Провадження №1-кп/523/25/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 року

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000073 від 23.01.2014 року за ч. 2 ст. 368 КК України
Встановив:
Судом встановлено,що згідно з наказом № 1-К від 01.01.2014 року ОСОБА_7 призначено на посаду заступника головного лікаря по медичній частині КУ «Одеській обласний медичний центр психічного здоров`я» по переводу із Комунальної Установи «Одеська обласна клінічна психіатрична лікарня № 1».

Відповідно до посадової інструкції затвердженої головним лікарем КУ «Одеській обласний медичний центр психічного здоров`я» ОСОБА_8 перебуваючи на вищевказаної посаді забезпечує ефективне виконання закріплених за ним напрямків діяльності закладу, у межах делегованих йому повноважень і компетенції контролює виконання нормативно-правових актів з питань охорони здоров`я, забезпечує надання якісної медичної та фармацевтичної допомоги населенню, впроваджує сучасні методи діагностики і лікування, лікувального оздоровчого режиму, створює належні виробничі умови, забезпечує додержання співробітниками правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці та протипожежного захисту, планує регулює та контролює співпрацю з органами управління, суміжними медичними закладами та забезпечує взаємодію підрозділів лікувально-профілактичного закладу, організовує роботу з добору, розстановки і використання медичних кадрів, забезпечує своєчасне підвищення їх кваліфікації, організовує лікувально-профілактичну, адміністративно-господарську та фінансову діяльність закладу, аналізує показники роботи закладів, вживає заходів щодо їх оптимізації, координує взаємодію підлеглих йому підрозділів, бере участь в складанні раціональних графіків роботи лікарів, середнього медичного персоналу з урахуванням безвідмовного забезпечення населення медичною допомогою, забезпечує якісну роботу по експертизі тимчасової непрацездатності а також своєчасний напрям на МСЕК осіб, які мають стійкі ознаки непрацездатності, забезпечення спадкоємності в роботі стаціонарів, впроваджує в роботі нові способи і методи діагностики, лікування, а також нових організаційних форм надання медичної допомоги населенню і роботі персоналу, розробляє і здійснює перспективний план підвищення кваліфікації і атестації лікарів, забезпечує широке вживання на практиці сучасних методів і засобів в діагностиці і лікуванні хворих, а також контролює роботу підлеглого персоналу, організовує і контролює своєчасне взяття на облік, забезпечує раціональне використання і грамотну технічну експлуатацію апаратури і устаткування, проводить аналіз якісних показників діяльності окремих підрозділів з подальшою розробкою заходів, направлених на підвищення якості діагностики і лікування, здійснює первинний інструктаж по охороні праці, техніці безпеки і пожежної охорони, контролює якість і правильність ведення медичної документації, піклується про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей у процесі виконання будь яких робіт або під час знаходження на території установи, знає і виконує вимоги нормативно - правових актів по охороні праці, правил поводження з машинами, механізмами і устаткуванням.

09 січня 2014 року до 12 відділення КУ «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробьйова, 9, бригадою швидкої допомоги була доставлена ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з ознаками психічного захворювання - шизофренія.

Лікарем, який здійснював лікування ОСОБА_9 був заступник головного лікаря КУ «Одеській обласний медичний центр психічного здоров`я» ОСОБА_7 , призначений на вказану посаду згідно з наказом від 01.01.2014 року № 1-К.

31.01.2014 біля 10.00 год. ОСОБА_10 , який є співмешканцем ОСОБА_9 прибув до службового кабінету заступника головного лікаря ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою обговорювання стану здоров`я, поведінки та можливості відпуску з умов стаціонарного лікування ОСОБА_9 на вихідні дні.

Після закінчення розмови ОСОБА_10 , усвідомлюючи неправомірний характер своїх дій, передав ОСОБА_7 неправомірну вигоду у сумі 400 грн., а останній в свою чергу прийняв вказані грошові кошти в якості неправомірної вигоди в якості сплати за перебування ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні в КУ «Одеській обласний медичний центр психічного здоров`я» та за дозвіл на залишення ОСОБА_9 медичного закладу на вихідні дні.

Далі ОСОБА_7 , зателефонував старшій медсестрі 12 відділення КУ «Одеській обласний медичний центр психічного здоров`я» ОСОБА_11 та дав вказівку відпустити на вихідні дні до понеділка тобто до 04.02.2014 стаціонарну хвору ОСОБА_9 надавши останній с собою необхідні медичні препарати.

Крім того, 18 березня 2014 року біля 12 годин 15 хвилин до 12 відділення Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробьова, 9, бригадою швидкої допомоги була доставлена гр-ка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з ознаками психічного захворювання.

Після огляду заступником головного лікаря ОСОБА_7 , завідуючим відділення ОСОБА_13 , та черговим лікарєм остання була поміщена на стаціонарне лікування з діагнозом шизофренія, параноідна форма, епізодичний хід, декомпенсація змішаного дефекту.

20.03.2014 біля 13 години родичі ОСОБА_12 мати ОСОБА_14 та сестра ОСОБА_15 прибули до службового кабінету заступника головного лікаря ОСОБА_7 з проханням організувати тривале лікування ОСОБА_12 в умовах стаціонару з мотивів того, що нібито вони не мають змоги контролювати поведінку останньої в домашніх умовах.

Крім того, останні повідомили, що батько хворої ОСОБА_12 , у якого склались добрі стосунки з останньою, на теперішній час перебуває у закордонному відряджені, та прибуде тільки наприкінці травня 2014 року, після чого можлива виписка ОСОБА_12 з лікувального закладу.

На вказане прохання родичів ОСОБА_12 , ОСОБА_7 повідомив, що розуміє їх наміри та за умови передачі йому в якості неправомірної вигоди грошових коштів у сумі 4 000 гривень він зможе піти на поступки та організувати лікування останньої в умовах стаціонару протягом чотирьом місяців.

ОСОБА_14 , усвідомлюючи що без передачі неправомірної вигоди у сумі 4 000 гривен заступнику головного лікаря ОСОБА_7 її донька ОСОБА_12 протягом декількох днів буде виписана з лікувального закладу та повернеться до дому, що зробить їм труднощі у побуті, змушена була погодитись із незаконною вимогою останнього, наголосивши, що передача грошових коштів буде здійснювати нею кожного місця у розмірі 1 тисяча гривень.
Після чого, ОСОБА_14 знаходячись у службовому кабінеті ОСОБА_7 , у присутності її другої доньки ОСОБА_15 , передала грошові кошти в сумі 1 тисяча гривен, а ОСОБА_7 у свою чергу отримав вказані грошові кошти в якості неправомірної вигоди, запевнивши, що у оговорені строки хвора ОСОБА_12 виписана з стаціонарного лікування не буде.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 , кваліфіковані за ст.368 ч.2 КК України- одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої йому влади чи службового становища, вчинене повторно

У судовому засідані захисником було заявлене клопотання про закриття кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 , підтримав клопотання, прокурор не заперечувала.
За умовами ч. 2 ст. 368 КК України, одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої йому влади чи службового становища, вчинене повторно, карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Згідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин є нетяжким передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання. Строк давності - це передбаченийст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

Стаття 49. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як підозрюваного/обвинуваченого; згода підозрюваного/обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту початком перебігу строку давності є 23 січня 2014 року.

З огляду на наведене, з часу вчинення злочину минуло більше 5 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ч.3 ст.49 України,

Згідно п.1ч.2ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8ст.284 КПК України).

Також дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За умовами ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, розглянувши справу №345/2618/16-к, у Постанові від 19 листопада 2019 року зазначив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Кереючись:280, 284, 288 КПК України;

Ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України на підставі ч.3 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №523/11992/14 к - закрити.
Ухвала підлягає оскарженю протягом 7 діб.

Суддя Суворовського районного суду ОСОБА_1