Справа № 214/8397/20
1-кп/214/473/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 рокуСаксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої подано клопотання ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

його законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001319, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 24 вересня 2020 року, приблизно о 20 годині, знаходячись на м-р Сонячному в м. Кривому Розі, знайшов предмет, схожий на кастет, тим самим придбав його та почав його зберігати при собі для самозахисту, а 26 вересня 2020 року, близько 16 години, умисно та незаконно переніс його до будинку АДРЕСА_2 , де був зупинений працівниками патрульної поліції та в період з 18 години 10 хвилин по 18 години 30 хвилин цього ж дня слідчим Саксаганського ВП ВКП в Дніпропетровській області було оглянуто та вилучено вказаний предмет, який надав ОСОБА_4 та який згідно висновку експерта №19/104-17/1/1767 від 05.10.2020 року є кастетом, а саме холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовленою промисловим способом.

Таким чином, ОСОБА_4 учинив суспільно небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а саме носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

У клопотанні ставиться питання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу із надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи №103 від 11.11.2020 року ОСОБА_4 у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїчної, яке позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом ОСОБА_4 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними і потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру
ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Захисник та законний представник ОСОБА_4 у судовому засіданні, кожна окремо, підтримали клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.
Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Із метою вирішення зазначеного вище питання судом було заслухано ОСОБА_4 , досліджено матеріали, які характеризують його особу та висновки судово-психіатричної експертизи №103 від 11.11.2020 року.
Так, ОСОБА_4 суду показав, що він не заперечує проти обставин, викладених в клопотанні, оскільки дійсно вчинив вказане діяння.
Окрім показань ОСОБА_4 , судом досліджені письмові документи, які задовільно характеризують його особу за місцем проживання, підтверджують відсутність у нього судимості та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що ОСОБА_4 під наркологічним наглядом не перебуває, однак знаходиться під психіатричним наглядом із травня 2019 року з приводу гострого поліморфного психотичного розладу із симптомами шизофренії, перебуває у шлюбі та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.32-40).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №103 від 11.11.2020 року, ОСОБА_4 у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїчної, яке позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом ОСОБА_4 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними і потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом (а.с.59-62).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.
Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, у спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
У силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
За змістом ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, яка повинна відповідати вимогам ст. 513 КПК України і містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом встановленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.
При визначенні виду примусових заходів медичного характеру згідно з ч. 1 ст.94 КК України є обов`язковим врахування: 1) характеру і тяжкості захворювання; 2) тяжкості вчиненого діяння; 3) ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.
Зокрема, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом передбачений ч. 3 ст. 94 КК України і відповідно до неї може бути застосований судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру» вказано, що для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.
При визначенні ОСОБА_4 виду примусового заходу медичного характеру, суд ураховує характер і тяжкість захворювання останнього, рекомендації експертів про тип лікувального закладу, особу ОСОБА_4 , який вчинив суспільно небезпечне діяння та яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, раніше не судимий, за місцем свого проживання характеризується задовільно, під наркологічним наглядом не перебуває, однак знаходиться під психіатричним наглядом із травня 2019 року з приводу гострого поліморфного психотичного розладу із симптомами шизофренії, перебуває у шлюбі та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїчної, яке позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом ОСОБА_4 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними і потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом

Отже суд, зважаючи на все вищевикладене, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_4 є ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, що зазначені дії вчинені ним у стані неосудності, оскільки у період вчинення суспільно небезпечного діяння він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, що є підставою для застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у провадженні підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 92-94 КК України, ч. 2 ст. 292, 503, 508, 512, 513 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001319, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу із надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, а саме до Комунального закладу «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР», що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтєрєва, 1.
Виконання ухвали покласти на начальника ВП №4 КРУП у Дніпропетровській області.
Судові витрати за проведення експертизи у розмірі 980 грн. 70 коп. віднести на рахунок Державного бюджету України.
Після набрання ухвалою законної сили, речові докази кастет, який зберігається у камері зберігання речових доказів ВП №4 КРУП у Дніпропетровській області за квитанцією №002724, знищити, диск формату CD-R з відеозаписами бодікамер патрульних поліцейських залишити в матеріалах кримінального провадження.
Копію ухвали направити для виконання до Комунального закладу «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР», що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтєрєва, 1.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .