печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі представників заявника:
ОСОБА_3 ,
адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0004385 від 26.11.2015 року,-
В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0004385 від 26.11.2015 року, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2019 року, справа № 757/49136/19-к.

Просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2019 року, справа № 757/49136/19-к, шляхом застосування заборони розпорядження земельною ділянкою площею 21.5689 га, кадастровий номер :03:012:0044.
Клопотання мотивоване тим, що арешт земельної ділянки є необґрунтованим, безпідставним, таким що має ознаки незаконного втручання в сільськогосподарську діяльність кооперативу з боку правоохоронних органів, до того ж відпала необхідність у його застосуванні.

Представник Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса ОСОБА_3 у судовому засіданні надала пояснення, клопотання підтримала та просила скасувати арешт, оскільки існування арешту перешкоджає діяльності кооперативу.
Адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у судовому засіданні надали пояснення, клопотання підтримали, просили скасувати арешт майна.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, свої заперечень до суду не направив.
За таких обставин, слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність прокурора на підставі ст. 26 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, в тому числі оглянутого в судовому засіданні списку власників майнових паїв на одержання земельної частки (паю) під назвою "Сад" кадастровий номер :03:012:0044 на 46-ти аркушах,приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2019 року, справа № 757/49136/19-к, клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0004385 від 26.11.2015 року про арешт майна задоволено та накладено арешт на земельну ділянку площею 21,5689 га, кадастровий номер :03:012:0044, зареєстровану за Сільськогосподарським виробничим кооперативом імені Щорса, .
Вказаний арешт накладено слідчим суддею з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Так, кримінальне провадження № 0004385 зареєстроване 26.11.2015 року, повідомлення про підозру жодному члену Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса не вручалося, отже на час розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно члени Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебували.

Крім того, посилання прокурора на ту обставину, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню,належним чином необґрунтоване та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону.

Відтак, враховуючи, що хоча на даний час і триває досудове розслідування, однак, орган досудового розслідування не надав суду належних, допустимих та достатніх, в розумінні положень ст. ст. 84, 85, 86 КПК України, доказів, що вказане майно здобуте злочинним шляхом, є знаряддям злочину, чи члени Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса є підозрюваними у кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.
Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, при розгляді клопотання про скасування арешту стороною обвинувачення не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у збереженні накладеного арешту та які виправдовували б такий спосіб втручання у діяльність Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса.
З урахуванням наведеного клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0004385 від 26.11.2015 року,- задовольнити.
Скасувати повністю арешт шляхом застосування заборони розпорядження земельною ділянкою площею 21.5689 га, кадастровий номер :03:012:0044, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2019 року, справа № 757/49136/19-к.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1