Справа № 308/2111/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000521 від 11 лютого 2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Буштино, Тячівського району Закарпатської області, громадянки України, з початковою загальною освітою, не заміжньої, не працюючої, без інвалідності, на утриманні осіб не маючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судима згідно ст. 89 КК України,
у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч.2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
11 лютого 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 07 год. 50 хв., перебуваючи в салоні автобуса АДРЕСА_2 ,. який рухався по вул. Минайській, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та ЇХ караність, реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись що за ЇЇ діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрала з кишені куртки ОСОБА_6 належний їй мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7 128 GB» ІМЕІ НОМЕР_1 з чохлом марки «iPhone», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №11/117 від 24 лютого 2020 року становить 6077 гргн. 73 коп. (шість тисяч сімдесят сім гривень сімдесят три копійки) та з викраденим майном покинула місце вчинення злочину, розпорядившись ним за власним розсудом, завдавши ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Окрім того, 11 лютого 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 08 год. 45 хв., перебуваючи в салоні автобуса АДРЕСА_3 , який рухався по вул. Загорська, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрала з кишені куртки ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7 32 GB», ІМЕІ НОМЕР_2 з чохлом марки «Remax» вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 11/117 від 24 лютого 2020 року становить 5348 грн. 32 коп. (п`ять тисяч триста сорок вісім гривень тридцять дві копійки) , після чого з викраденим майном покинула місце вчинення злочину, розпорядившись ним за власним розсудом, завдавши ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185, КК України, тобто - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч. 2 ст. 185 КК України, тобто - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 , в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, зазначила, що обставини, викладені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності, дала пояснення які відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам, щиро розкаювалася, просила суд її суворо не карати.
Захисник просив врахувати вік обвинуваченої, та суворо не карати.
Прокурор під час судового засідання обвинувальний акт підтримав та просив притягнути ОСОБА_4 , до кримінальної відповідальності за ч. 1 та ч.2 ст. 185 КК України.
Потерпілі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування злочині, погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння, а учасники судового провадження не заперечили щодо встановлених фактичних обставин, тому суд, на підставі ч. 3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин справи, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.
Суд оцінює, що обвинувачена ОСОБА_4 , у судовому засіданні надала пояснення, фактичні обставини відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності її вини у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст.185 КК України, у суду не має.
З врахуванням обсягу доказів, які досліджувались у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та ч. 2 ст. 185 КК України, тобто - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до проступків та середньої тяжкості злочинів, є умисним злочином, дані про її особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, та відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, призначає покарання необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, про що свідчила її поведінка в судовому засіданні. Обставин, що обтяжують покарання винної, судом не встановлено.
Згідно довідки наявної у матеріалах справи, обвинувачена на диспансерному обліку лікарів психіатра, нарколога психо наркологічного відділення та лікаря фтизіатра Хустської центральної районної лікарні не перебуває.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочинів, особу винної, її ставлення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_4 , та попередження нових злочинів їй необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України та обмеження волі в межах санкції ч.1 статті 185 КК України. Остаточне покарання слід призначити у відповідності до ст. 70 КК України.
Разом із цим, суд з врахуванням фактичних обставин справи, особу обвинуваченої, яка раніше не судима згідно вимог ст. 89 КК України, враховуючи її вік, має постійне місце проживання та реєстрації, вважає за можливе її виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши їй покарання не пов`язане з позбавленням волі згідно ст.75 КК України, поклавши на неї обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України. Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не вбачається.
Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нових злочинів.
Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року зазначив, що покарання, як втручання держави в особисте приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Цивільний позов не заявлений.
У вказаному кримінальному провадженні проведено товарознавчу та дактилоскопічну експертизи, витрати на проведення якої слід стягнути з ОСОБА_4 ..
Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися.
Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100,349,368-370,373,374,394,395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, та ч. 2 ст.185 КК України та призначити покарання:
за ч.1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки
за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном один рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази: мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7 128 GB» та телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7 32 GB» вважати повернутими потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 2 відрізки зі слідами папілярних ліній залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 942,06 грн. та 2512,16 грн. стягнути з засудженої ОСОБА_4 в дохід держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його оголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1