КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участі прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2020 року, у кримінальному провадженні № 0002542 від 10.12.2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, строком до 07 лютого 2021 року.
Відповідно до ухвали, слідчий суддя керуючись ст.ст. 177, 178 КПК України, врахувавши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яка підтверджується доданими до клопотання даними, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, а також врахувавши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає, що слідчим суддею не в повній мірі надано оцінку наявним доказам в матеріалах справи, застосовано занадто суворий запобіжний захід, не досліджено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного, а стороною обвинувачення не надано жодних прямих доказів щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, таким чином пред`явлена йому підозра є необгрунтованою. Крім цього, вказані прокурором ризики є недоведеними, оскільки ОСОБА_6 раніше не судимий, є військовослужбовцем, офіційно працевлаштований, всебічно намагається сприяти розслідуванню даного кримінального провадження, має на утриманні малолітню дитину та дружину. Враховуючи вищевикладене, на переконання захисника до ОСОБА_6 цілком можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Як вбачається з матеріалів, в провадженні третього слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у місті Києві перебуває кримінальне провадження № 0002542 від 10.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_6 було затримано 10.12.2020 року на підставі ст.208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до районного суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя районного суду задовольнив дане клопотання та застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Так, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин», те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У клопотанні органу досудового розслідування та доданих до нього матеріалах міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, зокрема на причетність останнього до інкримінованого кримінального правопорушення вказують: протоколи допиту свідків, довідка з КНП «МКЛШМД» №4 від 10.12.2020 року, протокол обшуку автомобіля, протокол обшуку кімнати, протокол проведення слідчого експерименту, дані «Драгеру» та інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності. Отже, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею перевірені доводи клопотання органу досудового розслідування щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та встановлено, що заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та існують на даний час. Наявні в матеріалах кримінального провадження докази, як зазначив слідчий суддя та на які посилався орган досудового розслідування у клопотанні, вказують на те, що перебуваючи на волі та розуміючи, що за вчинення даного кримінального правопорушення законодавством передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наведені обставини, які, на його думку, були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчим суддею та не спростовані стороною захисту в апеляційній інстанції.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні клопотання слідчий суддя також врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та дійшов висновку про відсутність підстав, які б переконували суд, що менш суворі запобіжні заходи здатні запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. З чим погоджується колегія суддів.
Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слідчий суддя правильно прийняв рішення, не визначивши підозрюваному розмір застави в порядку, передбаченому ст. 183 КПК України з огляду на те, що кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, тобто вчинене із застосуванням насильства.
При цьому колегія суддів також врахувала положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним. Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки орган досудового розслідування в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 на свободу, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, строком до 07 лютого 2021 року залишити без змін, а апеляційну захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/754/2021 Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Єдиний унікальний номер №757/55091/20-к Доповідач: ОСОБА_1