Справа № 372/70/19
Провадження № 1-кп-63/21
В И Р О К
іменем України

03 березня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001035 від 21.10.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Плахтянка Макарівського району Київської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Глинне Рокитнянського району Київської області, громадянина України, який має вищу освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_4 , раніше

не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб вчинили незаконне заволодіння транспортним засобом за наступних обставин.

Згідно з наказом № 170 о/с від 10.11.2017 Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_5 призначено на посаду поліцейського взводу реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області.

Також, згідно з наказом № 22 о/с від 22.02.2017 Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_6 призначено на посаду поліцейського-водія взводу реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області.

Законом України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція

в Україні - центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Поліцейський зобов`язаний:

-неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

-професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

-поважати і не порушувати прав і свобод людини;

-надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

-зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

-інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань:

-здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану

на запобігання вчиненню правопорушень;

-виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних

та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

-вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

-вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;

-здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення

про кримінальні, адміністративні правопорушення або події;

-здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності;

-розшукує осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом;

-у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання;

-доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення;

-вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях;

-регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

-здійснює супроводження транспортних засобів у випадках, визначених законом;

-видає відповідно до закону дозволи на рух окремих категорій транспортних засобів; у випадках, визначених законом, видає та погоджує дозвільні документи у сфері безпеки дорожнього руху;

-вживає всіх можливих заходів для надання невідкладної, зокрема домедичної і медичної, допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я;

-вживає заходів для визначення осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе; встановлює особу за невпізнаним трупом;

-забезпечує безпеку взятих під захист осіб на підставах та в порядку, визначених законом;

-у межах своєї компетенції, визначеної законом, здійснює контроль

за дотриманням вимог законів та інших нормативно-правових актів щодо опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, вживає заходів щодо запобігання дитячій бездоглядності, правопорушенням серед дітей, а також соціального патронажу щодо дітей, які відбували покарання у виді позбавлення волі;

-вживає заходів для запобігання та протидії домашньому насильству або насильству за ознакою статі;

-здійснює охорону об`єктів права державної власності у випадках

та порядку, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами,

а також бере участь у здійсненні державної охорони;

-здійснює на договірних засадах охорону фізичних осіб та об`єктів права приватної і комунальної власності;

-здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ;

-здійснює у визначеному законом порядку приймання, зберігання

та знищення вилученої, добровільно зданої або знайденої вогнепальної, газової, холодної та іншої зброї, боєприпасів, набоїв, вибухових речовин та пристроїв, наркотичних засобів або психотропних речовин;

-здійснює контроль у межах своєї компетенції, визначеної законом,

за дотриманням вимог режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіоактивного забруднення;

-сприяє забезпеченню відповідно до закону правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх оголошення на всій території України або в окремій місцевості;

-виконує в межах компетенції запити органів правопорядку (правоохоронних органів) інших держав або міжнародних організацій поліції відповідно до закону та міжнародних договорів України;

-здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону;

-вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні, здійснює розшук боржника чи дитини у виконавчому провадженні у випадках, передбачених законом або рішенням суду;

-забезпечує інформування Комісії з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, про хід досудового розслідування, вжиття заходів для розшуку осіб, зниклих безвісти, у тому числі осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, для внесення даних до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;

-виявляє транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб та не зареєстровані в Україні у встановлені законодавством строки;

-вживає заходів для виявлення неправомірного керування транспортними засобами, щодо яких порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортні засоби використовуються для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортні засоби передано у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили їх на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, а також заходів для виявлення неправомірного розкомплектування таких транспортних засобів.

Відповідно до функціональних обов`язків поліцейського взводу реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_5 зобов`язаний: знати територію району, особливості та оперативну обстановку на охоронюваних об`єктах, їх вразливі місця, приховані підходи та шляхи під`їзду до них, призначення і правила експлуатації спеціального обладнання, встановленого на транспортному засобі; підтримувати бойову готовність екіпажу, орієнтуватися в світових (звукових) сигналах, оповіщувачів, основних і додаткових рубежів захисту охоронно-пожежної сигналізації; прибувши на об`єкт, дотримуючись заходів особистої безпеки блокує його та приймає участь в оперативно-розшукових заходах з метою встановлення причини надходження тривожного сигналу, для чого ретельно оглядає периметр та прилеглу до об`єкту територію; при виявленні порушення цілості об`єкта негайно доповідати на ПЦС та черговому по ВП ГУНП, прийняти заходи щодо виявлення, переслідування злочинців для їх затримання, встановлення свідків, вжити заходів до охорони місця події; не залишати об`єкт без охорони до перезакриття «госпорганом», а також до з`ясування причини спрацювання ОПС і здачі об`єкта під спостереження ПЦС, або до вказівки чергового; у процесі патрулювання зосередити увагу на місцях розташування особливо-важливих об`єктів, веде спостереження за місцями концентрації антигромадського та злочинного елементу, можливого вчинення злочинів та інших протиправних дій; при прийомі під охорону об`єктів з великими матеріальними цінностями (універсальні, комісійні магазини, бази, склади тощо) проводити огляд (захищення); вживати заходів щодо реагування на звернення громадян з інформацією про скоєні злочини або злочини, які готуються, пошук викраденого майна всіх форм власності та зниклих злочинців; після прибуття зміни, вирішення всіх проблемних питань та з дозволу чергового по відділу прибути до чергової частини для здачі зброї, спецзасобів, засобів зв`язку, екіпіровки; в разі необхідності надавати допомогу «госпорганам» під час здачі об`єкту під охорону.

Крім того, відповідно до функціональних обов`язків поліцейського-водія взводу реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_6 зобов`язаний: знати й дотримуватися Правил дорожнього руху, вимог настанови з автомобільної служби в органах внутрішніх справ в частині, що його стосується, дотримуватися техніки безпеки під час обслуговування, поточного ремонту та зберігання транспортних засобів, порядок і правила оформлення дорожньої документації; удосконалювати техніку й тактику керування автомобілем, знати будову, основи технічного обслуговування й поточного ремонту дорученої йому техніки, марки ПММ, норми їх витрати, формувати навики виявлення й усунення несправностей; утримувати транспортний засіб повністю укомплектованим і у справному стані; своєчасно і правильно заповнювати бортовий журнал; заступаючи в наряд, одержувати в командира взводу або його заступника ключі від машини й дорожню документацію, перевірити відповідність зафіксованих показань тих, що є на спідометрі, технічний стан транспортного засобу й слідкувати за його станом в процесі несення служби; добре знати територію, що знаходиться ПЦС, розташування та особливості об`єктів, які охороняються, і найкоротші шляхи до них; після отримання наказу на виїзд за сигналом «тривога» визначити найкоротший шлях руху, використовуючи СГП і проблисковий маяк, забезпечити своєчасне прибуття наряду до вказаного об`єкта; вживши заходів, що виключають викрадення автомашини брати участь в огляді об`єкта та прилеглої місцевості, затриманні злочинців та охороні місця події; забезпечити стійкий зв`язок з ПЦС і членами екіпажу. За розпорядженням старшого групи передавати інформацію на ПЦС та черговому по відділу; під час посадки затриманих у машину вживати заходів безпеки, що виключають травмування затриманих, напад з їх боку, псування матеріальної частини. Оглядати кузов (салон) автомобіля з метою виявлення залишених предметів, документів після виведення доставлених осіб.

Згідно пункту 6 розділу 7 Інструкції про організацію службової діяльності органів поліції охорони під час виконання заходів з фізичної охорони об`єктів, затвердженої наказом МВС № 577 від 07.07.2017 перетинання меж територіальної відповідальності нарядами реагування

не допускається, за виключенням надання допомоги іншому наряду поліції охорони чи наряду органу НПУ або переслідування правопорушника за дозволом відповідального або чергового УПО (ПП УПО, за відсутності - чергового (Г) ПЦС).

Крім того, відповідно до пункту 6 розділу 1 Порядку використання

і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 07.09.2017 № 757 забороняється водіям (судноводіям) використання транспортних засобів для поїздок, не пов`язаних із службовою діяльністю, керування незакріпленими транспортними засобами та за відсутності у них документів, які згідно з ПДР або Правилами судноплавства

на внутрішніх водних шляхах України, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 91 від 16.02.2004, дають право на керування транспортними засобами, а також за відсутності іншої передбаченої цим Порядком дорожньої документації.

Поряд з цим, в порушення вимог діючого законодавства поліцейський взводу реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_5 та поліцейський-водій взводу реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_6 залишивши центр зони обслуговування охорони, використовуючи службовий автомобіль марки «Део-Ланос», спеціальний реєстраційний номер 0439 здійснили незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Так, 21 жовтня 2018 року о 13 годині 55 хвилин на спеціальну лінію «102» ГУ НП в Київській області за вхідним № 29086749 надійшло усне повідомлення від громадянки ОСОБА_7 , 1986 року народження, щодо заволодіння невстановленими особами транспортним засобом, який належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 ОСОБА_8 , проте який знаходиться у неї в користуванні, а саме автомобілем «ВАЗ-2104», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1995 року випуску, який було припарковано її чоловіком на автодорозі «м. Київ - м. Знам`янка», поблизу АЗС «МОТО» в селі Таценки Обухівського району Київської області.

Також встановлено, що 21 жовтня 2018 року близько 11 години 00 хвилин поліцейський Обухівського РВ УПО в Київській області капрал поліції ОСОБА_5 (службове посвідчення КОП № 007497) та поліцейський-водій Обухівського РВ УПО в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_6 (службове посвідчення КОП

№ 001108), перебуваючи на добовому чергуванні з охорони об`єктів у м. Обухів, рухаючись на службовому автомобілі «Део-Ланос», спеціальний реєстраційний номер 0439, по маршруту № 1 на автодорозі «м. Київ - м. Знам`янка», виявили на проїзній частині смуги руху в напрямку міста Обухів автомобіль «ВАЗ-2104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, 1995 року випуску.

Поліцейський Обухівського РВ УПО в Київській області капрал поліції ОСОБА_5 та поліцейський-водій Обухівського РВ УПО в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_6 , провівши огляд вказаного автомобіля, встановивши технічні несправності вказаного транспортного засобу та відсутність поряд

з автомобілем його власника, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи незаконність своїх дій, за попередньою змовою між собою, незаконно заволоділи транспортним засобом «ВАЗ-2104», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_7 , а саме знаходячись на автодорозі «м. Київ - м. Знам`янка», поблизу АЗС «МОТО» в селі Таценки Обухівського району Київської області, закріпивши між передньою частиною автомобіля «ВАЗ-2104», та задньою частиною автомобіля «ФОРД ТРАНЗИТ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , білого кольору буксирувальний трос, після чого поліцейський-водій Обухівського РВ УПО в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_6 сівши за кермо автомобіля марки «ВАЗ-2104», а поліцейський Обухівського РВ УПО в Київській області капрал поліції ОСОБА_5 за кермо службового автомобіля марки «Део-Ланос», спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_4 та шляхом буксирування викраденого транспортного засобу, перемістили автомобіль «ВАЗ-2104», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись на автодорозі «м. Київ - м. Знамянка», через м. Обухів по автодорозі біля території ринку за адресою: м. Обухів, вул. Каштанова, 12, до приміщення гаражу, який розташований в гаражному кооперативі «Лісний» за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, 25.

Таким чином, після переміщення автомобіля «ВАЗ-2104», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в гаражне приміщення у кооперативі «Лісний» за адресою: в м. Обухів, по вул. Каштанова, 25, поліцейський Обухівського РВ УПО в Київській області капрал поліції ОСОБА_5 та поліцейський-водій Обухівського РВ УПО в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи незаконність своїх дій, за попередньою змовою між собою, сховавши вказаний транспортний засіб у вказаному місці, шляхом закриття гаражного приміщення на замок, з метою його подальшої реалізації, незаконно заволоділи транспортним засобом - «ВАЗ-2104», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 належить ОСОБА_8 , яким користувалася ОСОБА_7 , чим завдали останній матеріальні збитки.

Відповідно до висновку експерта КНДЕКЦ № 12-2/992 від 12.12.2018 ринкова вартість автомобіля «ВАЗ-2104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1995 року випуску, об`єм двигуна 1451 см3, на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 21.10.2018 становила 33 080 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, показав, що у жовтні 2018 року він працював у поліції охорони, перебував на добовому чергуванні із ОСОБА_6 на службовому автомобілі зі зброєю, вранці проїжджаючи на службовому автомобілі неподалік автозаправочної станції «МОТО» в селі Таценки Обухівського району вони на узбіччі помітили автомобіль «ВАЗ-2104» біло-чорного кольору, біля якого нікого не було. Оглянувши автомобіль вони вирішили, що в нього немає господаря, тому прийняли спільне рішення забрати собі та в подальшому розпорядитися на власний розсуд. Після установки запасного колеса вони вказаний автомобіль відбуксували до гаражу в м.Обухів за допомогою автомобіля «Форд Транзит», за кермом якого перебував їх знайомий ОСОБА_9 , після чого поїхали далі виконувати свої службові обов`язки. Одразу після виїзду з гаражного кооперативу на автобусній зупинці біля лікарні їх зупинила жінка, яка повідомила, що в неї викрали автомобіль, вони зрозуміли, що саме вона власник викраденого ними автомобіля, який вони помилково вважали безгосподарним. Вони відвезли її до райвідділу поліції, але не зізнались їй, бо боялись її емоційної реакції. Біля райвідділу поліції потерпіла пересіла до автомобіля відповідального чергового ОСОБА_10 і вони разом поїхали до лікарні. Далі вони поїхали також всі разом до гаражного кооперативу, який розташований поблизу. На пункті охорони відповідальний черговий ОСОБА_10 разом із ними дивився відеозапис, де було зафіксовано автомобілі ВАЗ і Форд. В цей час зрозумівши що вони скоїли злочин, вони вирішили зізнатись черговому по відділу поліції, що і зробили поблизу гаражного кооперативу, повернули потерпілій автомобіль. Вони із іншим обвинуваченим повністю відшкодували збитки та зізнались у скоєному до початку досудового розслідування, тому просив звільнити його від кримінальної відповідальності. Про скоєне жалкує, запевняв у відсутності намірів вчиняти злочини.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні вчиненні вказаного злочину визнав повністю, показав, що у жовтні 2018 року він працював у поліції охорони, перебував на добовому чергуванні із ОСОБА_5 на службовому автомобілі, проїжджаючи на службовому автомобілі неподалік автозаправочної станції «МОТО» в селі Таценки Обухівського району вони на узбіччі помітили автомобіль «ВАЗ-2104», біля якого нікого не було. Оглянувши автомобіль вони вирішили, що в нього немає господаря, тому прийняли спільне рішення забрати собі та в подальшому розпорядитися на власний розсуд. Він подзвонив своєму знайомому ОСОБА_9 для допомоги у буксируванні автомобіля. Після установки запасного колеса вони вказаний автомобіль відбуксували до гаражу в м.Обухів за допомогою автомобіля «Форд-транзит», за кермом якого перебував ОСОБА_9 , після чого поїхали далі виконувати свої службові обов`язки. Одразу після виїзду з гаражного кооперативу на автобусній зупинці біля лікарні їх зупинила жінка, яка повідомила, що в неї викрали автомобіль, вони зрозуміли, що саме вона власник викраденого ними автомобіля, який вони помилково вважали безгосподарним. Вони відвезли її до райвідділу поліції. Далі вони поїхали також разом із відповідальним черговим по райвідділу до гаражного кооперативу. На пункті охорони відповідальний черговий ОСОБА_10 разом із ними дивився відеозапис, де було зафіксовано їхній автомобіль та Форд. В цей час зрозумівши що вони скоїли злочин, вони вирішили зізнатись черговому по відділу поліції, що і зробили поблизу гаражного кооперативу, повернули потерпілій автомобіль. Вони із іншим обвинуваченим повністю відшкодували збитки та зізнались у скоєному до початку досудового розслідування, тому просив звільнити його від кримінальної відповідальності. Про скоєне жалкує, запевняв у відсутності намірів вчиняти злочини.

Винуватість обох обвинувачених у вчиненні вказаних злочинів повністю доведена показами свідків, письмовими доказами.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, подала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, в яких вказувала на відсутність претензій до обвинувачених через повне відшкодування шкоди.

Свідок ОСОБА_11 показав, що приблизно три роки тому він працював начальником сектору реагування патрульної поліції Обухівського відділу поліції, на його чергуванні надійшло повідомлення потерпілої про викрадення автомобіля, він приймав участь у розшуці викраденого автомобіля, коли виїжджав на перевірку інформації про те, що очевидці бачили буксирування білим бусом викраденого автомобіля на мікрорайоні лікарня в м.Обухові, зустрів обох обвинувачених. Вони були на чергуванні у формі, працювали у поліції охорони, користувались того дня службовим патрульним автомобілем «ДЕУ». Разом із потерпілою та обома обвинуваченими вони поїхали до лікарні, потім до гаражного кооперативу, де після перегляду ним відеозапису обвинувачені зізнались йому про те, що саме вони викрали цей автомобіль, а ОСОБА_12 показав гараж, де вони його сховали. Автомобіль був «ВАЗ-2104» білого кольору із чорною полосою. Обвинувачені розповіли йому, що цей автомобіль вони виявили на трасі біля села Таценки без колеса та відбуксирували до цього гаража. Розповіли вони йому це приблизно через півгодини після повідомлення потерпілої про угон та після проведення дій по розшуку викраденого автомобіля.

Свідок ОСОБА_13 показав, що приблизно два роки тому йому зателефонував його знайомий ОСОБА_14 , попросив притягнути машину із ОСОБА_15 , він погодився, приїхав на своєму автомобілі «Форд Транзит», на місці він побачив «ВАЗ-2104» білого кольору та поліцейський автомобіль. Юра прицепив «ВАЗ» на буксир і попросив затягнути на гаражі в м.Обухів, він відбуксирував автомобіль «ВАЗ», за кермом якого був ОСОБА_16 , за ними їхала поліцейська машина. На гаражах за лікарнею обвинувачені відцепили трос і він поїхав. Про викрадення автомобіля він не знав.

Винуватість обвинувачених у вчиненні вказаного злочину також підтверджується поданими суду письмовими доказами, зокрема:

- витягом з ЄРДР, яким підтверджується внесення відомостей про злочин до ЄРДР (т.2 а.с.1-4);

- протоколом огляду місця події від 21.10.2018 року, в якому зафіксовано результати огляду гаража, де було виявлено викрадений автомобіль (т.2 а.с.23-24);

- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, яким підтверджується належність транспортного засобу (т.2 а.с.25);

- протоколом огляду місця події від 21.10.2018 року, в якому зафіксовано результати огляду автомобіля «Форд Транзит», за допомогою якого буксировали викрадений автомобіль (т.2 а.с.33-37);

- висновком експерта № 12-2/992 від 12.12.2018 року, яким підтверджується вартість викраденого автомобіля (т.2 а.с.55-61);

- протоколом огляду від 03.12.2018 року, в якому зафіксовано результати огляду телефону ОСОБА_13 , в якому виявлено контактні дані ОСОБА_17 (т.2 а.с.105);

- матеріалами особових справ, спеціальними жетонами, посадовими інструкціями, якими підтверджується перебування обох обвинувачених на службі в поліції станом на час вчинення злочину, а відтак, і обізнаність із приписами чинного законодавства та організацією роботи правоохоронних органів (т.2 а.с.11, 170, 175, 248, т.3 а.с.1-192, т.4 а.с.1-146).

Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналіз свідчень обвинувачених, свідків в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обох обвинувачених в частині підтвердження факту особистої участі обох обвинувачених у незаконному заволодінні транспортним засобом, його переміщення та приховання у гаражі правдивими і послідовними, оскільки вони узгоджуються із письмовими доказами та показами свідків, вказують на переконливість тверджень сторони обвинувачення щодо наявності спільного умислу та попередньої змови обох обвинувачених на вчинення інкримінованого злочину.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, оскільки вони вчинили умисні дії, які виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо наявності підстав для звільнення обох обвинувачених від кримінальної відповідальності суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 289 КК України звільняється від кримінальної відповідальності судом особа, яка вперше вчинила дії, передбачені цією статтею (за винятком випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства), але добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула транспортний засіб власнику і повністю відшкодувала завдані збитки.

Аналіз конструкції ч. 4 ст. 289 КК України вказує, що цією нормою встановлено спеціальний вид звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 289 КК України та визначено чотири умови його застосування: 1) вчинення вперше незаконного заволодіння транспортним засобом, крім випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства; 2) добровільна заява винної особи про вчинений злочин правоохоронним органам; 3) повернення транспортного засобу власнику; 4) повне відшкодування завданих збитків.

Причому у ч. 4 ст. 289 КК України не вказано на обов`язкову послідовність вчинення відповідних дій, які складають умови застосування цього виду звільнення.

Відтак послідовність вчинення відповідних дій не може впливати на застосування судом до особи ч. 4 ст. 289 КК України, оскільки цей спеціальний вид звільнення є імперативним та безумовним і пов`язаний з позитивною посткримінальною поведінкою винного.

Тому факт повідомлення потерпілим правоохоронним органам щодо повернення йому транспортного засобу та відшкодування збитків не є визначальним щодо встановлення такої умови як добровільна заява в правоохоронні органи про вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом. Визначальним тут є підтвердження добровільності заяви винної особи до правоохоронного органу та проміжок часу, у який це відбулося (дві складові цієї умови).

Вказана вище умова означає, що особа без будь-якого зовнішнього примусу безпосередньо або за допомогою інших осіб добровільно в будь-якій формі (усній, письмовій, за допомогою засобів зв`язку тощо) повідомляє правоохоронним органам про те, що нею вчинене незаконне заволодіння транспортним засобом. При цьому ініціатива може виходити не лише від винного, але й від інших осіб, наприклад, його родичів чи близьких. Однак саме рішення про добровільну заяву винний повинен прийняти самостійно, усвідомлюючи, що на той момент його ще не викрито у вчиненні кримінального правопорушення (суб`єктивний критерій добровільності).

Оскільки законом не зазначено, коли саме особа має пред`явити заяву про вчинений злочин правоохоронним органам, тому можна вважати, що добровільну заяву в правоохоронні органи про вчинення кримінального правопорушення (юридичний факт, що за наявності інших умов припиняє відповідні кримінально-правові відносини) винний має зробити тільки в певний проміжок часу. Початковим моментом при цьому є вчинення особою злочину, передбаченого ст. 289 КК, а кінцевим моментом є час, з якого особі достеменно стало відомо про її викриття правоохоронними органами, що не пов`язане з її добровільними діями щодо повернення транспортного засобу власнику та відшкодуванням завданих збитків, але до вручення особі письмового повідомлення про підозру (часовий критерій добровільності).

Таким чином, встановлення факту добровільності подання заяви винною особою до правоохоронного органу про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, має відбуватись з урахуванням усіх обставин такого повідомлення шляхом з`ясування суб`єктивного та часового критеріїв добровільності вчинення цих дій.

Мотиви поведінки особи, яка добровільно повідомляє про вчинене нею незаконне заволодіння транспортним засобом, можуть бути різними і юридичного значення не мають (докори сумління, каяття, страх перед покаранням тощо).

Суд погоджується із висновками Верховного Суду щодо застосування вказаних норм матеріального права, викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 9 жовтня 2018 року у справі № 688/1744/16-к (провадження № 51- 3585км18) та застосовує їх при вирішенні цієї справи.

Суд зважає на те, що показання обох обвинувачених в судовому засіданні під час судового розгляду стосовно часу і обставин повідомлення уповноважених працівників поліції про вчинення ними злочину містять протиріччя та не є послідовними та взаємоузгодженими. Так, безпосередньо в суді під час допиту ОСОБА_5 спочатку вказував, що повідомив відповідального чергового Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 одразу як вони на службовому автомобілі привезли потерпілу до райвідділу поліції, однак надалі вказав, що зізнався у вчиненні злочину тій же посадовій особі пізніше, а саме після того, як було переглянуто відеозаписи у гаражному кооперативі. Обвинувачений ОСОБА_6 під час допиту в суді вказав, що повідомив відповідального чергового Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 про їхню участь у вчиненні злочину приблизно через 40 хвилин після його скоєння, через 15-20 хвилин після приховування викраденого автомобіля у гаражі, надалі уточнив, що це сталося після огляду відеозапису біля гаражного кооперативу.

Аналізуючи обставини щодо причин і часу повідомлення обвинувачених про вчинення ними злочину працівникам поліції суд, окрім іншого, приймає до уваги відомості, наявні у письмових доказах, які узгоджуються із показаннями свідків, а також в цілому узгоджуються із остаточними показаннями обвинувачених про наступне.

21 жовтня 2018 року о 13 год. 55 хв. потерпіла ОСОБА_7 звернулась до поліції із повідомленням про викрадення автомобіля, де вже повідомила про буксирування викраденого автомобіля іншим автомобілем «Форд транзит» в певному напрямку, а також те, що вона їде до райвідділу поліції, оскільки зупинила патруль (т.2 а.с.21-22). З показань обвинувачених вбачається, що потерпіла саме ними була доставлена до приміщення відділу поліції на своєму службовому автомобілі і саме вона повідомила їм про крадіжку, що вказує на те, що в цей час обвинувачені вже були обізнані зі слів самої потерпілої про виявлення нею крадіжки автомобіля, про наміри звернутись до поліції із заявою про вчинення злочину, а також про наявність свідків буксирування викраденого автомобіля.

Аналогічні пояснення вона надала поліції письмово 21.10.2018 року (т.2 а.с.63). Надалі вже під час допиту в якості потерпілої 21.10.2018 року вона показала, що працівниками поліції, у службовому автомобілі яких вона їхала до відділу поліції виявились саме викрадачі автомобіля, яким вона повідомила про те, що угнаний автомобіль буксирували на автомобілі «Форд транзит» в напрямку кооперативу «Лісний», де у подальшому було виявлено викрадений автомобіль. Ввечері того ж дня заподіяні їй збитки були повністю відшкодовані дружиною ОСОБА_6 (т.2 а.с.67-71).

21 жовтня 2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у письмових поясненнях посадовим особам Обухівського ВП ГУ НП в Київській області зізнались у вчиненні саме ними викрадення автомобіля, повідомили обставини вчинення злочину (т.2 а.с.109-110, 174). Крім того, 21 жовтня 2018 року вони усно повідомили про свою особисту участь у викраденні автомобіля свідку ОСОБА_11 як уповноваженому представникові правоохоронних органів поблизу заїзду до гаражного кооперативу «Лісний» по вул.Каштановій в м.Обухів Київської області по завершенні перегляду відеозапису камер відеоспостереження, а також вказали на місце зберігання викраденого автомобіля.

21 жовтня 2018 року ОСОБА_6 прийняв участь у огляді місця події (т.2 а.с.23-24), під час якого у гаражі було виявлено викрадений автомобіль.

21 жовтня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення, вчинене саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.2 а.с.1-4).

21 жовтня 2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були затримані за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України (т.2 а.с.128-135, 189-197).

22 жовтня 2018 року потерпіла ОСОБА_7 подала нотаріально посвідчену заяву, в якій повідомляє про повне відшкодування обвинуваченим ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди за крадіжку автомобіля (т.1 а.с.66).

Поряд із тим, 22 жовтня 2018 року будучи допитаними в якості свідків, обоє обвинувачені відмовились давати покази (т.2 а.с.115-117, 171-173), що протирічить їх попередній позиції та може викликати сумніви у добровільності повідомлення поліції про участь у вчиненні злочину в аспекті вирішення судом питання про застосування ч.4 ст.286 КК України. Однак, суд не приймає до уваги ці протоколи допиту з огляду на істотність порушення КПК України, оскільки в якості свідків вони допитувались вже будучи затриманими за підозрою у вчиненні злочину.

22 жовтня 2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України (т.2 а.с.136-139, 198-201).

Таким чином, часовий критерій добровільності подання заяви винною особою до правоохоронного органу про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, у цій справі суд вважає дотриманим.

Посилання обвинувачених про те, що вони приймали участь разом із ОСОБА_11 у перегляді відеозаписів на пункті охорони гаражного кооперативу, а тому були обізнані із тим, що вказаний відеозапис не допоможе їх викриттю з огляду на те, що на відеозапису не було зафіксовано саме їх особисто, а лише викрадений автомобіль, який буксирувався іншим автомобілем «Форд», суд вважає непереконливими, оскільки з показань свідка ОСОБА_11 та інших наявних у справі доказів вбачається фіксація заїзду слідом за цими автомобілями службового автомобіля поліції, який знаходився у користуванні обох обвинувачених під час чергування. Стороною захисту це не оспорено. Обоє обвинувачених в силу виконання своїх службових обов`язків як поліцейських незабаром після завершення скоєння злочину отримали фактичний доступ до відомостей про докази, якими можуть підтверджуватись їх неправомірні дії. Так, вони мали можливість спілкуватись із потерпілою до викриття їх особистої участі у вчиненні злочину під час її доставки до райвідділу поліції, безпосередньо приймали особисту участь у першопочаткових оперативно-розшукових заходах, внаслідок яких було виявлено місце зберігання викраденого автомобіля та транспортний засіб, який використовувався для буксирування викраденого автомобіля. Враховуючи це, а також з огляду на тривалість служби обох обвинувачених у поліції та набуті у зв`язку із цим знаннями і досвідом щодо організації роботи правоохоронних органів, на думку суду, отримана ними інформація про сукупність отриманих уповноваженими працівниками поліції відомостей про обставини вчинення злочину вже на початкових стадіях досудового розслідування в достатній мірі призвели до усвідомлення обома обвинуваченими можливості швидкого розкриття їх особистої участі у незаконному заволодінні транспортним засобом та невідворотності покарання. В свою чергу, це суттєво впливає на критичну оцінку судом їх посилань на добровільність заяви про вчинене правоохоронним органам як критерію для застосування приписів ч.4 ст.289 КК України.

Поряд із тим, в силу професійної освіти, служби в поліції та фахової підготовки обидва обвинувачені на час скоєння злочину були достеменно обізнані із приписами чинного кримінального, кримінального процесуального законодавства, а також законодавства, що регулює оперативно-розшукову діяльність, чітко усвідомлювали, що відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» вони повинні були поважати і не порушувати прав і свобод людини, вживати заходів з метою виявлення і припинення кримінальних правопорушень, а не особисто вчиняти злочини проти власності громадян. Отже, їм було достеменно відомо про процедури досудового розслідування скоєного ними злочину та умови звільнення від кримінальної відповідальності, зокрема, передбачені ч.4 ст.289 КК України. Також їм було достеменно відомо, що незаконно заволодівши чужим транспортним засобом, вони вчинили кримінально каране діяння - злочин.

Однак, обвинувачені своєчасно не здійснили добровільне повідомлення правоохоронних органів про вчинений ними злочин, що не вказує на позитивну посткримінальну поведінку винних. Так, перебуваючи при виконанні службових обов`язків поліцейських, вони були очевидцями здійснення телефонного повідомлення потерпілої на лінію «102», на службовому автомобілі прибули разом із потерпілою до райвідділу поліції, потім разом із потерпілою на відповідальним працівником поліції прийняли участь у розшуці викраденого ними ж автомобіля, за вказівкою відповідального працівника поліції приїхали до гаражного кооперативу, де й сховали викрадений автомобіль, при цьому виконували вказівки старшого по званню відповідального поліцейського не повідомивши йому про обставини скоєння злочину та маючи для цього час і можливості, а зізнались у скоєному лише після участі спільно із відповідальним працівником поліції у відтворенні відеозапису камери відеоспостереження на пункті охорони гаражного кооперативу та переконавшись у фіксації відеозаписом заїзду на територію гаражного кооперативу викраденого ними автомобіля та їх службового поліцейського автомобіля. Сукупність вчинених обвинуваченими після скоєння злочину дій щодо особистої участі у розшуці викраденого автомобіля та тривалість часу від усвідомлення фіксації поліцією повідомлення про злочин до усного зізнання у вчиненні злочину уповноваженому працівникові поліції, на думку суду, не вказують на те, що саме рішення про добровільну заяву винні прийняли самостійно, усвідомлюючи, що на той момент їх ще не викрито у вчиненні кримінального правопорушення, а свідчать про протилежне суб`єктивне відношення обвинувачених в аспекті суб`єктивного критерію добровільності.

Доводи захисту про зізнання обвинувачених і відшкодування збитків потерпілій до внесення відомостей до ЄРДР про злочин не мають суттєвого правового значення для вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності, оскільки умови спеціального виду звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 289, згідно з ч. 4 цієї статті не пов`язуються із фактом початку досудового розслідування, а пов`язуються із іншими обставинами, яким судом надана правова оцінка. Крім того, відомості до ЄРДР були внесені того ж дня, коли було скоєно злочин.

Клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності в порядку ч.4 ст.289 КК України на стадії досудового розслідування не подавалось, а було ініційовано захисником вже під час судового розгляду.

Умовами спеціального виду звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 289 КК України, згідно з ч. 4 цієї статті, є:

-вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом вперше. Ця ознака має місце, коли: такі дії раніше ніколи не вчинялися; сплив строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за раніше вчинене незаконне заволодіння транспортним засобом (відповідно до ч. 1 ст. 49 строк давності за дії, передбачені ч. 1 ст. 289, становить 5 років, ч. 2 ст. 289 10 років, ч. З ст. 289 15 років, за умови, що перебіг давності не переривався); судимість у особи, яка була засуджена за ст. 289, погашена або знята;

-під час незаконного заволодіння транспортним засобом не були застосовані будь-яке насильство до потерпілого чи погроза такого насильства;

-добровільна заява про вчинене правоохоронним органам, тобто заява, зроблена за власною волею, незалежно від мотивів і не у зв`язку з тим, що про вчинене стало відомо правоохоронним органам. Добровільною заява буде і тоді, коли особа зробила її під впливом своїх родичів чи близьких;

-повернення транспортного засобу власникові. Така умова буде виконана і в тому випадку, коли транспортний засіб повернуто законному користувачеві, якщо він був вилучений у нього;

-повне відшкодування завданих збитків. Збитки можуть бути відшкодовані як винним, так і іншими особами. Часткове відшкодування збитків не відповідає змісту цієї умови.

Лише за наявності сукупності вказаних умов звільнення від кримінальної відповідальності є обов`язковим і безумовним.

Під час судового розгляду судом не встановлено однієї із умов, яка є обов`язковою складовою сукупності для застосування приписів ч.4 ст.289 КК України - добровільної заяви про вчинене правоохоронним органам, тобто заява, зроблена за власною волею, незалежно від мотивів і не у зв`язку з тим, що про вчинене стало відомо правоохоронним органам. При цьому, суд погоджується із доводами захисту про наявність всіх інших умов для звільнення від кримінальної відповідальності.

Суд вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зробили заяву про вчинений ними злочин саме після того, як вони достеменно і детально стали обізнані про те, що про вчинене стало відомо правоохоронним органам, що не вказує на добровільність такої заяви та вчинення цих дій саме за власною волею, а не в результаті усвідомлення неминучого викриття. Тобто, під час судового розгляду судом не встановлено обставин, які б підтверджували суб`єктивний критерій добровільності вчинення цих дій.

З огляду на викладене вище, обставини повідомлення обвинуваченими уповноваженим працівникам поліції про свою особисту участь у скоєнні злочину суд враховує при визначенні наявності обставин, які пом`якшують покарання, однак не вважає їх такими, що свідчать про наявність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ч.4 ст.289 КК України.

Таким чином, достатніх підстав для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 289 КК України суд не вбачає.

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особу винних та їх відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, досудову доповідь органу з питань пробації.

Обставинами, що пом`якшують покарання обох обвинувачених суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обох обвинувачених не встановлено.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер злочину, особу обвинувачених, які мають постійне місце проживання, сім`ї, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимі, враховуючи стан здоров`я обох обвинувачених, їх вік, соціальний статус, думку потерпілої, яка жодних претензій до обвинувачених не має, суд вважає необхідним призначити обом обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд вважає можливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обох обвинувачених від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки їх виправлення можливе без відбування покарання.

Суд вважає недоцільним застосування додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки відомостей про наявність належного обвинуваченим майна матеріали справи не містять, жодним учасником процесу застосування такої додаткової міри покарання не ініційовано, а призначення основного покарання у виді позбавлення волі є достатнім. Крім того, призначення такого додаткового покарання неможливе з огляду на застосування ст.75 КК України.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Чинний запобіжний захід відносно обох обвинувачених станом на час надходження справи до суду був відсутній. Під час розгляду справи клопотань про обрання їм запобіжного заходу не подавалось.

Цивільний позов не пред`являвся.

Відповідно до статті 100 КПК України долю речових доказів слід вирішити таким чином: диск з відеозаписом на якому зафіксовано огляд місця події, що зберігається при матеріалах кримінального провадження, слід залишити при матеріалах кримінального провадження; автомобіль «ФОРД ТРАНЗИТ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , які переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_13 слід йому залишити як законному володільцеві, автомобіль «ВАЗ-2104», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на штрафмайданчику Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, слід повернути законному володільцеві.

Судові витрати за проведення експертизи слід стягнути із обвинувачених у повному обсязі у рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на Обухівський районний відділ філії державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 покласти на Обухівський районний відділ філії державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 429 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 429 гривень.

Речові докази - диск з відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження; автомобіль «ФОРД ТРАНЗИТ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , залишити ОСОБА_13 ; автомобіль «ВАЗ-2104», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути законному володільцеві.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1