Справа № 132/2021/19
Провадження №1-кп/132/81/21
Вирок
Іменем України

16 червня 2021 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 13.03.2019 р., про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, Вінницького району, с. Вінницькі Хутори, українця, громадянина України, вдівця, непрацюючого, освіта середня-спеціальна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 23.06.2020 року вироком Калинівського районного суду Вінницької області, зміненого ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року, за ч.2 ст.121, ст. 71 КК України, до покарання у виді 9 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

Прокурора Калинівського відділу Хмільницької

окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 ,

Обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи свідком у кримінальному провадженні № 0000148 від 19.03.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином), маючи прямий умисел на введення в оману суд, з метою перешкоджання суду у встановленні істини у справі, повідомив неправдиві відомості стосовно обставин вчиненого ОСОБА_6 злочину, змінивши при цьому покази надані під час досудового розслідування.

Так, ОСОБА_7 під час допиту в якості свідка (протокол допиту свідка від 27.03.2018) та під час проведення за його участі слідчого експерименту, в якості свідка (протокол проведення слідчого експерименту від 27.03.2018), який проводився за участі понятих та фіксувався за допомогою відеозаписувальних технічних засобів, повідомив про те, що 18 березня 2018 року, близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в кухні будинку, в ході суперечки наніс ОСОБА_8 удар по обличчю, від якого остання впала зі стільця. Після цього, ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_6 тричі вдарив ОСОБА_8 у кутку вищевказаної кухні. В подальшому, ОСОБА_8 пішла до спальної кімнати будинку та ОСОБА_6 знову наніс три удари ОСОБА_8 по обличчю, коли остання лежала на ліжку в спальній кімнаті будинку. Дані покази, серед іншого, стали підставою для повідомлення про підозру та в подальшому направленню обвинувального акта до суду відносно ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Однак, під час судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_3 , 13.03.2019 року, будучи приведеним до присяги свідка та попередженим про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, ввів в оману суд, надавши завідомо неправдиві показання, в яких повністю викривив факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що він не бачив та не може підтвердити факт нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 18.03.2018 р. в його будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_3 змінив у суді покази, надані ним під час досудового розслідування, на яких, серед іншого, ґрунтується обвинувачення стосовно ОСОБА_6 , у вчиненні тяжкого злочину та які мають значення для правильного вирішення справи із постановлення судом обґрунтованого судового рішення у подальшому.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Враховуючи думку учасників судового процесу, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , а також дослідити докази, що характеризують обвинуваченого.

Також обвинуваченому ОСОБА_3 суд роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю за обставин вказаних в обвинувальному акті. Суду показав, що він будучи свідком у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, під час судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , будучи приведеним до присяги свідка, повідомив неправдиві відомості стосовно обставин вчиненого ОСОБА_6 злочину, змінивши при цьому покази надані під час досудового розслідування, а саме під час допиту його в якості свідка та під час проведення за його участі слідчого експерименту в якості свідка, які в свою чергу стали підставою для повідомлення про підозру та в подальшому направленню обвинувального акта до суду відносно ОСОБА_6 . У вчиненому щиро розкаюється та просить його суворо не карати.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано по ч. 2 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиві показання свідка, поєднанні з обвинуваченням у тяжкому злочині.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, органом досудового розслідування встановлено не було.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Разом із цим, суд враховує, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 винними себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, надавав суду правдиві показання щодо обставин кримінального правопорушення, що на думку суду, свідчить про наявність усвідомлення обвинуваченим суспільно небезпечних наслідків його діяння, і як наслідок, його розкаяння у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, суд, відповідно до ч.1.п.1 ст. 66 КК України, визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.
По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві не застосовувався.

При обрані виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, а також обставини, які пом`якшують його покарання, а саме те, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та відсутність обставин, які обтяжують його покарання.

З врахуванням наведених обставин, суд вважає, що з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та призначенням покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи також те, що інкримінований злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 до постановлення вироку Калинівського районного суду Вінницької області від 23.06.2020 року, зміненого ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року, остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за правилами, передбаченим ч. 4 ст. 70 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 23.06.2020 року, який змінений ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 9 (дев`ять) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня ухвалення вироку.
Зарахувати засудженому ОСОБА_3 в строк призначеного останньому остаточного покарання строк його попереднього ув`язнення день за день з 13.04.2018 року по день набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскарженим до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії вироку.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1