Справа №701/128/18-к
Номер провадження1-кп/701/8/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2021 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -ОСОБА_1
за участю секретаря -ОСОБА_2
з участю прокурора - захисника - потерпілої - представника потерпілої - ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маньківка справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вежиця Рокитнівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого на посаді водія в ТОВ «Круїз-Авто», раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 , 02.06.2017, близько 20 год. 05 хв., керуючи автобусом "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючи по вул. Ігоря Щербини у с. Іваньки Маньківського району Черкаської області, в напрямку смт. Маньківка Черкаської області в порушення вимог п. 2.3 б) та 12.1 Правил дорожнього руху України, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості, при проїзді закруглення, не впорався з керування вказаного транспортного засобу, з`їхав з проїзної частини на ліве узбіччя та допустив перекидання вищевказаного автобуса.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди:
- пасажир автобуса ОСОБА_8 , 1978 р.н., згідно висновку судово-медичної експертизи №05-7-01/1031 від 21.12.2017, отримав тілесні ушкодження які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

- пасажир автобуса ОСОБА_5 , 1984 р.н. згідно висновку судово-медичної експертизи №05-7-01/1029 від 20.12.2017, отримала тілесних ушкодження, як відносять до категорії ушкоджень середнього ступені тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Згідно з висновком експерта №4/2340 від 05.12.2017, у дорожній обстановці, яка сталася на момент дорожньо-транспортної пригоди, водій автобуса "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , а саме вимог п.п. 2.3 б) та 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .
Докази на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви суду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , вину визнав та відмовився від дачі показів на підставі ст. 63 Конституції України. Крім цього, захисник з обвинуваченим заявили клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі п. "е" ст. 1, ст. 13 Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки злочин ОСОБА_7 , скоїв 02 червня 2017 року, тобто до 07.09.2017 р., - до набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 р., так як він являється потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно повторного посвідчення серія НОМЕР_2 від 09.07.2021 р., який виданий взамін зіпсованого посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серія НОМЕР_3 від 03.11.1993 р., та підпадає під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вина обвинуваченого в скоєному ним злочині доведена в судовому засіданні такими доказами:

- показами потерпілої ОСОБА_5 , яка суду показала, що вони з чоловіком та сином їхали до бабусі чоловіка на ювілей. В автобус сіли в м. Черкаси на автостанції № 2. Квитки придбали в касі автостанції та сіли в автобусі на свої місця за водієм перші сидіння згідно квитків, дитину взяла на руки так як їй було 5 років. По дорозі в автобуса відмовили гальма і вони перекинулися. Момент аварії вона не пам`ятає так як сильно вдарилася головою і втратила свідомість. Коли вона прийшла до тями то не розуміла що відбувається, біля неї був її чоловік та дитина яка плакала. Потім приїхала швидка допомога, лікарі оглянули її та відвезли до лікарні. Після ДТП в неї кардинально змінився спосіб життя, вона боїться їздити в громадському транспорті та автомобілями. Довгий термін не приділяла увагу дитині, не могла вночі спокійно спати. Внаслідок перелому є проблеми з правою рукою, великі проблеми з тиском і сильні головні болі. На амбулаторному лікуванні вона перебувала чотири з половиною місяці.

- показами свідка ОСОБА_9 , яка суду показала, що вони з чоловіком несли траву і побачили, що з повороту виїхав автобус і ліг на бік. Чоловік підбіг до автобуса і почав вибивати ногою переднє вікно і доставати поранених. Автобус їхав не швидко. Там сильно крутий поворот, їх понесло на траву. В автобусі було приблизно з двадцять людей. Водій також витягував людей та усім допомагав. Водій був тверезий. Вони часто їздять і вона ніколи не бачила щоб вони були п`яні.

- показами свідка ОСОБА_10 , яка суду показала, що вони з чоловіком поверталися із Черкас. Це було близько 20 год. 30 хв., коли сталася ДТП. В автобусі були ще люди і маленька дитина, але вона їх особисто незнає. Яка була швидкість вона незнає, так як в цьому не розуміється. В основному цілу дорогу вона не звертала на це уваги. Тоді коли сталася ДТП, все це сталося в одну мить вона не зрозуміла фактично нічого. В сам момент ДТП вона побачила як автобус почав перехилятися і пам`ятає як виставила руку вперед. Як відкрила очі, то автобус уже лежав. Чоловікові ампутували руку. Чи надавав водій допомогу вона не пам`ятає. ЇЇ чоловік отримав ушкодження, ніяких претензій до водія не мають так як він відшкодував збитки.

- показами свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що про обставини йому відомо, що їхній автобус потрапив в ДТП і є постраждалі. Знає за яких обставин автобус перевернувся, де це трапилося, на якій автодорозі теж знає, на місці ДТП не був. Він відповідав за те щоб технічно автомобілі були справні, перевіряв документацію щоб водій мав право на керування транспортним засобом. Автобус був технічно справний, під час перевірки не було виявлено ніяких відхилень від технічного стану, все було впорядку, перевірку пройшов. Водій теж пройшов перевірку, був адекватний, здоровий і все було впорядку. До водія не було ніяких претензій. Наскільки він володіє інформацією, то це була перша ДТП цього водія.

- показами свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що автобус їхав приблизно 60 км/год., це ще як вони виїхали під гору із с. Крачківка і почали скочуватись, а так не бачив з якою швидкістю вони їхали. Сам момент ДТП бачив. Як піднялися вони із с. Крачківка під гору, там невеликий спуск і йде газовий розпридільник і звідти вони їхали близько 60 км/год. Він мав виходити на зупинці яка мала бути біля заправки, він бачив як водій почав пригальмовувати, так як він саме підходив до водія ближче, то бачив, що водій на педаль тормоза натискає і нічого не відбувається і побачив як ручка стоянкового гальма яка знаходиться зверху, водій за неї смикнув і нічого не відбулося. Яка була швидкість в поворот він не бачив, тому що він побачив що немає ніякої реакції і автобус не зупиняється і щоб не в`їхати в стінку він вчепився за сидіння і бачив, що водій викручував руля аби тільки вони не в`їхали в бетонний забор. В нього був забій руки. Після того як автобус перекинувся, водій відразу почав витягувати людей.

- показами свідка ОСОБА_13 , який суду показав, що він сидів зліва зі сторони водія, дивився в телефон і потім в один момент їх почало кидати, спочатку вліво потім вправо. Потім як виявилося ніхто не гальмував і їх на швидкості почало заносити. Як потім виявилося водій не вписався в поворот і почав різко повертати і їх занесло вправо, вліво і вони лягли на бокову ліву сторону автобуса і так чимало проїхали по асфальту. Швидкість була більше 60 км/год. Швидкість визначив візуально. Розбилося лобове скло і всі вибиралися через це скло. Водій сам не розумів, що трапилося. Аптечки у водія не було і так як він першу медичну допомогу надати не міг, їм допомагали місцеві жителі.

- показами свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що вони з дружиною та дитиною їхали з Черкас до Іваньок, він сидів за водієм. Під час руху він побачив, що водій намагається загальмувати але не вписався в поворот і перекинувся на ліву сторону. Жінка отримала ушкодження, струс мозку та перелом ключиці зі зміщенням. Лікування проходило три місяці. Мала бути проведена операція і поставлена пластина але не зробили. На лікування потратили близько двадцяти тисяч гривень. Квитки придбали на автостанції.

Вина ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні повністю доведена прокурором та підтверджується зібраними та безпосередньо, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.06.2017 року за місцем вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_2 , схемою та фототаблицею (т. 2 а.с. 221-241);

- протоколом огляду транспортного засобу від 03.06.2017 року та фототаблицею згідно якого було оглянуто пасажирський автобус "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 242-252);

- висновком експерта № 4/1397 від 28.09.2017 року згідно якого до моменту ДТП деталі ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи автобуса "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилися у працездатному (робочому) стані (т. 3 а.с. 4-8);
- висновком експерта № 4/2340 від 05.12.2017 року згідно якого в дорожній обстановці, що склалась, водій автобуса "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України. Якщо швидкість руху автобуса "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 перевищувала максимально допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги із заокругленням, при перевищенні якої відбудеться занос останнього, в діях водія автобуса "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1. Правил дорожнього руху України. Якщо швидкість руху автобуса "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 не перевищувала максимально допустиму швидкість руху автобуса на даній ділянці дороги із заокругленням, при перевищенні якої відбудеться занос останнього, відповідь на питання не потребує спеціальних (технічних) пізнань в галузі автотехніки та слідчий або суд самостійно в змозі визначити фактори, що призвели до даної дорожньо-транспортної пригоди, оцінивши дії водія автобуса "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України.
Якщо швидкість руху автобуса "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 перевищувала максимально допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги із заокругленням, при перевищенні якої відбудеться занос останнього, в діях водія автобуса "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Якщо швидкість руху автобуса "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 не перевищувала максимально допустиму швидкість руху автобуса на даній ділянці дороги із заокругленням, при перевищенні якої відбудеться занос останнього, відповідь на питання не потребує спеціальних (технічних) пізнань в галузі автотехніки та слідчий або суд самостійно в змозі визначити фактори, що призвели до даної дорожньо-транспортної пригоди, оцінивши дії водія автобуса "IVECO OTOYOL", реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 у відповідності до вимог Правил дорожнього руху (т. 3 а.с. 11-14);
- висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , від 21.12.2017 року № 05-7-01/1031 згідно якого у ОСОБА_8 , було виявлено тілесні ушкодження у вигляді "травматичної ампутації - розміщенням лівої руки до рівня середньої третини плеча", що ускладнилось розвитком травматичного шоку важкого ступеня та гострої постгеморагічної анемії середнього ступеня (клінічно, 02.06.17 р., операція № 101 - ПХО рани лівої руки, формування культі на рівні середньої третини лівого плеча). Виявлені у ОСОБА_8 , тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету та належать до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Виявлені у ОСОБА_8 , тілесні ушкодження могли виникнути за умов ДТП, в час і за обставин, на які вказано в постанові про призначення експертизи - 02.06.2017 року (т. 3 а.с. 15-16);
- висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , від 20.12.2017 року № 05-7-01/1029 згідно якого у ОСОБА_5 , 1984 року народження, виявлено травму голови: струс головного мозку, закритий перелом середньої третини правої ключиці зі зміщенням уламків. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо, в час та при обставинах вказаних в постанові та медичній карті і відносяться: струс головного мозку до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; закритий перелом середньої третини правої ключиці зі зміщенням уламків до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Можливість утворення виявлених у ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень в результаті ДТП не виключається (т. 3 а.с. 17-19).
Згідно вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів, вважає, що досліджені докази є допустимими.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У роз`ясненні п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990 року, вказано про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно рішення ЄСПЛ "Ушаков та Ушакова проти України" суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі №688/788/15-к, провадження №51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).

Крім того, відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

У справі "Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 pоку (п.146) Європейский Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, а обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroglu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Ураховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи із положень презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, зокрема, в силу ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, приходить до висновку, що ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження і вважає, що його вина в скоєнні даного злочину повністю доведена в суді.

Мотиви призначення покарання.
Переходячи до обрання міри покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєння злочину, особу обвинуваченого, і обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України закон відносить кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим до тяжкого злочину.

Обставин, що пом`якшують покарання - це щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання - судом не встановлено.

Згідно вимоги про судимість, раніше не судимий (т. 3 а.с. 20). Згідно характеристики голови квартального комітету ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним проживають та зареєстровані ОСОБА_16 - дружина та ОСОБА_16 син. З сусідами підтримує добрі взаємовідносини. Спиртними напоями не зловживає. Хороший сім`янин. За період проживання за вказаною адресою на ОСОБА_7 , заяв та скарг до квартального комітету не надходило (т. 3 а.с. 23). Згідно характеристики директора ТОВ «Круїз-Авто» ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , працює в ТОВ «Круїз-Авто» водієм категорії «Д» з 2016 року, за період роботи проявив себе технічно грамотним працівником, виважений, цілеспрямований, користується авторитетом у співробітників, приймає правильні рішення, дотримується дисципліни праці (т. 3 а.с. 24). Згідно довідки № 464 від 15.12.2017 року видана головним лікарем ОСОБА_18 , на обліку у лікаря - психіатра не перебуває (т. 3 а.с. 27). Згідно довідки № 264 від 13.12.2017 року видана завідувачем наркологічного відділення ОСОБА_19 , на обліку в наркологічному відділенні Уманської лікарні № 2 не перебуває (т. 3 а.с. 28).

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що його обтяжують, особу обвинуваченого, який характеризуються позитивно, досудову доповідь органу пробації, раніше не судимий, свою винуватість визнав, суд вважає за можливе призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, враховуючи, що захисник обвинуваченого заявив клопотання, яке підтримав обвинувачений, про застосування до останнього амністії, звільнивши від відбування покарання, на підставі п. "е" ст. 1, ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» оскільки обвинувачений є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи та підпадає під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до вимог п. "е" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілими внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР.
Згідно ст. 13 Закону України "Про амністію у 2016 році", дія закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії необережного злочину, який не є особливо тяжким, до набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році" і на день набрання цим Законом чинності (07 вересня 2017 року) являється особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та підпадає під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Таким чином, ОСОБА_7 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. "е" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" згідно повторного посвідчення серія НОМЕР_2 від 09.07.2021 р., який виданий взамін зіпсованого посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серія НОМЕР_3 від 03.11.1993 р.
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_7 , судом не встановлені.
Враховуючи, що ОСОБА_7 є особою, на яку поширюється дія Закону України "Про амністію в 2016 році" у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він являється особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та підпадає під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", злочин, вчинений ОСОБА_7 , не є особливо тяжким, відповідно до ст. 12 КК України, а також те, що Закон України "Про амністію в 2016 році" поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання захисника підтримане обвинуваченим про його звільнення від відбування покарання на підставі п. "е" ст. 1 Закону України "Про амністію в 2016 році" задовольнити.
Цивільний позов.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За вимогами ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ч. 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Потерпілою ОСОБА_5 , подано позовну заяву про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та просить стягнути з ТОВ "Круїз-Авто" на користь ОСОБА_5 440000 грн., (чотириста сорок тисяч гривень) моральної шкоди. Оскільки внаслідок ДТП вона отримала тяжку як фізичну так моральну травму. Протягом 3,5 місяців їй довелося лікуватися внаслідок чого змінився звичний перебіг її життя, і таке лікування їй рекомендоване і в подальшому (відвідувати масажі, санаторно-курортне лікування) на що звичайно ж доведеться витрачати додаткові кошти. Після отриманої травми фізичний біль відчувається і на сьогоднішній день. Крім цього, вона не можу подолати страху перед автотранспортом, оскільки і на сьогоднішній день не користуюся автобусними перевезеннями. Також від отриманої травми вона ціле літо не могла повноцінно - реалізовувати свої життєві плани, пересуватись, працювати і відпочивати, не змогла повною мірою приділити увагу сім`ї та малолітній дитині, забезпечити їх літній відпочинок, спілкуватись з рідними та друзями. Всі ці обставини призвели до зміни нормального способу життя. (т. 1 а.с. 56-62). На підтвердження своїх вимог надала виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 1750 (т. 1 а.с. 76), копію медичної картки (т. 1 а.с. 77-93), копії листків непрацездатності (т. 1 а.с. 95-96), висновок експерта № 11-38 від 13.05.2020 року (т. 2 а.с. 60-70). Також просить стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 понесені нею судові витрати: 24689,05 (двадцять чотири тисячі шістсот вісімдесят дев`ять гривень 05 коп.) витрати на правову допомогу; 3975 (три тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) грн., витрати пов`язані із прибуттям до суду; 5076 (п`ять тисяч сімдесят шість) грн., витрати на оплату судово-психологічної експертизи. Таким чином ОСОБА_7 , зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_5 , 14 262.05 грн., витрат на правову допомогу та 5076.00 грн., витрат на оплату судово-психологічної експертизи. ОСОБА_5 сплатила адвокату ОСОБА_6 12 845.15 грн., за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 15.03.2018 року. (т. 1 а.с. 65). Також ОСОБА_5 сплатила адвокату ОСОБА_6 1416.90 грн., за надання правничої допомоги, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера від 30.07.2020 року (т. 2 а.с. 114). Також ОСОБА_5 сплатила Черкаському НДЕКЦ МВС 5076 грн., за проведення експертизи, психологічні дослідження, що підтверджується копією квитанції 0.0..1 від 28.04.2020 року. (т. 2 а.с. 116), тому із ОСОБА_7 підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 14262.05 грн., витрат на правову допомогу та 5076 грн., витрат на оплату судово-психологічної експертизи.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з ТОВ "Круїз-авто" на користь ОСОБА_5 440000 грн., (чотириста сорок тисяч гривень) моральної шкоди, то суд зазначає наступне: як вбачається з матеріалів справи власником транспортного засобу автобус "IVECO OTOYOL" державний номерний знак НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с. 108-109) та реєстраційної картки транспортного засобу (т. 1 а.с. 107) є ОСОБА_20 , а ТОВ "Круїз-авто" належить 1/20 частки вказаного транспортного засобу, тобто цивільний відповідач не є одноосібним власником транспортного засобу. В судовому засіданні потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_5 , та її представник ОСОБА_6 , клопотань про визнання чи залучення ОСОБА_20 цивільним відповідачем не заявляли, а рішення в цій частині позовних вимог може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_20 , тому суд вважає за доцільне позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ "Круїз-авто" на користь ОСОБА_5 моральної шкоди залишити без розгляду. Роз`яснити потерпілій та цивільному позивачу ОСОБА_5 , що вона не позбавлена права звернутися в суд з даними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , захисник обвинуваченого та представник цивільного відповідача ТОВ «Круїз-Авто» адвокат ОСОБА_4 , цивільний позов ОСОБА_5 , не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Також захисник обвинуваченого та представник цивільного відповідача ТОВ «Круїз-Авто» адвокат ОСОБА_4 , просив суд визнати висновок експерта № 11/38 від 13.05.2020 р., недопустимим та неналежним доказом.

Вирішуючи питання про визнання висновку експерта неналежним та недопустимим доказом суд зазначає наступне: відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуваню у кримінальному провадженні , та інших обставин, які мають значення для кримінального провадженя, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустими, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.
Також суд враховує покази експерта ОСОБА_21 , яка суду показала, що вона дійсно проводила судово-психологічну експертизу. При проведенні експертизи вона використовувала методику психологічного дослідження у справах щодо заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди. Методика Ерделевського не використовувалася. Дана методика яку вона використовувала була на основі формули Ерделевського і вона застосовувала цю формулу. Також пояснила, що згідно цієї методики та ст. 1167 ЦК України (в методиці є посилання на цю статтю), коефіцієнт ступеня ініціативи (впливу) та характеру діяльності спричинювача шкоди у виникненні та динаміці ситуації береться максимальний коефіцієнт, оскільки в даному випадку шкода була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки.
Таким чином твердження захисника обвинуваченого та представника цивільного відповідача ТОВ «Круїз-Авто» адвоката ОСОБА_4 , у визнанні неналежним та недопустимим доказом вказаної експертизи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає висновок експерта належним та допустимим доказом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно з вимогами ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правову допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Тому позовні вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю"Круїз-Авто" моральної шкоди та стягнення з ОСОБА_7 витрат на правову допомогу та витрат на оплату судово-психологічної експертизи підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст. 124 КПК України, у зв`язку із проведенням експертиз стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовувався.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на підставі п. "е" ст. 1, ст. 13 Закону України "Про амністію в 2016 році".

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 2372 грн. 88 коп., за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу та судової автотехнічної експертизи № 4/1397 від 28.09.2017 року та № 4/2340 від 05.12.2017 року.

Речові докази: автобус «IVECO OTOYOL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на території ТОВ "Круїз-Авто" м. Умань, вул. Вокзальна, 16, Черкаської області залишити в повному розпорядженні ТОВ "Круїз-Авто".

Стягнути з ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_5 ) витрати на правову допомогу в розмірі 14262.05 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят дві гривні 05 коп.) грн., та витрат на оплату судово-психологічної експертизи 5076 (п`ять тисяч сімдесят шість) грн.
В іншій частині позову - залишити без розгляду, роз`яснити ОСОБА_5 , що вона не позбавлена права звернутися в суд з даними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Роз`яснити учасникам процесу їх право подавати клопотання про помилування, право на ознайомлення із журналом судового засідання і подачу на нього письмових зауважень.

Суддя ОСОБА_1