УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2021 року

м. Київ
справа № 740/5359/20
провадження № 51-3955ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 лютого 2021 року,який постановлено в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001009, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком Ніжинського міськрайонного суду від 01 березня 2007 року за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 1 місяць, звільненого умовно-достроково від відбування покарання 08 квітня 2016 року з невідбутим строком 3 місяці 27 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
Суть питання
За вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 лютого 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 5 років.
Не погоджуючись з вироком місцевого суду сторона захисту подала до апеляційного суду скаргу.
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 02 червня 2021 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 без змін.
У касаційній скарзі засуджений, не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, просить скасувати вирок місцевого суду і направити справу стосовно нього на новий розгляд.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
За змістом ч. 1 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються. Втім засуджений ОСОБА_4 , до поданої ним касаційної скарги, їх не долучив.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 зазначає про порушення допущені, на його думку, судом першої інстанції. При цьому, скарга засудженого не містить жодного обґрунтування, щодо порушень допущених апеляційним судом, при перегляді вироку місцевого суду стосовно нього. Зокрема засуджений не зазначає у чому саме полягали порушення допущені, на його думку, апеляційним судом і як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 404, 412 414, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
При цьому вимоги до суду касаційної інстанції, викладені засудженим у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак засуджений ставлячи вимогу про скасування вироку місцевого суду не зазначає, яке рішення повинен ухвалити суд касаційної інстанції щодо ухвали апеляційного суду, якою вищевказаний вирок залишено без змін.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3