№ 207/2781/20
№ 1-кп/207/217/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001050 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09.12.2008р. Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки.

- 28.04.2010р. Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано не відбутий термін 6 місяців згідно вироку Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 09.12.2008р., до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав чинності 22.05.2010. звільнений із Жовтоводської ВК Дніпропетровської області умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 2 місяці 21 день 27.03.2012;

- 06.12.2013р. Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік. Вирок набрав чинності 06.01.2014р.;

- 12.11.2019 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України звільнений від відбування покарання з врахуванням його повного відбуття,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи особою раніше судимою за вчинення кримінальних правопорушень, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення протии власності за наступних обставин.

Так, 14 вересня 2020 року близько 15 год. 00 хв. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 проходив повз будинок АДРЕСА_2 , де через відчинені вхідні двері приміщення офісу II, побачив мобільний телефон OUKITEL К6000 Pro ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , який знаходився зверху на картонних коробках та належав ОСОБА_4 . В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення мобільного телефону.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, ОСОБА_6 зайшов до приміщення офісу II у буд. АДРЕСА_2 , та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, викрав належний ОСОБА_4 мобільний телефон OUKITEL К6000 Pro ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №19/104-10/1/788 від 25.09.2020, складала 1733 гривні 33 копійки.

Отримавши реальну можливість вільно розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_6 разом із викраденим залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а протиправно здобутим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав у повному обсязі та надав показання, які відповідають фактичним обставинам справи. З приводу вчиненого кримінального правопорушення щиро розкаявся. Суду пояснив, що 14 вересня 2020 року, приблизно о 15 год. 00 хв., він проходив поруч з будинком АДРЕСА_2 , де побачив відчинені двері до приміщення, в якому проводилися ремонтні роботи. У вказаному приміщенні знаходилися будівельні матеріали, та картонні коробки. Через двері він побачив, що на картонних коробках лежить мобільний телефон. Коли він побачив мобільний телефон, який знаходився в приміщенні зазначеного будинку, у нього виник умисел викрасти цей мобільний телефон. Він зайшов у приміщення, в якому нікого не було, взяв телефон та вийшов і пішов вниз по проспекту Свободи. Вказаний телефон марки OUKITEL, був у чохлі у вигляді книжи чорного кольору. Спочатку він хотів продати зазначений телефон, але вирішив залишити його собі для користування так як у нього не було телефону. Через деякий час йому на телефон зателефонували працівники оперативного підрозділу та запросили приїхати до Південного ВП. 07 жовтня 2020 року, у Південному ВП він добровільно видав поліцейським мобільний телефон, який викрав з приміщення, яке знаходиться в будинку № 77 по пр. Свободи в м. Кам`янське. Свою провину визнає та щиро розкаюється.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні злочину підтверджена та доведена у повному обсязі дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що у квітні 2015 року він придбав мобільний телефон OUKITEL К6000 Pro срібного кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 та користувався сім-картою з номером НОМЕР_3 . Телефон він придбав новий, без пошкоджень за 6000 гривень. Також, на телефоні був чохол чорного кольору, який матеріальної цінності для нього не представляє.

14 вересня 2020 року приблизно з 07 години 30 хвилин він допомагав синові робити ремонт в належному йому нежитловому приміщенні, яке розташоване в будинку АДРЕСА_2 . Вказаний телефон, яким він користувався, залишив з лівого боку від входу на пластмасовій коробці та періодично дивився час на телефоні. Двері в приміщення були незачинені. Близько 16 год. 20 хв. він виявив, що телефон на вказаному місці відсутній та знаходиться у вимкненому стані поза зоною досяжності.

Окрім цього, вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 15.09.2020 р., в якій він зазначає, що 14.09.2020 року приблизно о 15 год. 00 хв. за адресою: будинок АДРЕСА_2 , виявив відсутність свого мобільного телефону OUKITEL К6000 Pro срібного кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім картою № НОМЕР_3 , в чорному чохлі, який він придбав приблизно 4-5 років тому за 6000 гривень (ар.с.8, т. 1);

- протоколом огляду місця події від 17.09.2020 року за участю понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , фото таблицею та схемою до протоколу огляду місця події, які є в матеріалах кримінального провадження на ар.с.11-14 т. 1, з яких слідує, що місцем огляду є вбудоване приміщення ІІ в будинку АДРЕСА_2 , яке розташоване на першому поверсі. Приміщення являє собою кімнату прямокутної форми, площею 8,7 кв. м., яка перебуває у стадії ремонту. В кімнаті відсутні меблі, на підлозі знаходяться будівельні матеріали та електроінструменти. Зі слів заявника, мобільний телефон, який було у нього викрадено, знаходився у лівому від входу куті кімнати, на пластиковому ящику на журналі. Оглядом зазначеного телефону виявлено не було, інших слідів кримінального правопорушення виявлено не було;

- висновком експерта № 19/104-10/1/788 від 25.09.2020 року, відповідно до якого ринкова вартість викраденого мобільного телефону OUKITEL К6000 Pro, 32 ГБ, придбаного у квітні 2015 року, складала 1733 грн. 33 коп. (ар.с. 27-30, т.1);

- протоколом огляду предмету та фототаблицею до протоколу огляду предмету від 07.10.2020 року (ар.с.33-35 т.1), з якого вбачається, що предметом огляду є мобільний телефон OUKITEL, який добровільно видав ОСОБА_6 . На передній панелі мобільного телефону розташований сенсорний дисплей, передня панель білого кольору, посередині над дисплеєм знаходиться динамік, зліва, ближче до верхнього кута телефона, наявний об`єктив фото-відеокамери округлої форми; задня панель мобільного телефону виконана з металевого матеріалу сірого кольору. У верхній частині задньої панелі, посередині, розташований об`єктив фото-відеокамери квадратної форми, під якою наявний напис «AUTOFOKUS», з лівої сторони від якого знаходиться об`єктив фотоспалах прямокутної форми. У нижній частині знаходиться наліпка з написом ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , телефон був у чохлі чорного кольору, при ввімкненні мобільний телефон знаходиться у справному стані;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.10.2020 року, який є в матеріалах кримінального провадження на ар.с.84-87 т. 1, в ході якого обвинувачений ОСОБА_6 розказав і показав, як викрадав мобільний телефон з приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Суд враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_6 не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем мешкання скарги на нього відсутні, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря нарколога з 2011 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади в результаті вживання психоактивних речовин, синдром залежності F19.2 відповідно міжнародної класифікації хвороб-10 «Психічні розлади та розлади поведінки» (клас.V) 1999 р, хворіє на ВІЛ-інфекцію, клінічна стадія ІІ, раніше судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд вважає - рецидив злочинів.

Окрім того, суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, відповідно до якої ризик небезбеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький та виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе.

З урахуванням обставин і характеру скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особи обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, те, що від скоєного злочину тяжких наслідків не настало, досудову доповідь органу пробації, та обставини, які обтяжують покарання, враховуючи, що обвинувачений став на шлях виправлення та проходить реабілітацію від наркозалежності у Благодійній організації "За життя", де зарекомендував себе з гарної сторони, приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 має захворювання на ВІЛ-інфекцію, а також те, що відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ОСОБА_6 має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому з урахуванням всіх вищеперелічених обставин, та беручи до уваги думку прокурора, який просив прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання останнього без ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням за правилами ст. 75 КК України, з покладанням на нього обов`язків згідно з п. 1, 2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Таке покарання ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, адже суд вважає, що викрадення одного мобільного телефону, який тим більше вже повернуто - не є достатньою підставою для реального позбавлення волі людини і обвинуваченому має бути наданий шанс для реального виправлення.

По даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком з 20.10.2020 року до 18.12.2020 року. Таким чином строк запобіжного заходу закінчився та клопотання про його обрання від учасників процесу не надходило.

Обговорюючи законність та обґрунтованість заявленого цивільного позову, суд враховує наступне. Потерпілим ОСОБА_4 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому потерпілий просив стягнути на його користь з обвинуваченого розмір матеріальної шкоди в сумі 1733 грн.33, моральну шкоду в сумі 30 000 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 13800 грн.

Обвинувачений в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у зв`язку з тим, що мобільний телефон ним був повернутий. Що стосується моральної шкоди, то вважав заявлені потерпілим позовні вимоги завищеними порівняно із наслідками вчиненого кримінального правопорушення, у даному питанні поклався на розсуд суду.

Дослідивши докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог потерпілого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №19/104-10/1/788 від 25.09.2020, вартість мобільного телефону OUKITEL К6000 Pro ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 складає 1733 гривні 33 копійки. Зазначений телефон було повернуто обвинуваченим, а отже суд вважає, що обвинуваченим повністю була відшкодована матеріальна шкода потерпілому, а тому позовні вимоги в частині відшкодування потерпілому матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.

Щодо вимог потерпілого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом об`єктивно встановлено, що потерпілому внаслідок протиправних дій обвинуваченого були заподіяні душевні страждання, та було порушено нормальний життєвий ритм потерпілого. Крім того, суд враховує вік потерпілого. Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про заподіяння потерпілому з вини обвинуваченого моральної шкоди.

На підставі аналізу наведених обставин та наявних належних доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про те, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди в сумі 30 000 грн. є завищеним, та оцінює завдану потерпілому моральну шкоду в грошовому розмірі в сумі 3 000 грн. Такий розмір грошового відшкодування, на думку суду, є співрозмірним із понесеними моральними стражданнями потерпілого. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого розмір моральної шкоди в сумі 3000грн.00коп, частково задовольнивши позовні вимоги потерпілого в цій частині.

А тому цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Обговорюючи обґрунтованість заявленого потерпілим розміру грошового відшкодування на правову допомогу, суд керується наступними положеннями закону. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 118 КПК України - процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати на правову допомогу несе в тому числі цивільний відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Судом встановлено, що відповідно до договору від 15.09.2020 р. про надання правової допомоги потерпілий ОСОБА_4 уклав договір з адвокатом ОСОБА_5 .

При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд керується відповідними правовими позиціями, які зафіксовані Верховним Судом, зокрема в Постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З додатку № 1 до договору від 15.09.2020 р. вбачається, що консультації, складання цивільного позову та участь в суді першої інстанції становить 13800,00 грн. Разом з цим з урахуванням критерію розумності розміру витрат на правову допомогу, виходячи з обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 3000грн.

По справі наявні процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 653 грн. 80 коп., які відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину та виконає наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи № 19/104-10/1/788 від 25.09.2020 року в сумі 653 гривні 80 коп.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн. 00 коп.

В задоволенні цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в сумі 3000 /три тисячі/ гривень.

Скасувати арешт, накладений:

- ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.10.2020 року на мобільний телефон «OUKITEL К 6000 Pro» imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 .

Речові докази:

- мобільний телефон «OUKITEL К 6000 Pro» imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 , добровільно виданий ОСОБА_6 , який знаходиться на зберіганні у камері схову речових доказів Південного ВП Кам`янського ВП, - повернути ОСОБА_4 .

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1