ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/5280/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/363/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 06 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 Харківського районного управляння поліції №3 ГУНП в Харківській області, погодженого з прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_8 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001202 від 12.12.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 06 лютого 2021 року клопотання слідчого - задоволено.

Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 12.03.2021 року включно.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій її просить скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволені клопотання прокурора та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що відповідно до Акту від 11.01.2021 року, складеного депутатом Солоницівської селищної ради ОСОБА_9 , ОСОБА_10 починаючи з 2009 року і по теперішній час постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 зі згоди власника - ОСОБА_11 , яка також постійною співмешканкою підозрюваного та його цивільною дружиною.
Вказує, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 мають спільного сина - ОСОБА_12 2014 р.н., який разом з матір`ю перебуває на повному матеріальному забезпеченні свого біологічного батька. Інших джерел доходу, осіб, які могли б допомогти у вихованні дитини тощо ОСОБА_11 не має.
Зазначає, що ОСОБА_7 характеризується як сумлінний мешканець, що не ухиляється від виконання обов`язків з утримання багатоквартирного будинку, інших соціальний обов`язків, є примірним сім`янином - дбайливо ставиться до дружини, відповідально виховує сина та має приятельські стосунки з сусідами, у порушеннях громадського порядку, агресивних діях тощо помічений не був.
Просить врахувати, що підозрюваний постійно мешкає у визначеному житлі, сумлінно опікується дитиною, має стійкі соціальні зв`язки та високу репутацію серед свого оточення, утримує двох осіб на матеріальному забезпеченні, обмеження його свободи найсуворішим чином може значно вплинути не лише на його стан, але й на добробут численної кількості інших осіб.
Посилається на те, що перебування підозрюваного під вартою може суттєво погіршити його стан здоров`я, оскільки згідно з інформацією, наданою сімейним лікарем Обласної загальної лабораторії сімейної медицини Харківської області ОСОБА_13 у Довідці від 13.01.2021 року, ОСОБА_7 перебуває на диспансерному нагляді з діагнозом: виразкова хвороба шлунку; рубцева деформація цибулинки ДНК. Також, відповідно до Протоколу дослідження виданого лікарем ОСОБА_14 від 18.01.2019 року ОСОБА_7 встановлено діагноз ознаки хронічного жирового гепатозу 3 ст. хронічного панкреатиту.

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_15 до початку судового розгляду подав заяву, в якій просить відкласти судовий розгляд у зв`язку з перебуванням прокурора ОСОБА_16 на лікарняному.
Враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, оскільки прокурор був завчасно повідомлений про розгляд справи та окрім прокурора ОСОБА_16 процесуальне керівництво здійснюється ще прокурором ОСОБА_8 (а.с. 5)
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП №3 Харківського районного управляння поліції №3 ГУНП в Харківській областіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001202 від 12.12.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

12 грудня 2020 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 13.12.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 14 грудня 2020 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 лютого 2021 року.

Постановою в.о. керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області від 05 лютого 2021 року у кримінальному провадженні № 0001202 від 12.12.2020 за ч.3 ст.187 КК України продовжено строк досудового розслідування до 12 березня 2021 року.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.187 України, які підтверджені зібраними під час досудового розслідування фактичними доказами.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням того, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він разом з іншим підозрюваним постукали в двері квартири потерпілого, і коли він відчинив двері, забігли всередину та нанесли потерпілому удар в область голови, піднесли до шиї останнього вістря ножа, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, продовжуючи застосовувати насильство відносно потерпілого, завалили останнього на підлогу, ОСОБА_7 забіг до житлової кімнати, де схопив у тумбочці чоловічу сумку в якій знаходились грошові кошти в сумі 30 000грн, водійське посвідчення на ім`я потерпілого, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля, тим самим заволодів його майном, після чого з місця злочину з викраденим майном зникли, тобто зазначене свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема, здоров`я населення, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні та власності
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілих та свідків; також існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження відомостях.
За таких обставин, є безпідставними і доводи апеляційної скарги щодо недоведеності органом досудового розслідування існування заявлених ним ризиків, оскільки вони спростовуються наданими суду матеріалами, з яких вбачається, що ризики, які були передумовою застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати і вони не зменшилися.

Колегією суддів, аналізуючи відомості про особу підозрюваного, прийнято до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, однак колегія суддів зазначає, що ці обставини існували і на час подій, які йому інкримінуються і вони не стали стримуючим фактором для підозрюваного у виборі певної форми поведінки. Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість та безпідставність вимоги апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на суб`єктивних оціночних судженнях.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 має низку захворювань, а тому не може триматися в умовах ізоляції колегія суддів на цей час відхиляє, оскільки відповідно до ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Колегія суддів роз`яснює щодо процесуального права підозрюваного та захисника подавати клопотання про проведення відповідних судово-медичних експертиз і за наявності відповідних висновків, ставити питання про зміну запобіжного заходу, а також право оскаржувати у відповідному порядку дії, рішення або бездіяльність посадових осіб адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у випадках, коли не приймаються заходи щодо звернень підозрюваного, в тому числі, стосовно стану здоров`я.

Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє процесуальної можливості суд апеляційної інстанції враховувати зазначені доводи, як підстави для скасування або зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення, що свідчить про належне дотримання вимог ст.370 КПК України.
Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, а не інший більш м`який запобіжний захід, як просить захисник підозрюваного у апеляційній скарзі, має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 06 лютого 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді