Справа № 172/472/21
Провадження № 1-кп/191/125/21
У Х В А Л А
іменем України

15 липня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000034 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 22.07.2021 року включно, з тих підстав, що обгрунтованість його підозри у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, раніше він судимий за умисний злочин, вчинив нові злочини в період іспитового строку, обвинувачується у скоєнні нетяжкого та тяжкого злочинів проти власності, перебуває на лікарському обліку у лікаря нарколога, на утриманні нікого не має, офіційно не працевлаштований, постійних доходів не має, тобто не має стійких соціальних зв`язків.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, а саме, попередження спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки стійких соціальних зв`язків та постійного доходу не має, незаконно впливати на свідка його дружину ОСОБА_5 , яка на даний час не допитана судом, вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше судимий та обвинувачується у вчиненні злочинів в період іспитового строку та не працює і не має постійного доходу. Зазначені ризики свідчать про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Обвинувачений заперечував проти заявленого клопотання та просив суд застосувати домашній арешт, оскільки він не ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження, має мати пенсіонерку, яка хворіє та потребує його догляду. Також пояснив, що до затримання він офіційно не працював, проживав з матір`ю, одружений, але останні півроку з дружиною разом не проживає, позбавлений батьківських прав щодо малолітньої дитини.

Суд, заслухавши сторону обвинувачення та захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно з п. 5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, також суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначено, що наявність вагомих підстав обвинуваченого затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

При вирішенні заявленого клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує встановлені судом підстави обрання останньому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, обвинувачується у вчиненні злочинів у стані алкогольного сп`яніння та в період іспитового строку, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, судимості не зняті та непогашені в установленому законом порядку, перебуває на обліку у лікаря нарколога у зв`язку із зловживанням алкоголем, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, а саме, зловживає спиртними напоями, офіційно не працевлаштований та не має легального джерела доходу, одружений, але останні півроку разом з дружиною не проживає, щодо малолітньої дитини позбавлений батьківських прав, що свідчить про відсутність його стійких соціальних зв`язків. Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або переховуватися від суду.

З урахуванням того, що у даному кримінальному провадженні наявні наведені ризики та обставини, що є підставою для взяття ОСОБА_4 під варту, суд вважає необхідним продовжити запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою з урахуванням вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України терміном на 60 днів і тільки такий вид і міра запобіжного заходу зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та досягнення дієвості цього провадження. За таких обставин підстав для обрання обвинуваченому менш суворого запобіжного заходу судом не встановлено. Доводи обвинуваченого, що його мати є пенсіонеркою та потребує сторонньої допомоги та те що він не ознайомився з матеріалами кримінального провадження, не є підставою, що спростовує вищевказані обставини та не зменшує зазначених ризиків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 314, 315 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме, до 12 вересня 2021 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1