Провадження № 1-кс/947/8818/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.07.2021 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000512 від 30.03.2021 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Саки, Сакського району, АР Крим, росіянина, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

07.04.2005 року Сакським районним судом АР Крим за ч. 3 ст. 185 КК України, до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік;

02.06.2006 року Сакським районним судом АР Крим за ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

01.08.2006 року Сакським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 років 8 місяців позбавлення волі;

10.02.2010 року Сакським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до 5 років позбавлення волі;

31.01.2011 року Сакським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

01.04.2016 року Шепетівським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186,ч. 4 ст. 185 КК України, до 5 років позбавлення волі;

06.11.2019 року Хмельницьким районним судом Хмельницької області за ст. 391, КК України, до 1 року позбавлення волі,

25.01.2021 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуванням покарання з випробувальним терміном 2 роки,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим за злочини проти власності на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, 29.03.2021 в період часу з 21 години 00 хвилин до 22 годин 00 хвилин більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 керуючись корисливими мотивами, скориставшись сприятливою обстановкою, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, через паркан проник на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_2 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_8 , звідки таємно викрав велосипед «AzimutSFX-500», вартістю 2700гривень. З викраденим майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 2700гривень.

Крім, того 01.04.2021 в нічний період часу більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 керуючись корисливими мотивами, скориставшись сприятливою обстановкою, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, через паркан проник на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_3 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_9 звідки таємно викрав велосипед «Pride Rouvdy 18», вартістю 2000 гривень. З викраденим майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 2000 гривень.

Крім, того всередині квітня в нічний період часу більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 керуючись корисливими мотивами, скориставшись сприятливою обстановкою, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, через паркан проник на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_4 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_10 після чого шляхом віджиму метало пластикового вікна на першому поверсі проник до будинку, звідки таємно викрав два велосипеди «AzimutShock», вартістю 7500гривень та велосипед «Crosside» вартістю 7500 гривень. З викраденим майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 15000 гривень.

Крім того, всередині квітня в нічний період часу більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим,, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 керуючись корисливими мотивами, скориставшись сприятливою обстановкою, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, через паркан проник на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_5 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_11 , звідки таємно викрав велосипед «Biunehi», вартістю 13550гривень. З викраденим майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на суму 13550 гривень.

Крім того, 01.05.2021 в нічний період часу більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 керуючись корисливими мотивами, скориставшись сприятливою обстановкою, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, через паркан проник на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_6 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_12 , звідки таємно викрав велосипед «Формула», вартістю 2500 гривень. З викраденим майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 , матеріальний збиток на суму 2500 гривень. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана із проникненням у житло, вчинене повторно.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено ряд ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у підозрюваного може бути умисел переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки він усвідомлює в разі визнання його винуватим у вчиненні злочину передбачено ч. 3 ст. 185КК України його буде засуджено до покарання у вигляді обмеження волі, а тому він може мати намір уникнути його;

- згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показів в подальшому так, як жодного з них не допитано у судовому засіданні відповідно до ст. 225 КПК України;

- згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризик вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, так як останній вже притягувався раніше неодноразово до кримінальної відповідальності, за що відбував покарання, однак на шлях виправлення не став та знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, також підозрюваний офіційно не працевлаштований та у нього відсутнє постійне джерело доходу, тому він може знову вчинити корисний злочин.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання у повному обсязі, зазначивши, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення та застосувати до її підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, посилаючись на те, що підозрюваний визнає свою вину, у нього немає сенсу впливати на потерпілих та свідків. Крім того, захисник повідомила, що ОСОБА_4 не переховувався від слідства, а перебував в лікарні з захворюванням печінки.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, а саме рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти Росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Так, ОСОБА_4 22.06.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана із проникненням у житло, вчинене повторно.

Приймаючи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, його суспільно-небезпечний характер, а також те, що підозрюваний притягувався раніше неодноразово до кримінальної відповідальності, за що відбував покарання, однак на шлях виправлення не став та знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, офіційно не працевлаштований та у нього відсутнє постійне джерело доходу, слідчий суддя приходить до переконання, що ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення встановлені в судовому засіданні.

Разом з тим, жодними належними доказами не доведено існування ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, органом досудового розслідування не доведено, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою зміни ними показів в подальшому, у зв`язку з тим, що підозрюваний визнає свою вину в повному обсязі.

Беручи до уваги встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, специфіку інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, а також обґрунтованість клопотання слідчого, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000512 від 30.03.2021 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого або прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, контактних номерів мобільного телефону;

- утримуватися від спілкування з учасниками та сторонами кримінального провадження;

- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії обчислюється з моменту затримання особи, а саме 08.07.2021 року та діє до 30.08.2021 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1