Провадження № 11-кп/4820/392/21
Справа № 683/2870/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15 ч.1 ст.152 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.152 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 березня 2021 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працює підсобним робітником в КП Старокостянтинівський комбінат комунальних підприємств, не має судимостей,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.152 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою, взято його під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 01.03.2021 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час утримання під вартою з 26.08.2019 року по 05.09.2019 року включно.
Судом вирішено питання речових доказів відповідно до ст.100 КПК.
За вироком суду, 26 серпня 2019 року о 14 год 20 хв ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння неподалік приміщення «Шиномонтаж» на вул. 1 Травня, 40/1 в м. Старокостянтинові, помітив особу жіночої статі похилого віку ОСОБА_9 , яка йшла по вул. Меджибізькій у напрямку вул. Кринички. У зв`язку з цим у нього виник умисел на її зґвалтування, тобто задоволення статевої пристрасті проти волі потерпілої особи.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 попрямував слідом за ОСОБА_9 . Коли та підійшла до пішохідного металевого містка, що навпроти мосту, через який проходить проїжджа частина дороги Т 2326 АДРЕСА_2 , наздогнав її. Після цього переконався в тому, що поблизу сторонніх осіб не має, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення правового режиму забезпечення статевої свободи особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді задоволення статевої пристрасті проти волі потерпілої особи та бажаючи їх настання, схопив її обома руками ззаду за плечі та із застосуванням фізичної сили затягнув в насадження кущів і дерев, де повалив її на землю і долаючи активний опір, застосував до неї фізичне насильство, яке виразилося в притисканні її тіла до землі, триманні за руки, закриванні рота, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці правої щоки, в ділянці перенісся посередині, садно по передній поверхні правого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження. Після цього зняв з неї нижню білизну та роздягнувся сам, усупереч волі ОСОБА_9 намагався вступити з нею в статевий акт природнім способом. При цьому виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не закінчив його з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла продовжила чинити активний фізичний опір, відбивалася та кричала, а також на місце події, реагуючи на крики потерпілої, прибігли сторонні особи, у зв`язку з чим ОСОБА_8 був змушений з місця події втекти.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просив змінити вирок Старокостянтинівського районного суду, а саме перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 на ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді арешту.
Також просив перевірити законність і обґрунтованість зазначеного вироку відповідно до вимог ч.2 ст.409 КПК України та змінити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання шляхом застосування щодо нього ч.1 ст.75 КК України.
Зазначав, що суд першої інстанції недостатньо врахував обставини, які пом`якшують покарання, а також дані щодо особи обвинуваченого і безпідставно призначив занадто суворе покарання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання доводів, викладених в апеляційній скарзі; заперечення прокурора ОСОБА_6 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину за викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч.2 ст.15 ч.1 ст.152 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 щодо помилкової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.152 КК України замість ч.1 ст.296 КК України, неврахування всіх обставин, які пом`якшують покарання, а також призначення занадто суворого покарання, не містять у собі необхідних, обґрунтованих та достатніх підстав для скасування чи зміни вироку і спростовуються сукупністю досліджених доказів.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні замаху на зґвалтування не визнав. Однак, підтвердив, що 26 серпня 2019 року о 14 годині 20 хвилин він після вживання алкогольних напоїв побачив потерпілу ОСОБА_9 , яку наздогнав поблизу пішохідного металевого містка, після чого повалив її на землю з хуліганських спонукань. Проте, прибігли сторонні особи, у зв`язку з чим він був змушений втекти. Наміру зґвалтування потерпілої в нього не було. Моральну шкоду потерпілій він відшкодував.

Воднораз винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину підтверджена зібраними доказами:

-показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердила, що 26 серпня 2019 року о 14 год 20 хв, коли вона підійшла до пішохідного металевого містка, то її наздогнав ОСОБА_8 , який був у нетверезому стані. Він схопив її обома руками ззаду за плечі та затягнув в насадження кущів і дерев, де повалив її на землю і притис її тіло до землі. Тримаючи її за руки, закрив їй рот, після чого зняв з неї нижню білизну та роздягнувся сам, намагався вступити з нею в статевий акт природним способом. Однак, не встиг цього зробити, оскільки вона чинила йому опір, подерла йому обличчя та на її крики про допомогу прибігли сусіди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у зв`язку з чим ОСОБА_8 втік. Після цього на її обличчі залишились тілесні ушкодження;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка підтвердила, що 26 серпня 2019 року о 14 год 20 хв почула крики про допомогу, підбігла до пішохідного металевого містка та побачила ОСОБА_8 , який був у нетверезому стані та зі знятими штанами і оголеними статевими органами, намагався вступити з потерпілою ОСОБА_9 , яка лежала на спині, в статевий акт природним способом. Однак. не зробив цього, оскільки вона почали кричати на нього, у зв`язку з чим ОСОБА_8 втік. Після цього вона та сусідка ОСОБА_11 допомогли потерпілій ОСОБА_9 підвестися і остання розповіла, що ОСОБА_8 напав на неї та намагався її зґвалтувати. Крім того, вказала, що на обличчі потерпілої залишились видимі тілесні ушкодження;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила, що 26 серпня 2019 року о 14 год 20 хв почула крики про допомогу, підбігла до пішохідного металевого містка та побачила лежачу на землі потерпілу ОСОБА_9 , якій вона із сусідкою ОСОБА_10 допомогли підвестися. ОСОБА_9 розповіла, що ОСОБА_8 напав на неї та намагався її зґвалтувати. Крім того, вказала, що на обличчі потерпілої залишились видимі тілесні ушкодження.

Показання потерпілої ОСОБА_9 свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повністю підтверджуються та узгоджуються зі слідчими експериментами, проведеними за їх участю.

Із показань свідка ОСОБА_12 випливає, що 26 серпня 2019 року в обідню пору додому прийшла її баба ОСОБА_9 та на її обличчі були видимі тілесні ушкодження. Крім того, ОСОБА_9 їй розповіла, що неподалік її будинку біля містка на неї напав ОСОБА_8 та намагався її зґвалтувати, однак на її крики прибігли сусіди і ОСОБА_8 втік.

Свідок ОСОБА_13 суду першої інстанції показав, що 26 серпня 2019 року зранку його брат ОСОБА_8 пішов з дому, а після обіду приїхали працівники поліції та шукали його брата ОСОБА_8 у зв`язку із замахом останнього на зґвалтування жінки. Також розповів, що його брат ОСОБА_8 зловживає алкогольними напоями.

Із показань свідка ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у судовому засіданні суду першої інстанції слідує, що 26 серпня 2019 року перед обідом до першого додому спочатку прийшов ОСОБА_15 , а потім прийшов ОСОБА_8 і вони втрьох вживали алкогольні напої. Приблизно о 14 годині ОСОБА_8 пішов від них, а повернувся до будинку приблизно через годину та був схвильований. Ще пізніше приїхали працівники поліції та забрали ОСОБА_8 з собою.

Протоколом огляду місці події від 26 серпня 2019 року з фототаблицями та схемою до нього встановлено місце вчинення злочину на вулиці Меджибізькій міста Старокостянтинова навпроти мосту, через який проходить проїжджа частина дороги НОМЕР_1 ;

Згідно протоколу огляду місці події від 27 серпня 2019 року з фототаблицями до нього, потерпіла ОСОБА_9 видала свій пошкоджений одяг (халат та труси), у якому вона була одягнена під час вчинення відносно неї 26 серпня 2019 року злочину. Надалі вказаний одяг визнаний речовими доказами.

За висновком експерта №1622 від 06 вересня 2019 року ОСОБА_8 26 серпня 2019 року, тобто, на час вчинення злочину, перебував у стані алкогольного сп`яніння

Відповідно до висновку експерта №42 від 29 серпня 2019 року в ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці правої щоки, в ділянці перенісся посередині, які виникли від щонайменше двох дій тертя тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути нігті рук сторонньої особи, їм подібні предмети, що могли мати місце при закриванні рота рукою; а також садно по передній поверхні правого гомілково-ступеневого суглобу, яке виникло від щонайменше однієї дії тертя тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, і відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження.

Висновком експерта №43 від 29 серпня 2019 року у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден в надбрівній ділянці зліва, в виличній ділянці зліва з переходом на ліву щоку, які виникли від щонайменше восьми дій тертя тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути нігті рук сторонньої особи, їм подібні предмети, можливо, під час самозахисту потерпіла ОСОБА_9 подряпала нігтями своєї правої руки ОСОБА_8 ліву частину обличчя, і відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02 вересня 2019 року з фототаблицями до нього, свідок ОСОБА_10 вказала на ОСОБА_8 як на особу, що вчинила 26 серпня 2019 року замах на зґвалтування потерпілої ОСОБА_9 .

Крім того, із запису з камер відеоспостереження магазину «SV» на АДРЕСА_3 , а також із протоколу огляду даного відеозапису від 03 жовтня 2019 року, вбачається, що о 14 годині 07 хвилин 26 серпня 2019 року потерпіла ОСОБА_9 проходить повз зазначений вище магазин, а після неї в тому ж напрямку о 14 годині 09 хвилин проходить обвинувачений ОСОБА_8 , о 14 годині 16 хвилин останній проходить повз магазин у зворотному напрямку.

Колегія суддів уважає, що показання потерпілої та свідків не містять істотних розбіжностей та підтверджені сукупністю досліджених судом доказів.
Наведені у вироку та досліджені докази отримані в порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.152 КК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 вчинив дії, які кваліфіковано як закінчений замах на зґвалтування, тобто замах на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, якщо особа виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відтак, неможливо визнати переконливими і обґрунтованими показання обвинуваченого ОСОБА_8 і аналогічні їм доводи апеляційної скарги його захисника ОСОБА_7 щодо перекваліфікації дій обвинуваченого на ч.1 ст.296 КК України із призначенням покарання відповідно до положень ч.1 ст.75 КК України.

Так, під статевою свободою слід розуміти право повнолітньої і психічно нормальної особи самостійно обирати собі партнера для статевих зносин і не допускати у сфері статевого спілкування будь-якого примусу. Статева недоторканість це абсолютна заборона вступати у природні статеві контакти з особою, яка в силу певних обставин не є носієм статевої свободи, всупереч її справжньому волевиявленню.

Фізичне насильство при зґвалтуванні може полягати у нанесенні удару, побоїв, позбавленні або обмеженні особистої волі, заподіянні тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості тощо і спрямовується на те, щоб учинити з потерпілою особою природний статевий акт, подолати здійснюваний або очікуваний з її боку фізичний опір, пов`язаний з небажанням вступити у статевий контакт.

Відповідно до ч.2 ст.15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Зокрема, ОСОБА_8 вчинені всі дії для сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), однак злочин був не доведений до кінця через обставини, які не залежали від самого обвинуваченого ОСОБА_8 .

Саме через активні дії потерпілої ОСОБА_9 , яка чинила опір, та допомогу сусідів обвинувачений ОСОБА_8 не зумів завершити злочин та був вимушений залишити місце скоєного.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Отже, на думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції ретельно дослідив і проаналізував усі наведені обставини та надав у вироку належну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_8 .

З урахуванням викладеного, доводи сторони захисту про відсутність складу інкримінованого злочину є безпідставними.
Звідси й доводи захисника ОСОБА_7 про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.2 ст.15ч.1 ст.152 КК України на ч.1 ст.296 КК України, на думку колегії суддів апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
Дані про обстановку скоєння злочину, поведінка обвинуваченого, спосіб вчинення діяння, характер виявлених тілесних ушкоджень підтверджує висновок суду про спрямованість умислу ОСОБА_8 саме на зґвалтування потерпілої, а всі дії останнього при скоєнні злочину носили послідовно умисний характер, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі обвинуваченого.
За таких обставин колегія суддів уважає вину ОСОБА_8 доведеною і кваліфікацію його дій за ч.2 ст.15 ч.1 ст.152 КК України обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування вироку, не встановлено.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено згідно з вимогами ст.65 КК України.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, зокрема, що він за місцем постійного проживання характеризується негативно, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, а також те, що згідно висновку комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи №575 від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_8 під час скоєння злочинів виявляв та виявляє психічні та поведінкові розлади в наслідок вживання алкоголю з синдромом залежності. Водночас це не заважало та не заважає йому усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Також обґрунтовано визнано, що ОСОБА_8 добровільно відшкодував моральну шкоду, що пом`якшує йому покарання.

Обставинами, які обтяжують покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, на переконання колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

За таких обставин апеляційна скарга захисника не може бути задоволена, оскільки висновки суду першої інстанції в ході апеляційного розгляду не спростовані.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення в апеляційному порядку не виявлено.

Підстав для скасування чи зміни вироку суду при перевірці справи в апеляційному порядку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 березня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4