Справа № 571/1097/19 Провадження №11-кп/802/378/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.4 ст. 296 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з учасю секретаря- - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконфенцзв`язку)
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у судовому провадженні ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 з запереченням на апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старе село, Рокитнівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, працюючого в приватного підприємця на посаді бариста, проживаючого АДРЕСА_1
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано в зв`язку з недоведеністю того, що ним було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України.
Цивільний позов потерпілого залишено без розгляду.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він 21.05.2018, близько 2 години, в приміщенні нелегально пристосованому під кафе, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на території СГПП «Верес», грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразились у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих правил поведінки і моральності, діючи з раптово, безпричинно здійснив кілька (більше п`яти) хаотичних пострілів вгору із вогнепальної зброї типу автомата марки АКС-74У, який мав при собі, а також постріл із вогнепальної зброї типу автомат марки АКС-74У в сторону ОСОБА_9 , внаслідок чого останньому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді двох вогнепальних ран м`яких тканин тильної поверхні лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.
Суд першої інстанції в ході судового розгляду, за наслідками дослідження обставин кримінального провадження, прийшов до висновку, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення участі ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим виправдано його за пред`явленим обвинуваченням.
У поданій апеляційній скарзі прокурор вважає вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2021 року про виправдання ОСОБА_7 незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що судом не взято до уваги показання потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які останні надали в судовому засіданні щодо незаконних дій ОСОБА_7 .

Так, посилається, що потерпілий ОСОБА_9 чітко наводив про обставини вчинених хуліганських дій з застосуванням вогнепальної зброї (автомата) конкрентно ОСОБА_7 , їх безпричинний мотив, та суспільно небезпечні наслідки, це підтвердили вказані свідки, в тому числі про вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_9 .

Прокурор вважає, що органом досудового розслідування повністю доведена винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, належними та допустимими доказами, зібраними у встановленому законом порядку, які на думку прокурора отримали невірну оцінку суду за результатами судового провадження. Версія потерпілого та органу досудового розслідування щодо вчинення кримінального правопорушення не спростована з наведенням відповідних обгрунтувань.

Крім того вказує на істотне порушення місцевим судом вимог КПК України, адже надані стороною обвинувачення докази не досліджувались, лише були оголошені прокурором.

Таким чином прокурор просить скасувати вищезазначений вирок, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити покарання - 4 роки позбавлення волі. Стягнути з обвинуваченого судові витрати за проведення судово-медичної експертизи.
Представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 оскаржує вирок як незаконний, необгрунтований, а його висновки вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. В обгрунтування власних доводів зазначає про невірну оцінку доказам сторони обвинувачення, яку надав суд першої інстанції. Зібраними доказами повністю доводиться вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_7 , а мотиви, які навів суд у своєму виправдувальному вироку щодо недоведеності його винуватості помилкові. Суд, в порушення вимог ст 374 КПК України не обгрунтував чому бере до уваги одні докази, а відхиляє інші - показання потерпілого, свідків, надані в достатньому об`ємі органом обвинувачення.
Просить взяти до уваги особу обвинуваченого, який вину не визнав, не розкаявся у вчиненому, не відшкодував завданих збитків, та його поведінку в даний час. Так, останній чинить тиск на потерпілого у кримінальному провадженні, погрожує йому фізичною розправою з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.
Так, апелянт прость вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, обравши запобіжний захід у виді тримання під варто, взявши його під варту в залі судового засідання апеляційного суду.
В запереченні на апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить суд повністю відхилити доводи скарг, вважає висновки суду про виправдання ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням обґрунтованими, такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, оскільки жодних належних та допустимих доказів його винуватості не надано. З цих підстав просить залишити виправдувальний вирок місцевого суду в силі.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію у повному обсязі, обвинуваченого та його захисника, які її заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотритимано. Аналіз та перевірка в апеляційному порядку наданих стороною обвинувачення доказів дає підстави стверджувати, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України не знайшло свого підтвердження, оскільки судом встановлено, що докази подані прокурором не доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні, інкримінованого йому злочину. У даному випадку колегія судів повністю погоджується із висновками суду першої інстанції.
Посилання прокурора та представника потерпілого в апеляційних скаргах на те, що вирок суду є необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на думку колегії суддів є безпідставними, виходячи з наступного.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до змісту ст. 92 КПК обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в цьому кримінальному провадженні зроблено не було. У цій справі суд першої інстанції, зі свого боку, забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в межах кримінального процесуального закону.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, положеннями ст. 17 КПК, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Суд відповідно до вимог ст. ст. 85, 86, 94 КПК України у судовому засіданні перевірив зібрані під час досудового розслідування та судового провадження докази, на які посилалася сторона обвинувачення, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності.
Як на докази вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 орган досудового розслідування посилається на досліджені судом показання потерпілого ОСОБА_9 , якими той описував обставини події, здійснення пострілів обвинуваченим спочатку на території СГПП "Верес", а потім всередині приміщення, облаштованого під кафе на території цього підприємства, механізм нанесення йому тілесних ушкоджень вогнепального поранення руки ОСОБА_7 які підтвердили свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які бачили момент суперечки між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та іншими особами, бачили пострілену руку потерпілого. Крім того посилається на письмові докази у кримінальному провадженні, зокрема протоколи слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , якими на переконання сторони обвинувачення доводиться подія вчиненого кримінального правопорушення та її обставини; протоколи пред`явлення предметів для впізнання за фотознімками від 17 квітня 2019 року, згідно яких потерпілим та свідками було впізнано зброю, яку ОСОБА_7 використовував під час вчинення кримінального правопорушення; висновки судово-медичної експертизи №128 від 07.06.2018.
Разом із тим як на докази причетності до вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_7 сторона обвинувачення посилається на отримані фактичні дані, які були отримані вже після направлення до суду обвинувального акта, а саме, дані, які містяться у протоколі огляду місця події від 07.06.2019, згідно якого було виявлено автоматичну зброю, яка за фотознімкам та її характеристикам відповідає тій, що зазначена в показаннях потерпілого та свідків, тобто з допомогою якої було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 296 КК України; у висновку судової молекулярно-гентичної експертизи №10/1173 від 06.04.2020, проведеної у кримінальному провадженні №0000293 від 07.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, згідно якого встановлено, що у змивах з поверхонь наданих на дослідження предметів, схожих на автомат та магазин до автомата виявлено поодинокі клітини з ядрами, та встановлено збіг з ДНК-профілем зразка букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_7 , який встановлено висновком експерта №10/1173 від 06.04.2020 у кримінальному провадженні №0000069 від 08.02.2019 за фактом умисного вбивства ОСОБА_19 .
На переконання апеляційного суду перелічені докази, які суд дослідив під час розгляду кримінального провадження, у своїй сукупності є недостатніми для прийняття відповідного процесуального рішення про винуватість особи.
Так, матеріалами кримінального провадження встановлюється подія конфлікту 21.05.2018, близько 2 години на території сільськогосподарського приватного підприємства (СГПП) «Верес» у приміщенні нелегально пристосованому під кафе, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 між двома конфліктуючими групами, в яких були присутні ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та інші особи.
Висновоком судово-медичної експертизи № 128 від 07.06.2018 підтверджується отримання ОСОБА_9 вогнепального поранення - тілесних ушкодження у вигляді двох вогнепальних ран м`яких тканин тильної поверхні лівої кисті, ці ушкодження, ймовірніше всього виникли внаслідок майже одномоментної травматичної твердити предметами дії, могли виникнути внаслідок дії кулі-снаряду (розпеченої при пострілі) за умови пострілу із зброї як «середнього» так і «сильного» бою, при цьому, дія вогнепального снаряду відбувалась «по дотичній», щодо поверхні м`яких тканин кисті потерпілого, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, термін їх заподіяння відповідає вказаним ОСОБА_9 у заяві обставинам 21.05.2018.
Показаннями потерпілого та допитаних судом свідків орган досудового розслідування доводив, що вогнестрільне паранення в руку ОСОБА_9 отримав саме за обставин конфлікту 21.05.2018 року близько 02 години в приміщення кафе на території СГПП "Верес", учасниками якого був він, ОСОБА_7 , інші особи, прізвища яких не встановлені матеріалами справи, і які не були допитаними в ході розгляду цього кримінального провадження.
Показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , які були очевидцями початку конфлікту, підтверджується, що в приміщенні кафе (СГПП) «Верес», у якому на той час перебували троє дівчат: ОСОБА_17 , яка працювала у кафе, її подруги ОСОБА_18 , ОСОБА_16 зайшли ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , між якими розгорівся словесний конфлікт. Інших осіб у приміщенні не було. Через короткий проміжок часу (декілька хвилин) у кафе забігли інші особи, та почалась бійка, в ході цієї бійки потерпілому ОСОБА_9 завдано вогнепальне поранення в руку автоматом, йому почали надавати допомогу.
Як показав сам обвинувачений ОСОБА_7 , який повністю заперечував свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, йому не відомо кому належить автомат, із застосуванням якого потерпілому ОСОБА_9 нанесено тілесні ушкодження. На вулиці біля кафе він не стріляв, жодної зброї з собою не мав. В приміщенні кафе йому наносили тілесні ушкодження спочатку троє чоловіків, а пізніше велика кількість людей. Від отриманих ударів він втрачав свідомість, з місця події втік через вікно кафе.
Апеляційний суд вважає, що наведені показання обвинуваченого та обрана ним позиція захисту стороною обвинувачення належними та достатніми доказами не спростовані.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 підтвердили показання обвинуваченого про відсутність в останнього при собі зброї. Показали, що коли вони разом з обвинуваченим ОСОБА_7 приїхали на територію СГПП "Верес" та перебували там, а саме сиділи всі разом у автомобілі, за кермом якого перебував ОСОБА_20 , до них під`їхав автомобіль, з якого вийшли люди із Старого Села, які спочатку говорили з ОСОБА_7 , а потім між ними розпочалась бійка. Кожен із свідків підтвердили, що обвинувачений на вулиці не здійснював жодних пострілів.
Крім того, з протоколу огляду місця події від 21.05.2018 року, проведеного у якості першочергової слідчої дії, не вбачається слідів застосування вогнепальної зброї на території СГПП "Верес" поблизу входу у кафе, як це інкриміновано ОСОБА_7 , оскільки гільз або патронів на вказаному в обвинуваченні місці виявлено не було.
Наданими показаннями потерпілого, допитаних у справі свідків неможливо достеменно встановити чи дійсно до початку конфлікту всередині кафе, а саме на вулиці здійснювались постріли, скільки пострілів було здійснено зі зброї та де саме, хто з присутніх учасників конфлікту здійснював постріли, хто приніс зброю, та кому вона належить, адже як підтвердили свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які хоч і чули постріли, однак не бачили хто саме стріляв, бачили, що зброю учасники бійки виривали з рук один в одного. Крім того свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ствердили, що в момент коли ОСОБА_7 заходив у приміщення кафе у нього в руках автомату чи іншої зброї не було.
Ці показання не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_16 , яка суду показала, що бачила як ОСОБА_7 забіг до кафе з автоматом, пізніше чула постріли, однак хто саме стріляв не бачила.
Однак суд не може покласти в основу обвинувачення показання ОСОБА_16 , оскільки вони є недостатніми для обґрунтування висновку про винуватість особи, зважаючи на те, що ні в ході досудового розслідування, ні під час судового слідства, стороною обвинувачення достовірно не з`ясовано кому належить вищевказаний предмет, за допомогою якого були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_9 .
З показань самого потерпілого ОСОБА_9 , та їх підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_7 спочатку здійснював постріли на вулиці, а пізніше в приміщенні кафе. В приміщенні кафе, як пояснював ОСОБА_9 обвинувачений здійснив близько 10 пострілів.
Оцінюючи вказані показання, судом встановлено, що вони не узгоджуються з даними протоколу огляду місця події від 21.05.2018 території СГПП «Верес» та облаштованого на ній кафе (т.1 а.к.п. 25-31), згідно якого не було виявлено будь-яких слідів (отворів) від пострілів на підлозі, стінах, поверхнях чи предметах у приміщенні кафе, а також не виявлено зброї, гільз до неї, та показаннями допитаного місцевим судом слідчого ОСОБА_23 , який близько обіду 21.08.2018 приїздив на виклик на територію СГПП «Верес», здійснював огляд території та кафе, однак будь-яких слідів застосування вогнепальної зброї не встановлено, гільз чи іншого спорядження до зброї не виявлено, як і самої зброї.
Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що слідчо-оперативна група прибула на міце події в обідній час, а тому в адміністрації кафе була можливість сховати сліди злочину, зокрема вогнепальні отвори, гільзи та сліди крові є лише його припущенням, яке не підтверджене жодними належними доказами у справі, тому судова колегія визнає їх неспроможними.
Не може беззаперечно свідчити про причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване органом досудового розслідування і та обставина, що на знайденій органом досудового розслідування вже під час розгляду судом обвинувального акта в суді зброї автоматі марки АКС-74У висновками молекулярно-генетичної експертизи встановлено збіг генетичних ознак з ДНК профілем ОСОБА_7 , оскільки ні в ході досудового розслідування, ні під час судового слідства стороною обвинувачення не доведено іншими доказами, що саме ця зброя є знаряддям його вчинення, і була застосована під час події, доведеність якої є предметом даного кримінального провадження.
Посилання прокурора як на доказ винуватості особи протоколи пред`явлення предметів для впізнання за фотознімками від 17 квітня 2019 року, згідно яких потерпілим та свідками було впізнано зброю, як аналогічну тій, що була використана обвинуваченим під час вчинення кримінального правопорушення суд вважає необгрунтованими з тих підстав, що інформація, отримана в результаті їх проведення носить сумнівний характер, оскільки впізнаваючими не вказано за якими саме індивідуальними ознаками предмету ними було його впізнано, адже як зазначено в цих протоколах вони бачили гвинтівку, аналогічну тій, яка використовувалась ОСОБА_7 при вчиненні кримінального правопорушення, а не вказали про якусь конкретну індивідуальну особливість, яка б відрізняла саме цей предмет з інших однорідних речей, як це передбачено вимогами ст. 355 КПК України.
Надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, а саме протоколи слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_9 та свідками ОСОБА_12 ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , які є друзями потерпілого, тобто можуть бути заінтересованими особами, також безсумнівно не доводять причетності до скоєння вказаного злочину саме ОСОБА_7 , оскільки в них фактично наведені показання, які є аналогічними з наданими цими особами показами в судовому засіданні, та в них підтверджені обставини розвитку подій, висунуті потерпілим, які суд знаходить недостатніми для прийняття рішення про винуватість особи.
За наведених обставин докази, на які посилається сторона обвинувачення, та за її переконанням свідчать про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, не були підтверджені безпосередньо в суді, в зв`язку з чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази та надавши їм належну юридичну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та виправдав за цим обвинуваченням з підстав не доведення того, що кримінальне правопорушення вчинено саме ним.
Наведені посилання прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілого щодо невірної оцінки судом показань свідків не підтверджуються матеріалам справи та змістом оскарженого вироку.
Посилання прокурора про порушення судом порядку дослідження доказів у кримінальному провадженні не знайшло свого підтвердження. Як вбачається з зафіксованого запису судового засідання та журналу судового засідання, під час судового провадження досліджувались докази кримінального провадження (т. 2. а.к.п. 176-178, 209-214) таким чином, що прокурор оголошував документи, а учасники судового провадження були забезпечені можливістю заявити клопотання щодо кожного з оголошених доказів, як це визначено нормами ст. 358 КПК України. Тому зазначені доводи суд відхиляє.
Жодні обгрунтування скарг не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності законних підстав для виправдання ОСОБА_7 , а формальні посилання у апеляційних скаргах на те, що сторона обвинувачення представила в суді першої інстанції достатньо доказів його винуватості у вчиненні злочину, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки кожному доказу як сторони обвинувачення, так і сторони захисту суд першої інстанції у вироку, з посиланням на вимоги кримінального процесуального закону, дав належну оцінку, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, твердження прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження є надуманими.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду справи судом першої інстанції, які могли би вплинути на правильність висновків суду, колегією суддів не встановлено.
Виправдувальний вирок суду першої інстанції, всупереч доводам апеляційних скарг, за своїм змістом відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В
Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у судовому провадженні ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з її проголошення, шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий

Судді