КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та ДУ «Київський слідчий ізолятор», матеріали з кримінального провадження № 0000453 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України,за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року продовжено ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 червня 2021 року включно.

Таке рішення суд, взявши до уваги конкретні обставини справи та особу обвинуваченого, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, оскільки він не має постійного місця роботи, неодноразово був засудженим за аналогічні злочини, не має сталих тісних соціальних зв`язків за місцем проживання, та як наслідок може не виконувати процесуальні рішення, а також, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого та свідків, і тому враховуючи вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри, тяжкість покарання, що йому загрожує за вчинення кримінальних правопорушень, належна процесуальна поведінка ОСОБА_7 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків може бути ______________________________________________________________
Справа №11-кп/824/2683/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 1 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_1
забезпечено лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який і продовжив на 60 днів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу суду незаконною, просить її переглянути, посилаючись на те, що на протязі 2-х років йому продовжують міру запобіжного заходу на одних і тих же підставах, при цьому, як він розуміє зі слів перекладача, прокурор лише передруковує клопотання слідчого про тримання його під вартою, оскільки боїться, що якщо він буде на волі, то знайде свідків, колег по роботі та інше, тобто викриє їх у злочинній змові проти нього.

Також зазначає, що в ході досудового розслідування до нього застосовувались методи фізичного та психологічного впливу з метою визнання ним своєї вини у даному злочині, при цьому його били та змушували писати під диктовку тексти, які підтверджують його вину та підписувати документи не читаючи їх. Єдина довідка про тілесні ушкодження, яку йому вдалося зробити, знаходиться у Київському СІЗО та датована 28.12.2018 р., це той час, коли він начебто ознайомлювався з матеріалами досудового слідства, але насправді він до сих пір не ознайомлений ні з досудовими, ні з судовими матеріалами справи, а всі його клопотання з цього приводу судом ігноруються.
Окрім цього, зазначає, що у нього незаконно вилучили його особисті речі, які свідчать про наявність у нього тісних соціальних зв`язків, роботу та місце проживання в місті Києві.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Богуславського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000453 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України.
Суд першої інстанції дійшовши висновку, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може завадити спробам обвинуваченого ОСОБА_7 вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, 28 квітня 2021 року постановив ухвалу про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 червня 2021 року включно.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненніособою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме - повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується, в тому числі, і у вчиненні тяжкого злочину, а також, приймаючи до уваги підвищену ступінь суспільної небезпечності злочину, що ставиться ОСОБА_7 у вину, та який полягає у посяганні не лише на право власності, а й на життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а тому таке посягання повинно оцінюватись як особливо небезпечне, та, з огляду на ці обставини, характер його протиправних дій і наслідки, відповідно до обвинувального акта, та те, що він не має постійного місця проживання та реєстрації, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та відбував реальне покарання, не має сталих соціальних зв`язків, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання за вчинені кримінальні правопорушення та як наслідок може не виконувати процесуальні рішення, а також, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого та свідків, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до нього жодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, на час винесення оскаржуваної ухвали, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважував вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Також слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому посилання обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду в частині необґрунтованості його обвинувачення - не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.
Поряд з цим слід вказати, що, на час розгляду даної апеляційної скарги, Богуславським районним судом Київської області 04 червня 2021 року ухвалено вирок, яким ОСОБА_7 засудженого за ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі та до набрання вироком законної сили залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою, тобто оскаржувана ухвала Богуславського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року вже й втратила свою дію.
За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Богуславського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року, якоюпродовжено ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 червня 2021 року включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3