Справа № 570/1170/21
Номер провадження 1-кс/570/220/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2021 року слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявниці - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне справу за скаргою ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,
в с т а н о в и в :

Як вбачається зі скарги, та пояснень ОСОБА_5 в судовому засіданні, оскаржувану постанову від 31.05.2019 р. вона за заявою від 20.01.2021 р. отримала 10.03.2021 р. у відділені пошти в с. Шпанів. Заявниця та її захисник адвокат ОСОБА_3 вважають оскаржувану постанову неправомірною, оскільки досудове розслідування кримінального провадження №000146 проведено неповно, не містить обгрунтування, виходячи з конкретних перевірених під час досудового розслідування фактичних обставин справи.
В судовому засіданні заявниця та її адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримали, просили задовольнити. Звертають увагу на оглянуті у судовому засіданні матеріали вказаного кримінального провадження, в яких містяться вказівки прокурора у порядку ст.36 КПК України, які не були виконані органом досудового розслідування, однак слідчим прийнято рішення про його закриття.
Прокурор ОСОБА_4 та начальник Сектору дізнання ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 в судовому засіданні вказують про відсутність підстав для задоволення скарги та скасування постанови старшого слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 . Вважають оскаржувану постанову обгрунтованою, оскільки нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не підтвердилося, та звертають увагу щодо закінчення строків, передбачених ст.49 КК України. Крім того, вказана скарга ОСОБА_5 свідчить про її намагання тиску на ОСОБА_8 , щодо якого існують інші провадження з приводу нерухомого майна.
Вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення даної скарги, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 31.05.2019 р. старшим слідчим СВ Рівненського РВП ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000146 від 13.10.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання щодо вимоги ОСОБА_5 скасувати постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).
Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст.2, 284 КПК України).
Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть обставин, та відповіді на всі питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Судом встановлено, що у провадженні Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000146 від 13.10.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
З наданих органом досудового розслідування матеріалів кримінального провадження вбачається, що у ході досудового розслідування слідчим було проведено ряд слідчих дій, зокрема допитано в якості свідків ОСОБА_8 07.12.2017 р., який також 07.12.2017 р.відмовився від одночасного допиту з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , також було допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Потерпіла ОСОБА_5 була допитана 14.03.2019 р., тоді ж був проведений слідчий експеримент. 10.04.2019 р. додатково допитаний свідок ОСОБА_8 .
Матеріали кримінального провадження містять копії з медичної картки ОСОБА_5 , оригінал якої вона подала для огляду в судовому засіданні, де містяться записи про її звернення до лікарів уролога та травматолога з приводу нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Як вбачається із вказівок у порядку ст.36 КПК України по вказаному кримінальному провадженню прокурором двічі слідчому, серед іншого, вказано призначити медичну експертизу у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що у даному випадку дії слідчого суперечать загальним засадам та завданням кримінального провадження, тому вважає, що висновки слідчого про наявність підстав для закриття кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення недопустимим.
Будучи зобов`язаним забезпечити ефективне досудове розслідування, орган досудового розслідування впродовж строку, передбаченого абз. 2 ч. 1ст. 219 КПК України, має встановити, чи була подія кримінального правопорушення, а також у разі відсутності такої або виявлення інших підстав для закриття провадження - прийняти відповідне рішення.
Ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).
Доводи ОСОБА_5 , та її адвоката ОСОБА_3 про передчасність і необґрунтованість рішення про закриття кримінального провадження є слушними та знайшли своє підтвердження під час розгляду скарги.
На думку суду, орган досудового розслідування, закриваючи кримінальне провадження, в повному обсязі не з`ясував усі зазначені ОСОБА_5 обставини кримінального правопорушення, не вжив всіх необхідних заходів для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, що ставить під сумнів законність постанови про закриття кримінального провадження.
Згідно із ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.
Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.
За відсутності належного обґрунтування в оскарженій постанові у слідчого судді відсутня можливість вмотивовано зробити висновок щодо правильності закриття кримінального провадження у зв`язку в відсутністю складу кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, суд вважає доводи скарги слушними та такими що підлягають задоволенню, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.
При проведенні досудового розслідування слід провести слідчі та інші процесуальні дії, які виникнуть під час перевірки, оцінити їх в сукупності з іншими доказами і прийняти обґрунтоване процесуальне рішення.
Керуючись ст. ст. 92, 303-307, 309КПК України, -
у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження - задоволити.

Постанову старшого слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 від 31.05.2019 р. про закриття кримінального провадження №0000146 від 13.10.2017 р. - скасувати.
Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1