Справа № 199/3725/21
ВИРОК
іменем України

28.05.2021 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000109 від 23.04.2021 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 01.04.2021 приблизно о 20:00 годині з малознайомим ОСОБА_5 , перебував в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де вони пили каву та спілкувались. В ході спілкування ОСОБА_3 побачив у ОСОБА_5 в руках належний йому мобільний телефон марки «SAMSUNG А30S». В цей момент, визначивши вказаний мобільний телефон предметом свого посягання, у ОСОБА_3 раптово виник умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), а саме: мобільним телефоном марки «SAMSUNG А30S», який належить ОСОБА_5 .
Далі ОСОБА_3 01.04.2021 приблизно о 20:30 годині, знаходячись у вищевказаному місці, реалізуючи свій умисел, спрямований на заволодіння чужими майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, під надуманим приводом здійснення дзвінка попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «SAMSUNG А30S», не маючи в подальшому наміру його повертати. В свою чергу, потерпілий ОСОБА_5 , довіряючи ОСОБА_3 , не усвідомлюючи щодо наміру останнього, погодився та добровільно передав ОСОБА_5 свій мобільний телефон марки «SAMSUNG А30S».
Доводячи свій умисел до кінця, ОСОБА_3 , будучи впевненим, що ОСОБА_5 не здогадується про його умисел, взяв вказаний мобільний телефон та, утримуючи його при собі, з місця вчинення кримінального проступку зник, заволодівши вказаним майном, яким розпорядився в подальшому на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 3800 гривень.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, кваліфікуються за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:
- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;
- письмова заява потерпілого ОСОБА_5 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілого, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.
Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: 1) щире каяття обвинуваченим у вчиненому; 2) добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, вперше притягається до кримінальної відповідальності, неодружений, але має на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Визначаючи вид покарання, яке можливо призначити обвинуваченому, суд виходить з того, що санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді: штрафуу розмірі від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто від 34000 гривень до 51000 гривень), громадських робіт, виправних робіт, або обмеження волі.
Обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований та не має офіційно-підтверджених джерел доходу, а тому суд не може призначити йому покарання у виді штрафу або виправних робіт.
Підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі не вбачається, оскільки такий вид покарання з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, обставин вчинення проступку та його наслідків, не буде співмірним меті його застосування.
У відповідності до ч. 1 ст. 56 КК України громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.
Згідно ч. 2 ст. 56 КК України громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт.
Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченого.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 371-374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_7 витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, в сумі 150 (сто п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ: компакт-диск СD-R із записом з камер відеоспостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1