Справа № 297/1900/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1359/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2020 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000283 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України, та ОСОБА_12 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 119 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_13 ,

захисника адвоката ОСОБА_14 ,

захисника адвоката ОСОБА_15 ,

захисника адвоката ОСОБА_16 ,

захисника адвоката ОСОБА_17 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_18 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

перекладача ОСОБА_19 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 від 17 квітня 2020 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України, та ОСОБА_12 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 119 КК України, повернуто прокурору Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 для усунення виявлених недоліків протягом 10 днів після набрання ухвалою суду законної сили.
В мотивах прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що відсутність в обвинувальному акті чіткого викладу всіх фактичних обставин кримінальних правопорушень, які мають значення для кримінального провадження, як їх вважають установленими слідчий і прокурор, позбавляє суд та інших учасників кримінального провадження можливості правильно зрозуміти ці обставини, зіставити їх з формулюванням обвинувачення, з`ясувати для себе чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді забезпечення доведеності вини.
Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Берегівського районного суду закарпатської області від 06 листопада 2020 року як незаконну та необґрунтовану та направити кримінальне провадження до Берегівського районного суду Закарпатської області для нового розгляду обвинувального акта, починаючи зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що в оскаржуваній ухвалі суд вказав, що всі ці відомості містяться в обвинувальному акті кримінального провадження, однак суд припустив, що слідчий і прокурор не виклали або не встановили всіх фактичних обставин кожному обвинуваченому, тобто, на думку апелянта, суд наперед надав оцінку доказам без їх дослідження під час судового розгляду по суті, тобто вийшов за межі ст.314 КПК України.

Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки в обвинувальному акті чітко сформовано час, місце, спосіб скоєння злочину, а посилання суду щодо не конкретизації заподіяння матеріальної шкоди кожного з обвинувачених потерпілим не впливає на кваліфікацію злочину, а саме диспозиція ст.296 КК України не передбачає для скоєння злочину настання будь-яких матеріальних збитків, тобто злочин вважається закінченим з моменту вчинення дії, що грубо порушує громадський порядок.

Звертає увагу, що хуліганство, яке супроводжується побоями або спричинення легкого тілесного ушкодження, не потребує додаткової кваліфікації, однак якщо в такій ситуації вчинені злочини, які за своїми ознаками і ступенем тяжкості суттєво відрізняються від хуліганства, має місце сукупність злочинів, що потребує кваліфікації за ст.296 КК України та відповідними статтями КК України. Відповідно, спричинення матеріальної шкоди під час вчинення хуліганських дій у відповідному розмірі, повинно кваліфікуватися окремо за відповідною статтею особливої частини Кримінального Кодексу. Проте, при відсутності збитків, необхідних для настання кримінальної відповідальності за відповідною статтею особливої частини Кримінального Кодексу, дані дії обвинуваченого суд враховує при винесенні кінцевого судового рішення як обтяжуючу обставину.

На переконання прокурора, жодним чином не впливає на кваліфікацію дій обвинувачених спричинення та настання матеріальної шкоди у вигляді пошкодження транспортних засобів потерпілих під час вчинення хуліганських дій, а також спричинення легких тілесних ушкоджень, а спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, органом досудового розслідування кваліфіковано обвинуваченому ОСОБА_12 за ч.1 ст. 119 КК України, а тому формулювання об`єктивної сторони кримінального правопорушення в обвинувальному акті є точним і відповідає дійсним обставинам події скоєння злочину, встановлених слідчим під час досудового розслідування, та не обмежує учасників судового розгляду, та ніяк не впливає на правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд надає оцінку кожному доказу окремо під час судового розгляду кримінального провадження та винесенні вироку, у відповідності до ст.374 КК України.

Зазначає, що твердження суду першої інстанції про те, що слідчим не зазначено обставин змови між співучасниками до початку кримінального правопорушення про спільне його вчинення, не відповідає об`єктивним обставинам, які викладені в обвинувальному акті, оскільки в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_12 підбурив інших обвинувачених прийти до будинку потерпілих вже заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень предметами серед яких були штикова лопата, дерев`яні палиці, деревні битки, шматки арматури, каміння.

Прокурор наголошує, що сам той факт, що ОСОБА_12 зібрав всіх обвинувачених в невідомому слідству місці, та в подальшому вони разом із заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень предметами прийшли до будинку потерпілих, вказує на вчинення злочину групою осіб, які заздалегідь, тобто до початку злочину домовилися про спільне його вчинення. Всі обвинувачені вчиняли однорідну роль відповідно до запланованої мети, а саме грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, пошкодили майно останніх та спровокували бійку з потерпілими, внаслідок чого померла одна особа та декілька осіб з легкими травмами потрапили до лікарні.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинувачених та їхніх захисників, які заперечили апеляційну скаргу та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Рішення про повернення обвинувального акта прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.
Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі судового розгляду.
Вказаною нормою встановлено процесуальний порядок складення обвинувального акта у кримінальному провадженні та ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Перевіривши підстави, з яких суд повернув прокурору обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є необґрунтованим.
Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт, зазначено в ч. 2 ст. 291 КПК України.
Зокрема, відповідно до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі у вчиненні злочину та передає його до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України, тобто є процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування, а обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта.
Так як формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті слідчим, з наступним затвердженням прокурором, або самим прокурором, то в цій частині обвинувального акта викладається позиція сторони обвинувачення у такому виді, як це вважає за правильне прокурором.
При цьому, суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення вчинення особою кримінального правопорушення, або покращити якість обвинувального акта, тим самим проявляючи упередженість, яка виражається у наданні вказівок прокурору як краще викласти обвинувачення. Суд не вправі спонукати прокурора до уточнення обвинувального акта, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних обставин вчинення злочину, тощо.
Питання про правильність викладення в обвинувальному акті, власне фактичних обставин справи, а також конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового розгляду провадження суд не вправі вчиняти оцінку вказаних обставин.
Системний аналіз норм п.3 ч.3 ст. 314 КПК України свідчить про те, що повернення обвинувального акта прокурору передбачено у разі невідповідності його вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України. Зокрема, якщо в ньому містяться положення, що суперечать одне одному, у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину, він не підписаний слідчим (прокурором) чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
При цьому, повернення обвинувального акта є обґрунтованим, якщо виявлена невідповідність порушує права учасників кримінального провадження, вказаний недолік не можна усунути під час судового розгляду, або перешкоджає прийняти законне та обґрунтоване рішення під час судового розгляду.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, за даними кримінального провадження, зокрема, обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України, та ОСОБА_12 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 119 КК України, прокурором дотримано вимоги ст.291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить як формулювання обвинувачення, так і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а наявні у ньому недоліки не перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України, та ОСОБА_12 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 119 КК України, вбачається, що в ньому конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину, тобто прокурором сформульовано обвинувачення та дано правову кваліфікацію, яка дає повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що ніяким чином не перешкоджає суду розглянути справу по суті та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.
Пункт 3 ч.1 ст.409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч.1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи, що чинним КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акта після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.7, 9 КПК України
Так, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції без визначених ст.ст. 291, 314 КПК України підстав повернув прокурору обвинувальний акт, у зв`язку з чим рішення суду про повернення прокурору обвинувального акту не можна визнати обґрунтованим, тому його слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання у тому самому складі суду, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , задоволити.
Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2020 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України, та ОСОБА_12 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 119 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у тому ж складі суду.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді