Номер провадження: 11-кп/813/1048/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

18.02.2021 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , в порядку підготовки кримінального провадження до апеляційного розгляду, керуючись п.3 ч.1 ст. 401 КПК України, розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу в межах розгляду апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 на вирок Суворовського райсуду м.Одеси від 10.03.2020 у кримінальному провадженні №0002476 від 25.05.2017 стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п.7 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст. 296 КК України

установив:

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і йому призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі. За ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_4 виправдано за відсутністю у його діях складу злочину.
Строк відбування покарання відносно ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту його затримання, з 25.05.2017 року.
Зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, з 25.05.2017 включно по 10.03.2020, з розрахунку один день тримання під вартою (попереднього ув`язнення) за два дні обмеження волі, у відповідності з вимогами ч.1, п.1 п.п. «б», ст.72 КК України.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 залишено без змін.
Згодом, ухвалою Суворовського райсуду м. Одеси від 01.02.2021 за власною ініціативою суду виправлено описку у резолютивній частині вироку, зазначено, що ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.05.2017 року включно по 10.03.2020 року, з розрахунку один день тримання під вартою (попереднього ув`язнення) за два дні обмеження волі, у відповідності з вимогами, замість невірного ч.1, п.1 п.п. «б», ст.72 КК України, зазначено ч.5 ст. 72 КК України.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинуваченим ОСОБА_4 була подана апеляційна скарга, в якій він просить змінити вирок, перекваліфікувавши його дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст.121 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 121 КК України. Вирок в частині виправдання за ч. 4 ст. 296 КК України просить залишити без змін.
Прокурор Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 14 років позбавлення волі.
09.02.2021 кримінальне провадження надійшло до апеляційного суду та на підставі протоколу автоматизованого розподілу розподіллено в провадження головуючого судді ОСОБА_2 .
Згодом, 17.02.2021 до апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу із посиланням на те, що він повністю відбув покарання, призначене йому оскаржуваним вироком суду, строк якого закінчився 26.11.2020, яке він просив розглянути у лютому місяці.
Ухвалою судді-доповідача від 10.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами прокурора та сторони захисту.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 401 КПК України, суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції: вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.
Дослідивши доводи викладені в клопотанні, суддя-доповідач дійшов висновку про таке.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Суворовського райсуду м. Одеси від 10.03.2020 ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і йому призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі. За ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_4 виправдано за відсутністю у його діях складу злочину.
Разом з тим, зазначений вирок суду 1-ої інстанції не набрав законної сили, оскільки оскаржений в апеляційному порядку, проте не лише стороною захисту, а й прокурором, в апеляційній скарзіякого ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого шляхом визнання його винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, та призначення йому на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточного покарання у вигляді 14 років позбавлення волі.

Окрім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 був раніше неодноразово судимий, за вчинення тяжких злочинів, що свідчить про наявність ризиків вчинення іншого злочину та переховування від суду.
Таким чином, на час надходження матеріалів провадження до апеляційного суду, не має обґрунтованих підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти та зміни йому запобіжного заходу, оскільки ризики, встановлені ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, тому в задоволенні клопотання його захисника слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 370, 401, 404, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу в межах розгляду апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 на вирок Суворовського райсуду м.Одеси від 10.03.2020 у кримінальному провадженні №0002476 від 25.05.2017 стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п.7 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст. 296 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2