Справа № 308/7746/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2021 року за № 0000638, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,
про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2021 року за № 0000638, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене 15.06.2021 року за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 151.
З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що в 15.06.2021 року до чергової частини Ужгородського РУП надійшов рапорт про те, що 14.06.2021 року близько 18:01 год. за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 151, працівники патрульної поліції зупинили транспортний засіб марки «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_1 . При перевірці вказаного транспортного засобу в працівників УПП виникла підозра на підробку документів, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та знищення, або заміни номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу тобто номеру кузова вказаного транспортного засобу.
За даним фактом сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
У ході огляду місця події за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 151 вилучено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ G300» державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії № НОМЕР_2 .
Посилаючись на те, що вилучені автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є предметом кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, з метою проведення трасологічної експертизи номерних позначень та двигуна, необхідності збереження предметів дослідження у незмінному стані, слідчий просив накласти арешт на вищевказані автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити, накласти арешт на вилучені автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання з підстав його
необґрунтованості. Зазначив, що органом порушені строки визначені ст. 171 КПК України щодо звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. Додав, що працівники всупереч ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» безпідставно зупинили транспортний засіб, який знаходився на паркінгу. Дозвіл на огляд та вилучення автомобіля не надавався. Фактично був проведений обшук. Прокурором не обґрунтовано доцільність накладення арешту.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 132 КПК України, при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи, сектором дізнання Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 червня 2021 року за № 0000638, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 червня 2021 року.
Додані до клопотання копії матеріалів досудового розслідування підтверджують факт виявлення та вилучення автомобіля марки «MERCEDES-BENZ G300» державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії № НОМЕР_2 , на які слідчий просить накласти арешт.
Постановою слідчого від 15 червня 2021 року зазначені автомобіль та свідоцтво визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Як вбачається з довіреності від 19.04.2021 рок,у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уповноважив ОСОБА_6 розпоряджатися з умовою сплати належних йому платежів, податків, зборів, продати, обміняти, передати в заставу, здати в оренду та експлуатувати, знімати та ставити на облік в ТСЦ МВС, належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , зареєстрованого 18.04.2006 року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ G300» державний номерний знак НОМЕР_1 .
Підставою для накладення арешту згідно з відповідним клопотанням є наявність розумних підозр вважати, що дані автомобіль та свідоцтво є доказом кримінального правопорушення. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речового доказу. Відомості, що підтверджують зазначені обставини наявні у протоколі огляду місця події від 15.06.2021 року, постанові слідчого про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 15.06.2021 року.
Враховуючи, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України полягає у знищенні, підробці або заміні ідентифікаційного номера, номерів
двигуна, шасі або кузова, або заміні без дозволу відповідних органів номерної панелі з
ідентифікаційним номером транспортного засобу, слідчий суддя вважає, що автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні.
У силу ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, дане майно повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що прокурор під час розгляду клопотання довів, що вилучені під час огляду місця події від 15.06.2021 року автомобіль марки «MERCEDES-BENZ G300» державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії № НОМЕР_2 можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, а також те, що у ході досудового розслідування наявна потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, з метою проведення трасологічної експертизи, забезпечення збереження даних предметів у незмінному стані до огляду експертом, а також те, що виконання завдань досудового розслідування можливе лише за умови його застосування, і ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення клопотання прокурора.
Разом з цим, доводи представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт не спростовують встановлені слідчим суддею обставини та висновки.
Зокрема, посилання адвоката на недотримання прокурором строків звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням про арешт майна суд не бере до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам.
Як вбачається з протоколу вилучення автомобіля та свідоцтва про його реєстрацію, вони були вилучені 14.06.2021 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Приписами ст. 116 КПК України визначено, що строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
З штампу конверту в якому надійшло відповідне клопотання прокурора вбачається, що воно здано на пошту 15.06.2021 року, тобто з дотриманням строків, визначених КПК України.
Щодо посилання адвоката на безпідставну зупинку вилученого транспортного засобу, який знаходився на паркінгу, слідчий суддя зазначає наступне.
Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху; або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Водночас, згідно електронного рапорту інспектора ОСОБА_7 від 14.06.2021 року ним під час несення служби в м. Ужгороді по вул. Минайська було зупинено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ G300» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за порушення Правил дорожнього руху. Окрім цього, з даного рапорту вбачається, що під час перевірки даний транспортний засіб не ідентифікувався
через бази даних інформаційних систем Національної поліції, а тому у працівників поліції
виникла підозра щодо можливого підробленого номерного агрегата кузова зазначеного автомобіля та реєстраційного документа на транспортний засіб. Зазначені відомості підтверджені поданою прокурором інформацією з ВК ГУНП в Закарпатській області щодо автомобіля марки «MERCEDES-BENZ G300» державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до яких за період часу з 01.06.2021 року по 15.06.2021 року номерні знаки даного автомобіля фіксуються в м. Києві та м. Ужгороді з розбіжністю від 2 до 3 годин, що може свідчити про дублювання та протиправне використання номерного знаку. З зазначеного досьє також вбачаються невідповідність відомостей вказаних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу з відповідними відомостями в державних реєстрах.
Таким чином, з матеріалів поданих прокурором вбачається, що автомобіль був зупинений у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху, а також у зв`язку з наявністю інформації, яка свідчила про те, що транспортний засіб міг бути об`єктом кримінального правопорушення.
Водночас, слідчий суддя констатує, що дослідження підстав для зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції, не входить до предмету питань, які вирішує слідчий суддя в рамках розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, який визначений у ст. 170-173 КПК України.
Посилаючись на відсутність дозволу на проведення огляду автомобіля у працівників поліції, а також фактичне проведення обшуку, захисник, всупереч вимогам ч. ч. 5, 6 ст. 132 КПК України не надав жодного доказу на підтвердження цих обставин, у той час як, з протоколу огляду місця події, у ході якого вилучені автомобіль та свідоцтво чітко вказано, що об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості у вигляді парковки, що розташована на перехресті вулиць Минайська та 8 Березня в м. Ужгороді на якій знаходиться, в тому числі і в подальшому автомобіль марки «MERCEDES-BENZ G300» державний номерний знак НОМЕР_1 . Зі змісту протоколу також вбачається, що присутні біля автомобіля ОСОБА_8 та ОСОБА_6 надали для огляду свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 .
Відповідно до положень ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Частиною 2 ст. 233 КПК України визначено, що під іншим володінням особи розуміється в тому числі і транспортний засіб, які знаходяться у володінні особи.
Разом з цим, виходячи зі змісту протоколу огляду місця події від 14.06.2021 року, вбачається, що вилучення транспортного засобу та свідоцтва, про арешт яких клопотав прокурор, не було пов`язане з проникнення до володіння особи (в даному випадку до автомобіля), оскільки автомобіль знаходився на відкритій місцевості (огляд якої не потребує дозволу власника чи ухвали слідчого судді), а свідоцтво було надане для огляду громадянином ОСОБА_6 добровільно.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 116, 131, 132, 167, 170-173, 175, 233, 237, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження майном на:

- автомобіль марки "Mercedes-Benz G300", державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та перебуває у тимчасовому законному користуванні на підставі довіреності у гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які
вилучені під час огляду місця події 14.06.2021 року за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 151.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата та час оголошення повної ухвали 15 год. 45 хв. 24 червня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1