Справа № 946/3408/20
Провадження № 1-кп/946/344/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 рокуІзмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за 0000367 від 09.03.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оксамитне Болградського району Одеської області, болгарина за національністю, громадянина України, одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

-на розгляді Болградського районного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000131 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, рішення по зазначеному провадженню не прийнято

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Встановлено, що ОСОБА_4 не маючи на те спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту, 09.03.2020 року близько 01:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, придбав шляхом знахідки на узбіччі в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області психотропну речовину амфетамін, яку в подальшому зберігав при собі та перевозив для особистого вживання без мети збуту.

09.03.2020р. в період часу з 02:30 год. до 02:55 год. в ході огляду місця події на 240 км автодороги М-15 «Одеса-Рені» в Одеській області, ОСОБА_4 добровільно видав співробітника поліції з лівої кишені куртки два згортки із фольги з речовиною у вигляді грудочок бежевого та білого кольору, які містять психотропну речовину, обіг якої обмежено-амфетамін, кількісний вміст якого становить відповідно 0,252 г. та 1,758г, загальною масою 2,01 г, яку ОСОБА_4 незаконно придбав, зберігав та перевозив на мопеді марки «Дельта» в с. Оксамитне Болградського району Одеської області для особистого вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

Окрім того, 09.03.2020 р. близько 01:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_4 , маючи умисел на носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї та бойових припасів, а саме придбав шляхом знахідки на узбіччі самозарядний пістолет «BLOW C 75» № НОМЕР_1 (на затворі), НОМЕР_2 (на рамці) калібру 9 mm Р.А. та один патрон без маркування та діючи у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 р., постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-ХІІ від 17.06.1992р., Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №662 від 21.08.1998 р. придбав на узбіччі шляхом знахідки вогнепальну зброю, бойові припаси які носив та зберігав при собі.

09.03.2020р. в період часу з 02:30 год. до 02:55 год. в ході огляду місця події на 240 км. автодороги М-15 «Одеса Рені» в Одеській області, ОСОБА_4 добровільно видав співробітникам поліції вищевказану вогнепальну зброю та бойовий припас з правої кишені куртки, які ОСОБА_4 незаконно придбав, носив та зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками незаконного носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

29 травня 2020 року між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000367 від 09.03.2020 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_7 , з іншого боку, укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 468, 469, 472, 473 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Згідно вказаної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання висунутого обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, в силу ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладанням додаткових обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, прокурор ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, а тому просить затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України визнав повністю та просить суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Також йому зрозумілі положення про відповідальність у випадку невиконання вироку на підставі угоди про визнання винуватості.

Позицію свого підзахисного підтримав захисник ОСОБА_5 та просить затвердити угоду про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений підтвердили, що при укладанні угоди діяли добровільно, тобто угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд не вбачає необхідності витребувати додаткові документи чи викликати в судове засідання інших осіб для допиту з метою перевірки добровільності укладення угоди сторонами. Суд об`єктивно вважає, що угода між сторонами є добровільною.

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого повне розуміння ним своїх процесуальних прав, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, погодився на призначення узгодженого покарання, що підтвердив під час проведення підготовчого судового засідання; цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 був ознайомлений з кримінальною відповідальністю, передбаченою ст. 389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості».

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлені.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки він своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення, яке виразилось незаконному придбання, зберіганні та перевезенні психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом дій були психотропні речовини у великих розмірах та у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, в силу ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладанням додаткових обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Враховуючи відсутність ризиків, передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.

Прокурором цивільні позови під час досудового розслідування не заявлено.

Суд також вважає за необхідне в силу ст. ст. 124, 126 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню у розмірі 3454,22 гривень.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 травня 2020 року між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

-за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки;

-за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з встановленням випробувального строку терміном один рік.

На підставі п. п. 1 , 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню у розмірі 3454,22 (три тисячі чотириста п`ятдесят чотири гривні двадцять дві копійки) гривень.

Арешт накладений ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2020 року скасувати, пістолет з маркуванням «BLOWC75 Cal.9mm PAK B61s4-19020146», магазин, 3 (три) патрони та 2 (два) згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1