Справа № 461/6133/19
Провадження № 1-кп/461/106/21
УХВАЛА

22.04.2021 року, суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, неодруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , без реєстрації, раніше неодноразово судимого,

відомості про яке внесені 10 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлене та надано суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , строком на 60 днів. Подане клопотання мотивував тим, що на даний час продовжують існувати ризики, встановлені ухвалою слідчого судді під час обрання запобіжного заходу, а саме: можливість переховування ОСОБА_4 від суду, вчинення інших злочинів, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні шляхом впливу на потерпілого, покази якого взяті за основу для підозри, свідків, які ще не допитані в ході судового слідства.

Потерпілий ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про зміну запобіжного заходу підозрюваному, на більш м`який - не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечили. Захисник зазначив, що ризики про які вказав прокурор в своєму клопотанні є формальними та такими, що не відповідають дійсності, так як обвинувачений не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки відсутні фактичні дані, які б свідчили про такий його намір. Не погодився й з існуванням ризику впливу на потерпілого, адже в клопотанні прокурором зазначено лише припущення про можливість такого впливу, що не підтверджений жодним доказом, при цьому прокурором не враховано що потерпілий просив застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід. Крім того вказав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути єдиною підставою для тримання під вартою, а відтак клопотання просив задовільнити в повному обсязі та зміни обвинуваченому запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

У пунктах 1-5 ч. 1 ст. 176 КПК України визначено, що запобіжними заходами є: особисте зобов`язання (1); особиста порука (2); застава (3); домашній арешт (4); тримання під вартою (5).

Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання, а так само і продовження строку дії запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення (1); тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується (2); вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого (3); міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців (4); наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання (5); репутацію підозрюваного, обвинуваченого (6); майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (7); наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого (8); дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше (9); наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення (10); розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини (11); ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (12) (п. п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше (продовженого) обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Суд також погоджується з позицією сторони обвинувачення, що певні ризики, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовжують існування і на момент розгляду цього клопотання. Так, у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки (до взяття під варту він не працював та не навчався, законних джерел заробітку не мав, раніше неодноразово судимий). Ці обставини свідчать про наявність ризику продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності з метою здобуття собі засобів для існування.

Щодо позиції сторони захисту суд зазначає наступне. У разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. Суд приходить до переконання, що ризик такого великого покарання може спонукати обвинуваченого до втечі. При цьому, суд погоджується з позицією сторони захисту про відсутність ризику впливу обвинуваченого на потерпілого ОСОБА_6 , оскільки останній вже був допитаний судом. В той же час, у кримінальному провадженні ще не допитані усі свідки кримінального правопорушення, в тому числі очевидці події злочину, а відтак існує ризик впливу обвинуваченого на свідків з метою зміни їх показів.

При цьому, такий висновок суду ґрунтується на повному та всебічному дослідженні матеріалів справи, а не лише на тяжкості обвинувачення. Тривале тримання обвинуваченого під вартою виправдовується об`єктивними обставинами: наявністю обґрунтованої підозри вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення, ризиків невиконання процесуальних обов`язків, значним суспільним інтересом, відсутність міцних соціальних зв`язків та притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за раніше вчинені злочини. При цьому, позиція потерпілого для суду не є вирішальною.

Крім того, суд зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

З урахуванням викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів з дня проведення судового засідання.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 194, 199, 331, 369 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на 60 діб, тобто до 20 червня 2021 року включно.

Повний текст ухвали проголошено 23 квітня 2021 року о 15 год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1