Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7304/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 09 червня 2021 року,
в с т а н о в и в:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у виді тримання під вартою.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - до 05.08.2021, включно.
Визначено розмір застави - 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 79 450 грн.
У разі внесення застави, на підозрюваного вирішено покласти наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого прокурора та суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,
- утримуватись від спілкування зі потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні.
- не відлучатися із смт.Черняхів без дозволу слідчого, прокурора або суду.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .
При цьому, зазначає, що на даний час не існує жодного ризику із зазначених в ст.177 КПК України, який би був підставою для обрання її підзахисному найбільш суворішого запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, в свою чергу до клопотання не додано жодних підтверджень того, що ОСОБА_8 переховувався від органів досудового слідства та перебував у розшуку. Наголошує, що прокурором не надано доказів, що ОСОБА_8 якимось чином мав намір зв`язатись із потерпілим в даному кримінальному провадженні чи свідками, та впливати на них, ніяких перешкод у здійсненні кримінального провадження з боку останнього не зафіксовано та не надано таких доказів. Звертає увагу, що ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, усвідомив негативні наслідки вчиненого з приводу чого дав визнавальні покази, діями останнього матеріальної шкоди потерпілому завдано не було, оскільки його було затримано на місці вчинення злочину, викрадене одразу було вилучено працівниками поліції. Отже, тяжких наслідків від дій підозрюваного не настало, що зменшує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення. Наголошує, що її підзахисний не має будь-якого наміру переховуватись від суду, більш того останнім місцем його реєстрації та проживання є АДРЕСА_1 , де він проживає разом із матір`ю ОСОБА_9 , яка є інвалідом 3-ї групи, за своїм станом здоров`я потребує стороннього догляду та допомоги (пересувається на візочку), перебуває на його утриманні, тобто в наявності міцні соціальні в т. ч. родинні зв`язки. До затримання працював неофіційно в с.Кручець Черняхівського району на підприємстві, що займається обробкою каменю, вся робота по господарству також виконується лише підозрюваним, оскільки мати є непрацездатною, пересувається за допомогою інвалідного візочка та їй протипоказана важка фізична праця. Підсумовуючи свої вимоги, наголошує, що відсутні обґрунтовані підстави на даний час стверджувати, про існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосуванням виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000968 від 07.06.2021, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.
Згідно клопотання слідчого, ОСОБА_8 , маючи непогашену судимість за вчинення умисних злочинів проти власності на шлях виправлення не став та знову підозрюється у повторному вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин. 07.06.2021 приблизно о 10 годині у ОСОБА_8 , який перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, а саме, в будинок АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 пересвідчившись, в тому що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, скориставшись заздалегідь підготовленим предметом типу лом, відкрив вікно вказаного будинку та з метою таємного викрадення чужого майна, проник до вказаного будинку у такий спосіб.
Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 оглянув вказаний будинок, звідки повторно таємно викрав майно, належне ОСОБА_10 , а саме дві пари золотих сережок, 585 проби, загальною вартістю 9000 гривень, намисто чорно-білого кольору, підвіску у вигляді ікони та каблучку, оздоблену каменем.
Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_8 оскільки його протиправні дії були викриті та припинені мешканцями сусідніх будинків.
07.06.2021 підозрюваного ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру.
При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.
Наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного ОСОБА_8 дійшов правильного висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України є тяжким правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому колегія суддів погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Апеляційний суд не може погодитись з доводами захисника про відсутність ризиків переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що останній вісім разів притягувався до кримінальної відповідальності та маючи непогашену судимість, знову вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення. Наведені вище обставини дають достатні підстави стверджувати про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.
Є в даному випадку безпідставними доводи захисника про недоведеність ризику впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні. При встановленні наявності вказаного ризику, апеляційний суд враховує, що останньому відоме місце проживання, як потерпілого, так свідків в даному кримінальному провадженні, а тому й, в такому випадку, можливості підозрюваного незаконно впливати на них.
Крім того, суд апеляційної інстанції знаходить безпідставними і доводи захисника про недоведеність наявності ризику вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень. Так, сама поведінка підозрюваного свідчить про можливість та високий ризик вчинення ним нового злочину, виходячи з того, що, як зазначалось вище останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, в попередньому є неодноразово судимим.
Апеляційний суд також погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів запобігти вищевказаним ризикам.
На переконання апеляційного суду, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, постійного та офіційного заробітку не має, не одружений, має негативні характеристики за місцем проживання, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_8 визнав свою вину у інкримінованих йому злочинних діях, дав відповідні показання, відсутність матеріальної шкоди у провадженні, наявності місця проживання та реєстрації, наявність матері похилого віку, як і неофіційної роботи, з урахуванням фактичних обставин, характеру, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та встановлених ст.177 КПК України ризиків, недостатньо для доведення як відсутності ризиків, так і того, що ОСОБА_8 виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).
Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи слідчого про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також доводи підозрюваного та його захисника щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування даного запобіжного заходу та дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням в порядку ч.3 ст.183 КПК України, відповідного розміру застави.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, в тому числі й порушень положень ст.5 Конвенції, констатованих Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях, на що посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.
За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 09 червня 2021 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в розмірі 79 450 грн., з строком дії до 05.08.2021, включно, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :