Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

28 липня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 липня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні №0000117 від 27 червня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 липня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_9 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, а саме до 16 год. 00 хв. 07 вересня 2021 року.

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що слідчим та прокурором належно доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить суд вказану ухвалу скасувати та обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт доводить, що слідчим у ході судового розгляду не було надано інформації, що ОСОБА_5 перетинав державний кордон України, про наявність у останнього закордонного паспорта, а також вказує, що через карантинні обмеження найближчий автомобільний пункт пропуску через державний кордон України з Білоруссю «Городище» та місцевий пішохідний пункт пропуску «Переброди» закриті, тому ОСОБА_5 не може покинути межі території України.

Зазначив, що ОСОБА_5 не може незаконно впливати на свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 , так як вони вже раніше були допитані як свідки та набули статусу свідка, їхні пояснення зафіксовані, а у разі їх зміни настає відповідальність передбачена законом.

Доводить, що обвинувальні акти за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України, які направлені до суду стосовно ОСОБА_11 , відповідно до ч.1 ст.88 КПК докази, не є предметом цього кримінального провадження.

Від захисника-адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про здійснення апеляційного розгляду без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_11 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.131 КПК передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно ч.1 ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру від 09 липня 2021 року, ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_12 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_12 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, є обґрунтованою.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя дійшов висновку, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_12 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують, що підтверджується матеріалами провадження.

Зокрема, ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.2 ч.1 ст.177 КПК) стверджується тим, що колегією суддів не встановлено наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, які б гарантували його належну процесуальну поведінку, з врахуванням тяжкості можливого покарання та його проживання в прикордонній зоні свідчить про можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і покинути межі України

Також є реальним ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК), оскільки ОСОБА_5 проживає в будинку із потерпілим та свідками, з якими перебуває у родинних зв`язках, а тому може чинити на них тиск з метою зміни ними показань на свою користь. Щодо доводів захисника про те. що вказані особи вже допитані, то, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів судом, дані твердження є безпідставними.

Крім того, ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення (п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК), стверджується тим, що ОСОБА_5 немає соціально сталих зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності поєднанні з насильством, та щодо нього, неодноразово направлені до Дубровицького районного суду, кримінальні провадження, (27 квітня 2021 року засуджений Дубровицьким районним судом за ч.1 ст.122 КК на 1 рік обмеження волі з випробуванням з іспитовим 1 рік), громадянина України, також відносно ОСОБА_5 , направлені до суду обвинувальні акти в кримінальних провадженнях №0000008 за ч.2 ст.194 КК, № 0000015 за ч.2 ст.125 КК, № 0000020 за ч.1 ст.125 КК, № 00000063 за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК.

Зважаючи на наявність зазначених ризиків слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Тому доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали провадження свідчать про зворотнє, а стороною захисту доказів на підтвердження своєї позиції не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що на даному етапі досудового розслідування більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, а тому підстав для скасування даної ухвали та задоволення апеляційних вимог сторони захисту не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3