кримінальному провадженні на речові докази, а саме автомобіль «ВАЗ 2101» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіль «Дачія Соленза», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладались арешти відповідно до ухвал Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2021. Суд при вирішенні питань про долю речових доказів приходить до висновку про необхідність скасування арештів на зазначені автомобілі та повернення їх власникам, оскільки автомобіль «ВАЗ 2101» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить цивільному позивачу ОСОБА_13 , а автомобіль «Дачія Соленза», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_8 , який не є цивільним відповідачем по даному кримінальному провадженню.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, в загальній сумі 1307,60 гривень (одержувач платежу ГУК у Дніпропетровській області/м.Дніпро/24060300, , код бюджетної класифікації: 24060300, номер рахунку: UA0004569, висновок № СЕ-19/104-21/5807-ІТ від 23.02.2021).
Цивільні позови ОСОБА_5 та ОСОБА_13 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 80 000,00 гривень (вісімдесят тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування моральної шкоди 4 000,00 гривень (чотири тисячі гривень).
В інших частинах позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_13 відмовити.
Речові докази:
-автомобіль «ВАЗ 2101» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути за належністю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувавши арешт, накладений на зазначений автомобіль відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2021;
-автомобіль «Дачія Соленза», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути за належністю ОСОБА_8 , скасувавши арешт, накладений на зазначений автомобіль відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2021;
-диск з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1