Справа № 211/820/18
Провадження № 1-кп/211/65/21
В и р о к

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000008 відносно:

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, на утриманні має малолітню дитину - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судима , а саме : 25.10.2018 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 04.10.2019 року скасовано звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 25.10.2018 року, та направлено для відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік; 14.11.2019 року Дзержинським районним судом м. Кривого рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; 11.03.2020 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу за ст. ст. 186 ч.2, 190 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 4 р., позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України остаточне покарання визначено у виді 4 р. 1 місяця позбавлення волі, шляхом часткового складання покарання призначеного даним вироком та вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 14.11.2019 р.; 30 11 2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст.. 190 ч 2, 70 ч 4 КК України до 4 р. 1 міс. позбавлення волі ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2, 357 ч. 1 КК України, суд

ВСТАНОВИВ :

неповнолітня ОСОБА_4 у період з 13.12.2017 року по 10.02.2018 року знаходилась під домашнім арештом на підставі ухвали Дзержинського районного суду № 210/5353/17 від 13.12.2017 року, однак належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та, порушуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, повторно скоїла умисний корисливий злочин.

Так, 02.01.2018 року приблизно о 05 годині 00 хвилин неповнолітня ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні квартири ОСОБА_7 , з яким перебувала у дружніх стосунках, що розташована по АДРЕСА_2 , діючи повторно, маючи раптово виниклий намір, спрямований на власне незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, пройшла на кухню вказаної квартири, де зі столу викрала мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4Х», чорного кольору, вартістю 4 097 грн. 41 коп., згідно судово-товарознавчої експертизи № 518 від 07.02.2018 року, з сім карткою оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 та банківську картку № НОМЕР_2 , видану ПАТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_7 , яка знаходилась у кишені куртки, що висіла на вішалці в коридорі вказаної квартири.

Неповнолітня ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, який спрямований на вчинення незаконних дій із документом, а саме: зняття грошових коштів за допомогою викраденої банківської картки № НОМЕР_2 , виданої ПАТ КБ «Приват Банк», маючи мобільний телефон та сім картку мобільного оператора з номером НОМЕР_1 , який у ПАТ КБ «Приват Банк» зареєстрований фінансовим номером вищевказаної картки, змінила персональний код активації даної картки (пін-код) виданої ПАТ КБ «Приват Банк».

Надалі, неповнолітня ОСОБА_4 у період часу з 06 години 20 хвилин по 07 години 00 хвилин 02.01.2018 року, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, за допомогою сім картки мобільного оператора з номером НОМЕР_1 , яку вона використовувала у своєму телефоні, увійшла до системи «Приват-24» та за декілька операцій перевела грошові кошти з кредитного рахунку потерпілого ОСОБА_7 № НОМЕР_3 , виданого ПАТ КБ «Приват Банк», на раніше викрадену банківську картку потерпілого ОСОБА_7 № НОМЕР_2 у сумі 9 700 гривень.

Після чого неповнолітня ОСОБА_4 з місця злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_7 майновий збиток на загальну суму 13 797 гривень 41 копійку.

Також, неповнолітня ОСОБА_4 02.01.2018 року приблизно о 05 годині 00 хвилин, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_7 , з яким перебувала у дружніх стосунках, скориставшись відсутністю власника, упевнившись, що її дії є таємними для потерпілого та інших осіб, таємно, з корисливих мотивів, маючи ціль здійснення незаконних дій із документом на зняття грошових коштів, з кишені куртки, яка знаходилась у коридорі, викрала банківську картку № НОМЕР_2 , видану ПАТ КБ «Приват Банк» потерпілому ОСОБА_7 , яка згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 200 КК України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_7 .

Після чого, неповнолітня ОСОБА_4 з викраденою банківською карткою № НОМЕР_2 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла та у період часу з 06 години 20 хвилин по 07 години 00 хвилин 02.01.2018 року, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, діючи вищевказаним способом, через банкомат, який розташований за адресою по вул. Соборності, 29 б Металургійного району м. Кривого Рогу, зняла грошові кошти з раніше викраденої банківської картки потерпілого ОСОБА_7 у сумі 9 700 гривень.

Допитана у судовому засіданні неповнолітня обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю. Пояснил, що 02.01.2018 року вона зустрілась з потерпілим та в нього вдома викрала банківську картку та мобільний телефон. Потім зняла гроші з картки, конкретно суму не пам`ятає, біля 7 000,00 грн. У вчиненому розкаюється, просить строго не наказувати.

Крім визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 , її вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України повністю підтверджується наступними доказами дослідженими в судовому засіданні:

-заявою потерпілого від 02.01.2018 року (к.п. а.с. 9),
-протоколом огляду місця події від 02.01.2018 року з фототаблицями (к.п. а.с. 10-12),
-протоколом огляду речей від 03.01.2018 року (к.п. а.с. 17),
-виписками руху коштів (к.п. а.с. 18-21),
-описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 19.01.2018 року (к.п. а.с. 27),
-копією анкети-заяви ОСОБА_7 від 21.03.2014 року з фототаблицями та копією анкети-заяви ОСОБА_4 (к.п. а.с. 28-33),
-протоколом огляду речей від 27.08.2018 року (к.п. а.с. 51),
-висновком судово-товарознавчої експертизи № 518 від 07.02.2018 року (к.п. а.с. 57-61),

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченої вірно кваліфікували
-за ст. 185 ч. 2 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

-за ст. 357 ч. 1 КК України за ознаками: викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання для обвинуваченої судом враховано висновки досудової доповіді щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , надані інспектором Металургійного РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ДУ «Центр пробації», в якій зазначено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, орган пробації вважає за можливе перевиховання обвинуваченої без ізоляції від суспільства.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 44 амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в даний час якимось психічним захворюванням не страждає, могла усвідомлювати свої дії і керувати ними в період здійснення інкримінованого їй правопорушення. У період здійснення інкримінованого їй правопорушення в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не була, могла усвідомлювати свої дії і керувати ними (к.п. а.с. 110-116).

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України за ст.. 357 ч 1 КК України відноситься до проступку, за ст.. 185 ч 2 КК України відноситься до не тяжкого злочину, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на обліку у лікаря-нарколога не перебувала і не перебуває, у лікаря-психіатра перебуває з 2011 року з приводу несоціалізованого розладу поведінки, у 2017 р. знята з нагляду по виїзду; за місцем проживання характеризується посередньо, завдану майнову шкоду відшкодовано частково; має неповнолітню дитину- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України - вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та те, що обставини, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання не виявлено, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, а також те, що обвинувачена на даний час відбуває покарання за попереднім вироком, суд дійшов висновку що її виправлення неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим необхідно призначити покарання за ст.. 185 ч 2 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, з врахуванням вироку Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 30 листопада 2020 року яким призначено покарання у виді 4р.1 міс. позбавлення волі. Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 50 КК України.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», при призначенні покарання неповнолітнім потрібно суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КК України, до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань:

-штраф,

-громадські роботи,

-виправні роботи,

-арешт,

-позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, виходячи з положень ст. 98 КК України, до неповнолітніх не можуть застосовуватися: конфіскація майна, обмеження волі, довічне позбавлення волі, а щодо осіб, які на час постановлення вироку не досягли 16-річного віку, - також громадські і виправні роботи, арешт. Не можуть бути призначені неповнолітнім і такі специфічні покарання, як позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, службові обмеження для військовослужбовців, тримання в дисциплінарному батальйоні. У тих випадках, коли вказані покарання передбачені санкцією статті Особливої частини КК, за якою засуджується неповнолітній, то вони не призначаються, а натомість суд обирає покарання з інших, які наведені в ст. 98 КК України.

З огляду на вищевикладене, з вказаних видів покарань, передбачених КК, до неповнолітніх можуть бути застосовані лише ті, які прямо вказані в ст. 98 КК України.

Перелік видів покарань, які можуть бути застосовані щодо неповнолітніх, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання щодо осіб, які вчинили злочин до досягнення повноліття, не застосуються, навіть якщо ці особи на час розгляду справи судом досягли повноліття.

Санкція статті 357 частини 1 КК України передбачає, що за вчинення кримінального правопорушення винна особа карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний дохід, власні кошти та майно, на яке може бути звернене стягнення.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення будучи неповнолітньою, не працювала, має неповнолітню дитину, самостійного доходу та власних коштів або майна, на яке може бути звернено стягнення, не має.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КК України до неповнолітніх не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. № 7 (з наступними змінами) та п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 р. № 5 (з наступними змінами) суд не вправі перейти до більш м`якого покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути застосовані до неї. В таких випадках суд має постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Відповідно до вище зазначеного, суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_4 підлягає визнанню винною за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, але підлягає звільненню від покарання.

Питання про речові докази, слід вирішувати відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 у даному кримінальному проваджені не обирався.
Керуючись ст. ст. 369371, 373376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 357 ч 1 КК України та звільнити її від покарання за ст. 357 ч. 1 КК України.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням призначеним вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2020 року, яким призначено покарання у виді 4 років 1 міс. позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у вигляді 4 ( чотирьох ) років 1 ( одного ) місяця позбавлення волі .
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 у даному кримінальному проваджені не обирався.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 14 листопада 2019 року.
Речовий доказ мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4Х» чорного кольору, який передано під розписку потерпілому ОСОБА_7 , вважати переданим за належністю;виписку руху грошових коштів по картці № НОМЕР_2 на 4 аркушах за 02.02.2018 року та сім картку з номером ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , що зберігаються в матеріалах, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1