Справа № 522/3619/18
Провадження 1-кп/522/424/21
УХВАЛА
в порядку ст. 331 КПК України

08 липня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинувачених:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаїв, громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одружений, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Смолянка, Кодимського району, Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одружений, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,
- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Одеса, громадянка України, з середньою освітою, не працює, не заміжня, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судима,
- у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 ,ч.2 ст. 187 КК України.
Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_6 ,і
обвинувачені: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисники: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 ,ч.2 ст. 187 КК України.
Під час судового засідання, суд ставить на розгляд сторін питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим.
Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою, оскільки існують підстави вважати, що обвинувачені можуть порушити покладені на них процесуальні обов`язки.
Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , їх захисники заперечили проти продовження строку тримання під вартою.
Суд, розглянувши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.
Згідно з ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину за ч.2 ст. 187 КК України, максимальне покарання, за яке передбачено у вигляді позбавлення волі до 10 років із конфіскацією майна.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 187 КК України покарання, за яке передбачено у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.
При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.
На даний час, ризики що ОСОБА_3 , може вчинити дії вказані в п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, оскільки останній будучи раніше судимим за злочини проти власності, офіційно не працює, обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, з метою наживи, що свідчить про можливість вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення. Крім цього, ОСОБА_3 стійких соціальних зв`язків не має, місця реєстрації чи проживання на території м. Одеси також немає, що свідчить про можливість переховування останнього від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Як вбачається існують ризики, та обставини у відповідності до ст. 178 КПК України, як тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі визнання його винним, вік та стан його здоров`я, які не перешкоджають знаходження обвинуваченого під вартою. З метою забезпечення судового розгляду кримінального провадження, виконання покладених на ОСОБА_3 , процесуальних обов`язків та запобігання наявних ризиків, а саме запобігання вказаним спробам незаконно впливати на свідків, оскільки свідки ще не допитані під час судового розгляду, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, тому продовження відносно нього будь-якої іншої міри запобіжного заходу не забезпечить йому належної процесуальної поведінки.
Також ризики, що ОСОБА_4 , може вчинити дії вказані в п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, оскільки останній раніше судимим за злочини проти власності, офіційно не працює, обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, з метою наживи, що свідчить про небажання стати особи на шлях виправлення, та про можливість вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення.
Як вбачається існують ризики, та обставини у відповідності до ст. 178 КПК України, як тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі визнання його винним, вік та стан його здоров`я, які не перешкоджають знаходження обвинуваченого під вартою. З метою забезпечення судового розгляду кримінального провадження, виконання покладених на ОСОБА_4 , процесуальних обов`язків та запобігання наявних ризиків, а саме запобігання вказаним спробам незаконно впливати на свідків, оскільки свідки ще не допитані під час судового розгляду, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, тому продовження відносно нього будь-якої іншої міри запобіжного заходу не забезпечить йому належної процесуальної поведінки.
Також ризики, що ОСОБА_5 , може вчинити дії вказані в п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, оскільки остання офіційно не працює тобто відсутні джерела доходу, обвинувачується у скоєнні ряду злочинів проти власності, з метою наживи, а саме злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, раніше судима, що свідчить про небажання стати особи на шлях виправлення, та про можливість вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення.
Як вбачається існують ризики, та обставини у відповідності до ст. 178 КПК України, як тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі визнання його винним, вік та стан його здоров`я, які не перешкоджають знаходження обвинуваченого під вартою. З метою забезпечення судового розгляду кримінального провадження, виконання покладених на ОСОБА_5 , процесуальних обов`язків та запобігання наявних ризиків, а саме запобігання вказаним спробам незаконно впливати на свідків, оскільки свідки ще не допитані під час судового розгляду, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, тому продовження відносно неї будь-якої іншої міри запобіжного заходу не забезпечить її належної процесуальної поведінки.
За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Керуючись ст. ст. 27, 177, 178, 183, 197, 314-316, 371, 372, 392, 395 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят днів).
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити на 60 (шістдесят днів).
Строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 продовжити на 60 (шістдесят днів).
Ухвала про продовження строку тримання під вартою обчислюється з 08.07.2021 року та закінчує свою дію 05.09.2021 року.
Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для відома.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя: