справа № 197/150/21
провадження № 1-в/197/27/21
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
17 лютого 2021 року

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Широке клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання та повідомив суду, що відвідує богослужіння, дотримується порядку, виправився. Ні про які судові витрати за вироком суду не чув, їх не відшкодовував.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

З наданого суду клопотання та матеріалів випливає, що:
ОСОБА_4 засуджено 15.11.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч. 2 КК України до 01 року обмеження волі.
Початок строку відбування покарання 04.07.2020 року.

Станом на 17.02.2021 року не відбута частина покарання засудженого складає 04 місяці 18 днів.

З 11.09.2020 року й до тепер відбуває покарання у Державній установі «Широківський виправний центр (№ 75)».

Зі змісту частини другої статті 50 КК України випливає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як слідує з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Таким чином, з вищенаведених статей випливає, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання та стан здоров`я засудженого, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

Згідно ч. 1 ст. 382 КК України, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Суд враховує вищевикладене, а також те, що засуджений немає заохочень та стягнень, не працевлаштований.
Також суд бере до уваги те, що особа будучи умовно-достроково звільненою за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2012 року, в подальшому була двічі засудженою, за вироком суду від 08.05.2018 року не виконав покарання у виді штрафу в сумі 850 грн, за вироком суду від 15.11.2019 року не сплатив судові витрати в сумі 314 грн, тобто не виконав рішення суду (в частині відшкодування судових витрат), яке набрало законної сили рік тому. Зазначена поведінка свідчить про системне порушення засудженим Закону та його послідовне небажання виправитися. Цілі покарання не досягнуті.
Релігійні вподобання засудженого, відвідування богослужінь не є свідченням виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов у їх сукупності.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, оскільки своєю поведінкою він не довів своє виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 372, 395, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ ОСОБА_5