Номер провадження 11-кп/804/83/21

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-кп/804/83/21 Суддя-доповідач Смірнова В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті в складі:

головуючого Смірнової В.В.,

суддів Круподері Д.О., Савкової С. В.,

при секретарях судового засідання Ільяшенка С. О., Ямчук О. М.,

за участю:

прокурора Савків С. Г., Сєрової Н. С., Бойко О. В.,

обвинувачених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників Безрук С.В., Варцаби О.Д., Шикала В. М.,

Косенка С.С., Подлуцького А. М., Музиканта В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Бахмута Донецької області апеляційні скарги захисника Варцаби О.Д., який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , захисника Шикала В.М., який діяв в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника Безрук С.В., який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 , на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Димитров Донецької області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання: за ч.3 ст.187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна, з врахуванням положення ч.2 ст.98 КК України; за п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна, з врахуванням положення ч.2 ст.98 КК України. Застосовано ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_1 обрано покарання у вигляді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна, з врахуванням положення ч.2 ст. 98 КК України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Красноармійська Донецької області, громадянина України, освіта неповна середня, учня 3 курсу КПЛ-38, не одруженого, не судимого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

якого визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання: за ч.3 ст.187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна, з врахуванням положення ч.2 ст.98 КК України; за п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна, з врахуванням положення ч.2 ст.98 КК України. Застосовано ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_2 обрано покарання у вигляді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна, з врахуванням положення ч.2 ст.98 КК України,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Гаргалич Масаллинського району Азербайджану, громадянина України, освіта 10 класів, не одруженого, судимий вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2018 року за ч.3 ст.296, 75,76 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, згідно п.«а» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнений від відбування покарання, визначеного вироком суду, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,

якого визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскації майна, яке є особистою власністю обвинуваченого. За п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України ОСОБА_3 виправдано за недоказанністю вчинення ним даного кримінального правопорушення,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Красноармійськ Донецької області, громадянина України,освіта середня- спеціальна, не працюючого, не одруженого, не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ,

якого визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання: за ч.3 ст.187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є особистою власністю обвинуваченого; за п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є особистою власністю обвинуваченого. Застосовано ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 обрано покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю обвинуваченого,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду, обвинуваченими ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 були скоєні кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.187, п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_3 було скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України.

Обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Так, згідно вироку на початку серпня 2015 року, точну дату та місце судом не встановлено, обвинувачений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в компанії своїх знайомих - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відчуваючи неприязнь до вітчима та керуючись корисливим мотивом, запропонував вказаним знайомим заволодіти матеріальними цінностями, зокрема грошима, та виробами із золота, які належать його вітчиму - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , шляхом вчинення розбійного нападу на останнього за місцем його мешкання. При цьому вказані особи досягли спільної домовленості про час, місце та спосіб скоєння цього злочину.

Згідно спільної домовленості, ОСОБА_1 повинен був повідомити інших учасників групи про зручний час скоєння зазначеного злочину, після чого всі учасники групи повинні були прибути до домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_5 , проникнути до приміщення житлового будинку, розташованого на його території, доступ до якого повинен був забезпечити ОСОБА_1 , напасти на ОСОБА_7 , під час нападу зв`язати його, в тому числі закрити рот ліпкою стрічкою, з метою запобігання спробам чинити опір, та покликати на допомогу, після чого, з метою запобігання можливості бути викритими сторонніми особами, вивезти його у безлюдне місце, та в зазначеному місці з`ясувати місце знаходження майна, яким мали намір в подальшому заволодіти.

В якості засобів скоєння злочину обрали липку стрічку, яку заздалегідь повинні були придбати ОСОБА_6 , та ОСОБА_2 , а також військову форму з шапками-масками, які під час вчинення злочину повинні були вдягнути на себе ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з метою приховати свою зовнішність та виключити можливість їх впізнання.

07.08.2015 в вечірній час, ОСОБА_1 повідомив усіх учасників групи, що настав зручний час для скоєння запланованого злочину, оскільки його вітчим ОСОБА_7 знаходиться вдома в стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу полегшить вчинення розбійного нападу на нього.

07.08.2015 близько 23.30 год., ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , реалізуючи свій спільний злочинний намір, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_7 , на автомобілі «КіаСlarus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в цей день на тимчасове користування взяв ОСОБА_4 у свого знайомого ОСОБА_8 , не повідомляючи його про свої злочинні наміри, прибули до домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого за вищевказаною адресою, при цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заздалегідь вдягли на себе військову форму з шапками-масками, а ОСОБА_6 та ОСОБА_2 взяли липку стрічку. В свою чергу, згідно спільної домовленості, ОСОБА_1 пройшов першим в приміщення будинку за вказаною адресою, та в подальшому забезпечив іншим співучасникам злочину доступ до приміщення цього будинку, відкривши їм вхідні двері, що надало можливість цим особам проникнути в зазначене житло.

Після того, як ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_2 проникли в зазначене житло, ОСОБА_1 , діючи узгоджено в групі з вказаними особами, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, піднявся на другий поверх будинку, де на той час перебував ОСОБА_7 , та запросив останнього спуститись на перший поверх пояснюючи, що до нього прибули військові з питань його призову на військову службу.

Коли ОСОБА_7 спустився на перший поверх будинку, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , безпосередньо реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення розбою, діючи за попередньою змовою групою осіб, напали на нього, та, застосовуючи фізичну силу, повалили на підлогу, завдали йому удари ногами та руками в різні області тіла, в тому числі в життєво важливі - голову, грудну клітину, після чого зв`язали липкою стрічкою його ноги, та руки, завівши їх за спину, а також закрили липкою стрічкою очі, та органи дихання - рот та ніс, тобто застосували насильство, небезпечне для його життя та здоров`я.

В цей же час, діючи узгоджено, в групі осіб, ОСОБА_1 за наказом ОСОБА_3 піднявся на другий поверх будинку з метою відволікти свою матір ОСОБА_9 , та свою малолітню сестру, від викриття вказаних злочинних дій, при цьому пояснив матері, що до вітчима прибули військові з питання призову останнього на військову службу. В свою чергу ОСОБА_3 , будучи вдягнутим у військову форму, почувши розмову ОСОБА_1 з матір`ю, на підтвердження його слів піднявся до них на другий поверх. Перебуваючи на другому поверсі будинку ОСОБА_3 , побачивши мобільний телефон «Nокіа 6303 CL», який належав потерпілому ОСОБА_7 , та знаходився на полиці меблів, реалізуючи злочинний намір, направлений на заволодіння майном потерпілого, керуючись корисливим мотивом, заволодів цим телефоном і залишив його собі. Після розмови з ОСОБА_9 , розуміючи, що остання має намір залишитися в своїй кімнаті, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спустились на перший поверх.

Продовжуючи свої злочині дії, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_7 , з метою з`ясування місця знаходження цього майна, та не бажаючи, щоб їх дії були викриті сторонніми особами, в тому числі матір`ю та сестрою ОСОБА_1 , які на той час перебували в приміщені будинку на другому поверсі, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , діючи узгоджено в групі осіб, віднесли зв`язаного ОСОБА_7 у двір, та поклали в салон автомобілю «КіаСlаrиs», на якому прибули за цією адресою, при цьому ОСОБА_1 також вийшов у двір, та надав вказаним особам можливість це зробити, утримуючи собаку, яка перебувала в дворі та могла завадити цьому.

Після цього, згідно спільної домовленості, ОСОБА_1 з метою в подальшому отримати від інших учасників злочину інформацію про місце находження майна, яким планувалось заволодіти, та перевірити цю інформацію, а також з метою недопущення розголошення його матір`ю відомостей про скоєний злочин, залишився в будинку, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_2 , на вказаному автомобілі «КіаСlаrus», під керуванням ОСОБА_4 , вивезли зв`язаного ОСОБА_7 до лісосмуги, розташованої на околиці м. Красноармійська, Донецької області, в районі Динасового заводу.

Прибувши до лісосмуги, ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_2 діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, витягли зв`язаного потерпілого ОСОБА_7 з салону автомобіля на землю, після чого, з метою з`ясування місця знаходження матеріальних цінностей, якими планувалось заволодіти, почали погрожувати ОСОБА_7 вбивством, тобто застосуванням у відношенні нього насильства небезпечного для його життя та здоров`я, на підтвердження чого стали наносити йому удари руками та ногами в різні області тіла.

Під час застосування у відношенні ОСОБА_7 вказаного насильства, згідно розподілу ролей, діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, для підтримки зв`язку та координації дій з іншими учасниками групи ОСОБА_4 взяв у ОСОБА_2 його мобільний телефон, та повернувся до ОСОБА_1 , який перебував в будинку за вищевказаною адресою, з метою допомогти останньому у відшуканні матеріальних цінностей ОСОБА_7 , якими вони планували заволодіти, а ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишились поряд зі зв`язаним потерпілим ОСОБА_7 з метою продовження застосування у відношенні нього насильницьких дій, спрямованих на з`ясування місця знаходження цих цінностей. Після того, коли їм вдалося з`ясовувати у ОСОБА_7 місце знаходження грошових коштів та виробів із золота, які зберігались у сейфі в гаражному боксі на території вищевказаного домоволодіння, а також місце знаходження ключа від цього сейфу, ОСОБА_6 по телефону повідомив про це ОСОБА_4 , який на той час разом з ОСОБА_1 перебував в будинку за вказаною адресою, та користувався телефоном ОСОБА_2 . Отримавши вказану інформацію, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 знайшли ключ від сейфа, після чого разом пройшли до іншого приміщення - приміщення гаражного боксу, розташованого на території цього домоволодіння, де знайшовши сейф, за допомогою знайденого при вищевказаних обставинах ключа, відкрили його та таким чином проникли в зазначене сховище, після чого заволоділи матеріальними цінностями, які зберігались в цьому сейфі, а саме: грошовими коштами в сумі 5200 гривень, та золотим ланцюгом, які належали ОСОБА_7 , внаслідок чого останньому завдали матеріальну шкоду на суму не менше 5200 гривень.

В подальшому ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_2 розпорядились майном, яким заволоділи при вищевказаних обставинах, на власний розсуд.

Внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , а саме умисного завдання ними ударів руками та ногами потерпілому ОСОБА_7 спричинено наступні тілесні ушкодження: закритий перелом тіла грудини на рівні четвертих ребер, крововилив в м`які тканини передньої поверхні грудної клітини на рівні перелому, крововилив в передню стінку серцевої сорочки, крововилив в області передньої поверхні правого шлуночка серця, крововиливи в м`які покривні тканини голови з внутрішньої сторони в лобно-скроневих ділянках справа та зліва, в області лівого тім`яного бугра з переходом у потиличну ділянку, в потиличній ділянці справа, крововиливи під слизову оболонку нижньої губи праворуч та ліворуч на рівні 3,4 зубів; садна лобної області ліворуч та верхньої губи ліворуч, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Заволодівши майном потерпілого, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 направились до вищевказаної лісосмуги, де поряд зі зв`язаним потерпілим ОСОБА_7 знаходились ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що останніх повідомили по телефону.

В цей же час ОСОБА_3 , дізнавшись, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заволоділи майном потерпілого ОСОБА_7 і переконавшись, що їх спільні дії, спрямовані на заволодіння майном останнього повністю виконані, залишив вказане місце, відмовившись від вчинення іншого злочину.

Прибувши до вказаної лісосмуги ОСОБА_4 з метою доведення злочинного умислу, спрямованого на вбивство ОСОБА_7 з метою приховання іншого злочину, завдав останньому декілька ударів ногами в різні області тіла, в тому числі в життєво важливу область - грудну клітину, при ньому ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходились поруч, та спостерігали за оточуючою обстановкою. Після того як ОСОБА_7 внаслідок завданих ударів втратив свідомість, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , діючи узгоджено в групі осіб, поклали ОСОБА_7 в салон зазначеного автомобілю «КіаСlаrиs», на якому під керуванням ОСОБА_4 , повезли його до водойми, розташованої вздовж вул. Дніпропетровська, поблизу вул. Воронова в Красноармійську Донецької області, при цьому по дорозі на АЗС «Миlti Тор», розташованій по вул. Шмідта м. Красноармійська, ОСОБА_2 придбав засіб для розпалювання багаття, який вони мали намір використати з метою знищення слідів злочину шляхом спотворення обличчя ОСОБА_7 та таким чином ускладнення його впізнання.

Приїхавши на ділянку місцевості, розташовану біля північного берегу вказаної водойми, поряд з підвісним мостом, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , діючи узгоджено в групі осіб, зв`язаного ОСОБА_7 витягли з салону автомобілю, та поклали на землю, після чого продовжуючи реалізовувати свій спільний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_7 з метою приховати інший злочин, а саме вчинений ними за вищевказаних обставин розбій, накинули йому на шию петлю з мотузки, яку заздалегідь взяли у дворі домоволодіння за вищевказаних обставин та за її допомогою, утримуючи руками та розтягуючи в різні боки вільні кінці мотузки, здавили органи шиї ОСОБА_7 .

Побачивши, що ОСОБА_7 не подає ознак життя, з метою знищення слідів злочину шляхом спотворення обличчя, та таким чином ускладнення його впізнання, облили обличчя ОСОБА_7 засобом для розпалювання багаття та підпалили.

Після цього, не будучи впевненими, що їх спільні злочинні дії, направлені на умисне вбивство ОСОБА_7 виконані в повному обсязі, з метою доведення єдиного злочинного умислу спрямованого на його вбивство до кінця, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за допомогою вищевказаної мотузки прив`язали шлакоблоки, які, при вказаних вище обставинах, заздалегідь підготували для скоєння злочину, до тіла ОСОБА_7 , після чого скинули його у водойму, вважаючи, що виконали всі дії, направлені на вбивство ОСОБА_7 до кінця та будучи впевненими, що внаслідок цих дій неминуче настане його смерть, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишили місце вчинення злочину.

Внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , а саме умисного завдання ними ударів руками та ногами, а також здавлювання шиї петлею потерпілому ОСОБА_7 спричинено наступні тілесні ушкодження: закритий перелом тіла грудини на рівні четвертих ребер, крововилив в м`які тканини передньої поверхні грудної клітини на рівні перелому, крововилив в передню стінку серцевої сорочки, крововилив в області передньої поверхні правого шлуночка серця, крововиливи в м`які покривні тканини голови з внутрішньої сторони в лобно-скроневих ділянках праворуч та ліворуч, в області лівого тім`яного бугра з переходом у потиличну ділянку, в потиличній ділянці праворуч; крововиливи під слизову оболонку нижньої губи праворуч та ліворуч на рівні 3,4 зубів; садна лобної області ліворуч та верхньої губи ліворуч; странгуляційна борозна на шиї, перелом лівого рога щитоподібного хряща, перелом правого великого рога підязикової кістки.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 222 від 03.11.2015 аналізуючи надану експертам судово-медичну документацію («Висновок експерта» №371), комісією експертів встановлені тілесні ушкодження: закритий перелом тіла грудини на рівні четвертих ребер, крововилив в м`які тканини передньої поверхні грудної клітини на рівні перелому, крововилив в передню стінку серцевої сорочки, крововилив в області передньої поверхні правого шлуночка серця, крововиливи в м`які покривні тканини голови з внутрішньої сторони в лобно-скроневих ділянках праворуч та ліворуч, в області лівого тім`яного бугра з переходом у потиличну ділянку, в потиличній ділянці праворуч; крововиливи під слизову оболонку нижньої губи праворуч та ліворуч на рівні 3,4 зубів; садна лобної області ліворуч та верхньої губи ліворуч; странгуляційна борозна на шиї, перелом лівого рога щитоподібного хряща, перелом правого великого рога під`язикової кістки.

Комплекс тілесних ушкоджень в області грудної клітини (перелом тіла грудини, крововиливи в м`які тканини, серцеву сорочку та серце) спричинені від значної динамічної ударної дії тупого твердого предмету з відносно обмеженої контактуючою поверхнею, не менш як від одного удару.

Крововиливи в м`які покривні тканини голови з внутрішньої сторони спричинені від дії тупих твердих предметів не менш ніж як від 4-х травматичних дій (ударів). Крововиливи на нижній губі праворуч та ліворуч спричинені від дії тупих твердих предметів не менш ніж як від 2-х травматичних дій.

Садна лобної області та верхньої губи ліворуч спричинені від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, що має округлу форму в межах контакту, розміром 0,4 x 0,4 см.

Комплекс ушкоджень в області шиї: странгуляційна борозна, переломи рога щитоподібного хряща та рога під`язикової кістки спричинені внаслідок тупої травми органів шиї з напрямком травматичної дії спереду назад (удар чи стиснення), можливо при єдиному механізмі - при здавлюванні шиї петлею в напрямку спереду назад.

Комплекс тілесних ушкоджень в області грудної клітини - закрита травма грудної клітини з переломом грудини, забоєм серця зазвичай призводить до порушення серцевого біоелектричного ритму, до фібриляції шлуночків та може призводити до зупинки серця, тому має ознаки ушкоджень небезпечних для життя, тобто тяжких тілесних ушкоджень, що відповідає п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р., №6.

Ушкодження у вигляді саден, крововиливів в області обличчя та голови за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як 6 днів, відповідає п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р., №6.

Комплекс ушкоджень в області шиї з переломами ріжків щитоподібного хряща та під`язикової кістки, странгуляційна борозна не супроводжувався крововиливами в м`які тканини навколо ушкоджень, відсутні критерії тяжкості тілесних ушкоджень, тому встановити конкретну ступінь тяжкості даного комплексу неможливо.

Враховуючи наявність крововиливів встановлених в області обличчя, голови, грудної клітини комісія експертів прийшла до підсумку, що вказані тілесні ушкодження могли виникнути прижиттєво незадовго до настання смерті. Різко виражені гнильні зміни трупа не дають можливості більш конкретно встановити термін спричинення тілесних ушкоджень, їх послідовність.

Відсутність крововиливів в м`яких тканинах шиї в області странгуляційної борозни, переломів ріжків щитоподібного хряща та під`язикової кістки, різко виражені гнильні зміни трупа лишають можливості комісію експертів встановити прижиттєвість їх спричинення.

Враховуючи ступінь вираженості гнильних та автолітичних змін, об`єктивізовану з повною обґрунтованістю, встановити причину смерті неможливо.

Однак враховуючи комплекс тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми грудної клітини з крововиливом у м`які тканини передньої поверхні грудної клітини, переломом грудини, забоєм серця (крововиливи в передню стінку середостіння та передню стінку правого шлуночку серця), комісія експертів вважає, що вказані ушкодження, зазвичай, призводять до порушення серцевого біоелектричного ритму, до фібриляції шлуночків та до зупинки серця, і так як такі тілесні ушкодження мають ознаки небезпечних для життя, тому, в даному випадку, можуть привести до настання смерті.

Враховуючи ступінь вираженості гнильних та автолітичних змін, пори року, комісія експертів вважає, що з моменту смерті до моменту виявлення трупа (11.08.2015р.) пройшло 3-4 доби.

В апеляційній скарзі захисник Варцаба О. Д., який дії в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , прохає вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішення, фактичним обставинам кримінального провадження, та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити стосовно ОСОБА_2 виправдувальний вирок.

В обґрунтування скарги зазначає, що докази, які вказують на наявність попередньої змови між обвинуваченими на заволодіння майном ОСОБА_7 , та докази, які підтверджують наявність похищеного майна (грошів та ланцюга із золота) у ОСОБА_7 , стороною обвинувачення не були надані суду і судом не досліджувались. Відповідно, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, стороною обвинувачення доказаний не був.

Також судом не були досліджені докази того, що обвинувачені заволоділи майном ОСОБА_7 за обставин, які викладено в оскаржуваному вироку, та розпорядились на власний розсуд.

Також не надано стороною обвинувачення і доказів того, як обвинувачені розпорядилися майном між собою.

Зазначає, що судом не доказана подія кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Стосовно обвинувачення за п. 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України обвинувачений ОСОБА_2 показував, що він не обіцяв прийняти участь у позбавлені життя ОСОБА_7 та у прихованні слідів злочину, не мав умисел на позбавлення життя потерпілого.

Також досліджені у судовому засіданні речові докази два шлакоблоки (один вилучений під час огляду трупа ОСОБА_7 , другий - з місця проживання ОСОБА_1 ) відрізняються за своїм розміром, кольором, тому не могли бути заздалегідь взятими з двору ОСОБА_7 .

У обвинувачених не було потреби спотворювати обличчя ОСОБА_7 з метою ускладнення його впізнання через інші особливі ознаки тіла потерпілого. У висновках судово-медичної експертизи відсутні тілесні ушкодження на обличчі ОСОБА_7 у вигляді опіків. Обвинувачений ОСОБА_2 вказував, що на автозаправці він придбав не розпалюючи рідину, а напій. На тілі та одязі ОСОБА_2 відсутні сліди від контакту з ОСОБА_7 .

Таким чином, судом не доведено, що обвинуваченим ОСОБА_2 вчинено умисне вбивство за попередньою змовою групою осіб з метою приховати інший злочин, тому за п.9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України він має бути виправданим.

В апеляційній скарзі захисник Шикало В. М., який діяв в інтересах ОСОБА_3 , прохав вирок скасувати частково, в частині засудження ОСОБА_11 за ч.3 ст.187 КК України, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_3 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за відсутністю складу кримінального провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на відсутність доказів того, що ОСОБА_3 мав умисел на здійснення нападу на помешкання потерпілого з метою заволодіння його майном; показання ОСОБА_1 , які він давав під час проведення слідчого експерименту і приведені судом у мотивувальній частині вироку, мають протиріччя; суд не дав належної оцінки, що показання ОСОБА_1 надавав під впливом слідчого. Судом не враховано того, що ОСОБА_3 вийшов із машини раніше ніж ОСОБА_4 поїхав за ОСОБА_1 .

Апелянт також посилається на те, що судом під час ухвалення вироку не розглянуто клопотання сторони захисту щодо визнання протоколів слідчого експерименту від 19.08.2015 та відеозаписів до нього за участю ОСОБА_3 ; протоколів слідчого експерименту від 12.08.2015 та 15.08.2015 та відеозаписів за участю ОСОБА_1 до них неналежними доказами у зв`язку з відсутністю письмового дозволу власника житла на проникнення у житло, ухвали слідчого судді про проведення обшуку у житлі.

Крім того не погоджується з аргументацією суду при вирішенні питання про визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту від 12.08.2015 за участю ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 прохає вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_4 виправданим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, п.9, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вирок ухвалений з порушенням норм матеріального права, без дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, з істотним їх порушенням, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Судом помилково встановлено мету інкримінованого злочину, поза увагою залишено спосіб та обставини входження до приміщення; не прийнято до уваги правові висновки, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 569/1111/16-к. Судом не враховано, що до житла, в яком проживав ОСОБА_7 та яке належало йому, всіх запросив ОСОБА_1 , який також проживав у цьому будинку. ОСОБА_1 відкрив двері та провів всіх до приміщення будинку, тому відсутні підстави вважати, що входження до будинку було незаконним.

Також недоведеним є факт незаконного входження до будинку потерпілого, не підтверджена також у судовому засідання наявність умислу на незаконне входження та умислу на заволодіння чужим майном.

Стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, що похищенні матеріальні цінності взагалі існували, що ОСОБА_12 входив до приміщення гаражного боксу, брав ключи та намагався відкрити сейф. Вирок ґрунтується тільки на поясненнях одного із обвинувачених ОСОБА_1 .

Також зазначає, що дії судді у судовому засіданні свідчать про упередженість та не були безсторонніми. Висновок про наявність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.9, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ґрунтується на припущеннях. Відсутні докази на підтвердження корисного мотиву злочину. Також є недоведеним факт вчинення вбивства ОСОБА_7 саме ОСОБА_4 .

Суд не взяв його пояснення до уваги, пославшись на протоколи слідчих експериментів від 12.08.2015 та 15.08.2015, проведених за участю ОСОБА_1 .

Також судом необґрунтовано взято до уваги протокол проведення слідчого експерименту від 12.08.2015 за участю ОСОБА_8 .

Захисник Безрук С.В., який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі прохає вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні. фактичним обставинам кримінального провадження, а також у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, п. 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Захисник Безрук С. В. в апеляційній скарзі навів аналогічні обґрунтування викладені в апеляційних скаргах інших захисників у справі.

Крім того зазначав, що суд не прийняв до уваги показання всіх обвинувачених наданих безпосередньо у судовому засіданні, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 95 КПК України

Представлені покази, які відображені у мотивувальній частині вироку, які суд вважав таким, що доводять вину обвинувачених у скоєнні розбійного нападу на потерпілого та його помешкання, не доводять того, що ОСОБА_1 чи інші обвинувачені мали умисел на здійснення нападу на помешкання потерпілого з метою заволодіння його майном.

Доказів наявності коштів, та золотого ланцюжку, в частині, що вони були чи їх було вилучено у фігурантів у кримінальному провадженні не представлено суду стороною обвинувачення.

Протоколи слідчих експериментів за участю всіх обвинувачених, які суд поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 , отримані з порушенням вимог ст. 420, ст.105 КПК України та є недопустимими доказами.

Крім того, показання ОСОБА_1 , які він давав під час проведення слідчого експерименту, мають протиріччя , яким суд не надав належної оцінки.

Заслухавши доповідача, думку обвинувачених та їх захисників, які підтримали свої апеляційні скарги, думку прокурора, який зазначив, що вирок є законним, прохав у задоволенні апеляційних скарг учасників кримінального провадження відмовити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та захисників Варцаби О. Д., Шикала В. М., Безрук С. В. задоволенню не підлягають, вирок суду необхідно залишити без змін.

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та їх представник Конюшенко І. Д. про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник потерпілих надала заяву з клопотанням про розгляд кримінального провадження за відсутності її та потерпілих.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Вирок в частині виправдання ОСОБА_3 за недоказанністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого п. 9, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, апелянтами не оскаржується.

Завданнями кримінального провадження є, серед іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд в цілому не допустив цих порушень кримінального та кримінального процесуального закону.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_4 та захисників Варцаби О.Д., Шикала В.М., Безрук С.В., не викликають сумнівів у правильності судового рішення, й спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Так, у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнавав, вважав, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.146 КК України. Суду показував, що 07.08.2015 близько 22.00 години йому зателефонував ОСОБА_4 , який розповів, що до нього звернувся ОСОБА_1 та поскаржився на свого вітчима ОСОБА_7 , який ображає та б`є його. Вони вирішили поїхати до ОСОБА_1 та поговорити з його вітчимом. Біля кінотеатру «Мир» він пересів в автомобіль «Кіа», на якому приїхав ОСОБА_8 з ОСОБА_4 , по дорозі забрали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , та поїхали до будинку АДРЕСА_5 (раніше м. Красноармійськ), де проживав ОСОБА_1 зі своїм вітчимом та матір`ю. По дорозі ОСОБА_1 пояснив, що в них на будинку встановлена камера відеонагляду, передав клейку стрічку «скотч», щоб заклеїти номер на автомобілі. ОСОБА_4 заклеїв номер на автомобілі, автомобіль залишили біля магазину неподалік від будинку. ОСОБА_1 по телефону з`ясував у матері, що камера відеонагляду не працює.

Близько 24.00 години вони зайшли в будинок, при цьому ОСОБА_1 притримав собаку в дворі. ОСОБА_1 покликав вітчима, який став кричати та виганяти їх з будинку. В цей час погасло світло у будинку і він відчув, що ОСОБА_7 схватив його. Поруч були ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які скрутили потерпілого, він чув, як рветься клейка стрічка. Через кілька хвилин з другого поверху будинку спустився ОСОБА_1 . Він попросив у ОСОБА_1 ліхтарик, разом вони на другому поверсі будинку взяли телефон, який використали як ліхтарик. ОСОБА_4 сходив за автомобілем, щоб відвезти потерпілого подалі від будинку і поговорити з ним. ОСОБА_1 притримав собаку, він тримав двері, ОСОБА_2 і ОСОБА_6 винесли потерпілого і поклали його на заднє сидіння автомобіля, куди також сілі й вони, він сидів поруч з ОСОБА_4 . Поїхали в район ставка Динасового заводу, де витягнули ОСОБА_7 із автомобіля. ОСОБА_1 в цей час залишився вдома, тому він з ОСОБА_4 поїхав за ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 та ОСОБА_6 залишились з ОСОБА_7 . При ньому ніхто потерпілого не бив і що відбувалось далі він не бачив, оскільки йому зателефонувала ОСОБА_15 і він поїхав до неї на зустріч, а потім він відвозив батька на потяг.

Також показував, що ОСОБА_4 був у масці, де він її взяв і з якою метою не знає, у нього маски не було. Яким чином телефон потерпілого опинився в його автомобілі, він пояснити також не може, телефон він залишив в будинку потерпілого. Коли вантажили ОСОБА_7 в автомобіль, крові на ньому він не бачив, про смерть потерпілого ОСОБА_7 він дізнався від ОСОБА_4 за день до затримання (12.08.2015), зі слів ОСОБА_4 потерпілого задушив ОСОБА_1 .

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнавав, суду показував, що 07 серпня 2018 року йому зателефонував ОСОБА_1 і попросив його поговорити з вітчимом ОСОБА_7 , який постійно ображає та б`є ОСОБА_1 . Він взяв машину у ОСОБА_8 , і разом з ОСОБА_3 в вечірній час поїхав в центр міста, де забрали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , всі разом поїхали додому до ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 . Щоб не було видно номерів автомобіля, він скотчем, який був у когось з хлопців, заклеїв їх. Автомобіль залишили неподалік від будинку ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зайшли до будинку. ОСОБА_1 сказав вітчиму, що до нього прийшли люди поговорити, останній став спускатись з другого поверху вниз. В цей час погасло світло в будинку і ОСОБА_7 схватився з ОСОБА_3 , щоб їх розборонити, він став утримувати ОСОБА_7 , повалили його на підлогу і зв`язали скотчем, що був у хлопців, та якоюсь мотузкою, де взяли мотузку він не бачив. Хто саме зв`язував, він не бачив, так як сидів на потерпілому головою до його ніг і тримав його за ноги. Потім він пішов за автомобілем, ОСОБА_1 відкрив йому ворота, він заїхав у двір. ОСОБА_7 посадили на заднє сидіння автомобіля, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 сіли поруч з ОСОБА_7 , ОСОБА_3 поруч з ним на переднє пасажирське сидіння. Вони поїхали в район Динасового селища, де в лісосмузі хотіли поговорити з потерпілим ОСОБА_7 . Вдома з ним не хотіли розмовляти, оскільки потерпілий був в стані алкогольного сп`яніння та поводився неадекватно. Потім він залишив ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з ОСОБА_7 , а сам з ОСОБА_3 повернувся за ОСОБА_1 , який залишався вдома. По дорозі його автомобіль зламався, його знайомий на ім`я ОСОБА_16 (прізвища не пам`ятає), який знаходився неподалік, погодився їх підвезти, ОСОБА_3 вони висадили біля магазину «Шик», а самі поїхали за ОСОБА_1 . Забравши ОСОБА_1 , вони повернулись до лісосмуги, де знаходився ОСОБА_7 з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . ОСОБА_1 поговорив зі своїм вітчимом ОСОБА_7 , він в цей час займався ремонтом свого автомобіля.

Потім, вони посадили в автомобіль ОСОБА_7 та всі разом поїхали в район «собачовки» м.Покровська, де зупинились неподалік від підвісного мосту. Він дістав з автомобіля робу, та дав потерпілому ОСОБА_7 , щоб той вдягнув, висадив всіх з автомобіля, та поїхав віддавати автомобіль. Про вбивство він дізнався від працівників поліції, сам нікого не вбивав і потерпілого не бив.

Також показував, що того дня він був на рибалці, тому вдягнутий він був у камуфляжну форму, на голові у нього була шапка - балаклава, зброї при ньому не було. Звідки сліди крові в автомобілі пояснити не може. Шлакоблок у дворі ОСОБА_7 не брав. До гаражу не заходив, сейф не відкривав. Звідки у нього вдома появилась флешка з фото потерпілого пояснити не може.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_1 вину свою в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав частково і суду показував, що потерпілий ОСОБА_7 був його вітчимом, відносини з яким останнім часом були неприязні, конфліктні. Вітчим не допомагав йому матеріально, тому він змушений був, у вільний від навчання час, працювати. Крім того, вітчим випивав і бив його і матір. З друзями декілька разів він пробував розмовляти з ОСОБА_7 , проте це не дало позитивних результатів.

З обвинуваченим ОСОБА_4 він познайомився в училищі, той був старшим за нього, вони підтримували з ним добрі відносини, разом займались боксом.

07 серпня 2015 року він разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 працювали в парку на атракціонах. В вечірній час йому зателефонувала мати та сказала швидше повертатись додому, оскільки батько п`яний і буде знову скандал. Він вирішив звернутись за допомогою до ОСОБА_4 , по телефону попросив поговорити з вітчимом. ОСОБА_4 погодився, близько 22.00 години на автомобілі сірого кольору разом з ОСОБА_3 під`їхав до педучилища, де забрав його, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Вони всі сіли в автомобіль та поїхали до нього додому за адресою: АДРЕСА_5 . Неподалік від його будинку ОСОБА_4 зупинив автомобіль та скотчем з ремкомплекту, який він носив на поясі зі собою на роботу, заклеїв номери автомобіля. Автомобіль вони зупинили неподалік від його будинку, потім підішли до будинку, він відкрив двері, притримав собаку і всі зайшли в будинок. Він йшов першим, піднявся на другий поверх, де був його вітчим і сказав, що до нього прийшли люди, хочуть з ним поговорити. Коли вітчим став спускатись східцями на перший поверх, він випадково натиснув на вмикач і вимкнув світло над сходами. Почувся шум внизу, він заспокоїв матір і спустився вниз. Побачив, що ОСОБА_7 лежить на підлозі, кричить, погрожує, хтось підсвічував ліхтариком, ОСОБА_4 сидів зверху на потерпілому, намагаючись його утримати. Він взяв скотч і заклеїв рот ОСОБА_7 , щоб той не кричав. Хто зв`язував вітчима мотузкою, він не бачив. Потім ОСОБА_4 сказав, що ОСОБА_7 потрібно вивезти з будинку та поговорити з ним, і пішов за автомобілем. Він відкрив ворота, ОСОБА_4 заїхав у двір, витягли потерпілого, посадили його в автомобіль на заднє сидіння поруч з ним сіли ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 сів поруч з ОСОБА_4 на переднє сидіння і поїхали. Він залишився вдома, оскільки йому не вистачило місця в автомобілі, та потрібно було заспокоїти матір. Через деякий час ОСОБА_4 приїхав до нього на іншому автомобілі зі своїм знайомим ОСОБА_16 . Вони поїхали в район Динасового заводу до лісопосадки, де знаходились ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який сидів на землі, був побитий. Він став з ним говорити, але вітчим не хотів його слухати, тому він кілька разів вдарив вітчима рукою по обличчю. Потім вони поїхали в центр міста, щоб висадити вітчима неподалік від дому. Зупинились біля підвісного моста. ОСОБА_4 висадив їх з автомобіля і поїхав на іншу сторону моста. Там він хотів розв`язати ноги вітчиму та відпустити його додому, але той вдарив його ногою та навалився на нього. ОСОБА_2 і ОСОБА_6 відтягнули від нього потерпілого, він побачив шлакоблок, який мабуть залишили рибалки біля водойми, і кинув цей шлакоблок на ОСОБА_7 , попав у груди. Від удару шлакоблоком потерпілий впав і не подавав ознак життя. Вони сказали ОСОБА_6 прив`язати шлакоблок до потерпілого, а самі відійшли, щоб знайти ще щось важке. Потім за допомогою мотузки та нижньої білизни, що ОСОБА_4 викинув з автомобіля, прив`язали шлакоблок до тіла ОСОБА_7 та скинули його з обриву у водойму. Труп вони не підпалювали, що за сліди були на обличчі потерпілого йому не відомо. Після цього разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , пішли до нього додому, зайшли в гараж, він відкрив сейф, забрав документи на автомобіль вітчима, ще якісь документи, які спалили біля магазину «Берізка». Потім приїхали працівники поліції, які сказали, що знайшли труп вітчима.

Під час досудового розслідування і при проведенні слідчого експерименту він давав інші показання, оскільки у нього була домовленість з працівниками поліції, що він вкаже на ОСОБА_4 як організатора вбивства, йому оберуть запобіжний захід - домашній арешт. На цей час він вирішив розповісти правду. Він не знає у зв`язку з чим настала смерть потерпілого ОСОБА_7 : чи від його удару шлакоблоком, чи коли ОСОБА_17 тягнув шлакоблок, прив`язаний до голови потерпілого. Коли побачили, що ОСОБА_7 не подає ознак життя, злякались і вирішили сховати його труп.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_2 вину свою в інкримінованому йому злочині визнав частково та поясняв, що умислу на заволодіння майном та на вбивство потерпілого ОСОБА_7 у них не було. 07.08.2015 до нього та ОСОБА_17 звернувся ОСОБА_1 , та попросив їх сходити до нього додому, де п`яний вітчим, з метою підтримки. Перед цим він попросив приїхати ОСОБА_4 , який приїхав разом ОСОБА_3 . До ОСОБА_1 вони поїхали в 21-22 год., автомобіль залишили неподалік від будинку ОСОБА_1 , який притримав собаку і всі зайшли до будинку.

ОСОБА_7 спускався до них сходами з верхнього поверху, запитав хто вони такі і що їм потрібно. Хтось із них сказав, що потрібно поговорити. В цей час потухло світло, його відштовхнули в сторону і він побачив, що ОСОБА_7 впав на підлогу, а ОСОБА_4 сів на нього зверху, щоб утримати. Хлопці зв`язали потерпілому руки, заклеїли рота скотчем, він на кухні зірвав мотузку для білизни, якою зв`язали ноги потерпілого. ОСОБА_1 дав ОСОБА_3 телефон, щоб підсвітити. ОСОБА_4 пішов за автомобілем та заїхав у двір. Всі разом вони винесли потерпілого та посадили на заднє сидіння автомобіля, ОСОБА_3 сів поруч з ОСОБА_4 на переднє сидіння, він та ОСОБА_17 - на заднє, поруч з ОСОБА_7 . ОСОБА_1 залишився вдома, не помістився в автомобіль. ОСОБА_4 привіз їх до посадки за межами Динасового заводу, висадив його з ОСОБА_17 та ОСОБА_7 , а разом з ОСОБА_3 десь поїхав. Хвилин через 10 повернувся ОСОБА_4 з ОСОБА_1 , останній розмовляв зі своїм вітчимом, наніс йому 5-6 ударів, кричав на нього. Після розмови ОСОБА_1 з вітчимом, вони всі сили в автомобіль, посадили туди потерпілого та поїхали в місто, дорогою заїхали на станцію «Мульти топ», де купили сигарети і напій. Біля підвісного мосту, що знаходиться по вул. Дніпропетроській (тепер Захисників України) в м. Покровську ОСОБА_4 висадив їх з автомобіля, а сам поїхав. Вони хотіли відпустити ОСОБА_7 , ОСОБА_1 став розв`язував йому руки, а він з ОСОБА_17 - ноги. ОСОБА_7 впав на ОСОБА_1 , вони перевернули потерпілого і почали наносити йому удари руками і ногами в різні частини тіла. ОСОБА_1 взяв шлакоблок, який знайшов на березі, та кинув на грудну клітину ОСОБА_7 , щось хруснуло і ОСОБА_7 замовк. Спочатку вони відбігли від потерпілого, а потім підійшли, щоб переконатись, що він мертвий. ОСОБА_17 прив`язав до шиї потерпілого шлакоблок і всі втрьох вони зіштовхнули тіло ОСОБА_7 з пагорба у воду, щоб сховати сліди злочину.

В основу вироку суд обґрунтовано поклав послідовні показання потерпілої і свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, а також приведені до присяги, відповідно до вимог ст. 352 КПК України, та які під час судового розгляду потерпіла та свідки стверджували і вказували наступне.

У судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_13 показувала, що ОСОБА_7 був її братом, ОСОБА_1 його пасинок. 05 серпня 2015 року вона востаннє розмовляла з братом по телефону. Брат сказав, що отримав повістку з військового комісаріату, але це виявилось непорозумінням, його не можуть призвати в армію, оскільки у нього відсутня фаланга на великому пальці руки. Зі слів ОСОБА_7 їй відомо про відсутність непорозуміння в його сім`ї, що ОСОБА_1 не слухається його та не хоче допомагати в роботі.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_14 дав показання аналогічні показанням його дружини - потерпілої ОСОБА_13 . Крім того, суду пояснив, що незадовго до трагічної смерті ОСОБА_7 у того був конфлікт з пасинком. У дворі ОСОБА_7 він звернув увагу на відсутність двох штук шлакоблоку в штабелі шлакоблоку. Йому відомо, що в сейфі в гаражі ОСОБА_7 зберігав гроші та золоті вироби - ланцюжок та печатку.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні суду першої інстанції показував, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - його друзі. 08 серпня 2015 року він разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на 2 автомобілях їздили відпочивати в м. Бердянськ. У кожного було по 2000 грн., які їм дали батьки. На четвертий день їх затримали працівники поліції і доставили в м.Красноармійськ Донецької області.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні суду першої інстанції показував, що в серпні 2015 року, він катався на автомобілі «Кіа», який належить його вітчиму, разом з друзями, потім взяли з собою ОСОБА_12 , пізніше ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , а друзів висадив. ОСОБА_1 попросив кудись відвезти його вітчима. Він передав автомобіль ОСОБА_4 , а сам вийшов з автомобіля. Приблизно через пів години за ним на іншій машині приїхав ОСОБА_4 з ОСОБА_19 та ОСОБА_16 (прізвища його не знає), вони поїхали до додому ОСОБА_21 . Він щось поклав в багажник автомобіля, і поїхали в район Динасового заводу.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_22 показувала, що 07.08.2015 після святкування дня народження її подруги вона приблизно в 00-15 год. 00-30 год зустрілась з ОСОБА_3 , після 2.00 години він відвіз її додому, поспішав, тому що мав відвезти батька на потяг. Наступного дня ОСОБА_23 з друзями поїхав на море.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_24 показував, що є власником автомобіля «Кіа Сlarus» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Влітку 2015 року він побачив, що автомобіль брудний, з подряпинами, на номері куски скотчу зеленого кольору, рамка номеру відламана. На чохлах заднього сидіння плями бурого кольору, як в ході досудового слідства було з`ясовано, що то кров. Крім того, з автомобіля пропала білизна, яку він отримав на шахті, збільшився пробіг автомобіля кілометрів на 10-20. Під час допиту працівниками поліції його пасинка, в його присутності, той розповів, що автомобіль давав друзям ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а сам чекав їх біля хлібозаводу.

Також, судом були досліджені у судовому засіданні наступні докази.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.08.2015 місцем огляду є міський ставок по вул.Дніпропетровська(на теперішній час Захисників України) в м.Красноармійську(на теперішнійчас Покровськ) Донецької області, в якому виявлено труп чоловіка з гнилісними змінами, на голові якого кругова пов`язка із зеленого скотча, руки трупа заведені за спину та зв`язані аналогічним зеленим скотчем, гомілковостопні суглоби також зв`язані зеленим скотчем. На задній поверхні тіла наявні маслянисті грязьові накладення. До шиї трупа сірою тканиною, яка є натільними штанами(підштаниками), що просякнуті рідиною бурого кольору, прив`язаний шлакоблок, під яким знаходиться мотузка для білизни, яка обхвачує шию та шлакоблок, крім того дана мотузка знаходиться також на гомілковостопних суглобах. На шиї наявна смуга тиску від мотузки шириною 1см. М`які тканини тіла просочені газом. Під час огляду було вилучено: скотч та мотузка з ніг трупа, скотч з рук та голови трупа, підштаники (натільні штани) з голови трупа, мотузка з шиї трупа, шлакоблок, пластикова ємкість з пробами води зі ставка (а.к.п. 28-38 т.1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.08.2015 за добровільною згодою ОСОБА_9 було оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_5 . Навпроти входу до двору знаходиться шлакоблок, складений в ряди, в кількості 1062шт, один шлакоблок було вилучено. Напроти входу до будинку розташований вхід до гаражу, в якому знаходиться автомобіль «ЗАЗ Таврія», на воротах якого з внутрішньої сторони до ручки дверей прив`язаний фрагмент витої мотузки для білизни, на кінці якої знаходиться металевий крючок. Дана мотузка вилучена під час огляду. Крім того, зліва від входу до гаражу в ряду полок для інструментів знаходиться шафа з двостулковими дверцятами, кожна з яких має врізаний замок. Дверцята мають сліди віджиму(вм`ятини). В шафі наявний порожній металевий сейф зеленого кольору з врізаним замком, дверцята якого на момент огляду відчинені. В гостинній кімнаті будинку на 1-му поверсі в шафі виявлені чоловічі спортивні брюки, які по передній поверхні мають накладення речовини бурого кольору. На кріслі в гостинній кімнаті виявлені шорти з джинсової тканини світло-голубого кольору, які також по передній поверхні мають накладення речовини бурого кольору. Брюки та шорти були вилучені під час огляду (а.к.п. 41-46 т.1).

Згідно з протоколом огляду від 12.08.2015 року, за добровільною згодою ОСОБА_25 , було оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_6 (на теперішній час м.Покровськ) Донецької області. Під час огляду домоволодіння було виявлено та вилучено: на відстані 8м від входу до будинку в траві під деревом маску-балаклаву чорного кольору із синтетичного матеріалу; в житловому будинку в коридорі - білі кросівки з синіми вставками з надписом «AVIATOR»; в гостинній кімнаті на кріслі чорні звужені до низу спортивні брюки з сірими смугами «adidas» та чорну футболку кольору з надписом білого кольору «adidas». Як пояснила ОСОБА_25 дані речі належать її сину ОСОБА_2 . Крім того, в спальній кімнаті ОСОБА_2 на кріслі виявлені та вилучені належні йому брюки камуфльованого кольору «хакі» з етикеткою « ОСОБА_26 » (а.к.п. 64-68 т.1)

Згідно з протоколом огляду предмета від 13.08.2015, були оглянуті, вилучені під час огляду на водоймі, натільні штани білого кольору із х/б тканини з накладеннями темного та бурого кольору, одна штанина яких зав`язана вузлом. Як пояснив ОСОБА_24 дані штани належать йому і знаходились в його автомобілі «Кіа Кларус», пропажу яких він виявив 08.08.2015 (а.к.п. 83 т.1).

Згідно з протоколом огляду місця події від 13.08.2015, була оглянута територія парку ім.Горького по вул.40 років Жовтня(тепер Маршала Москаленка) в м.Красноармійську(на теперішній час м.Покровськ), Донецької області, на якій розташовано парк атракціонів(де на той час працював ОСОБА_2 ). На одному з атракціонів «Penalty» на балці в декілька шарів намотано технічна стрічка зеленого кольору з клейкою основою, фрагмент якої було вилучено з місця огляду(а.к.п.84-87 т.1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.08.2015 за добровільною згодою ОСОБА_27 було оглянуто заправну станцію «Мульти-Топ» по вул.Шмідта в м.Красноармійську(на теперішній час м.Покровськ) Донецької області, з якої були вилучені відеозапис з камери відеоспостереження за 08.08.2015, на якій видно, що о 01.05. год. до вікна станції підійшов молодий чоловік в чорній футболці з лейбой «adidas» та темних спортивних брюках, який купив пляшку з якоюсь речовиною. Після цього на станцію під`їхала світла іномарка, до якої підійшов хлопець в темній футболці. Із автомобіля вийшов інший хлопець в камуфляжній формі та масці-балаклаві чорного кольору, який підійшов до касира, віддав щось, повернувся до автомобіля та поїхав (а.к.п. 89-95 т.1).

Згідно протоколів огляду: від 21.08.2015 року в кабінеті № 8 СВ Красноармійського МВ слідчим було оглянуто виклики та смс-повідомлення з мобільного телефону «Нокія 6300», вилученого при затриманні у ОСОБА_1 (а.с.96-98 т.1); від 19.08.2015 року було оглянуто виклики та смс-повідомлення з мобільного телефону «Самсунг», вилученого при затриманні у ОСОБА_4 (а.с.99-103 т.1); від 20.08.2015 року, було оглянуто виклики та смс-повідомлення з мобільного телефону «Prestigio MultiPhone 5400 DUO», вилученого при затриманні у ОСОБА_2 (а.с.104-109 т.1); від 18.08.2015 року, було оглянуто виклики та смс-повідомлення з мобільного телефону «Нокія С2-01», вилученого при затриманні у ОСОБА_3 (а.с.110-114 т.1); від 21.08.2015 року було оглянуто виклики та смс-повідомлення з мобільного телефону «Нокія С1-02», вилученого при затриманні у ОСОБА_6 (а.к.п. 115-118 т.1).

Відповідно до протоколу обшуку від 19.08.2015, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 14.08.2015, в квартирі АДРЕСА_7 (на теперішній час м.Покровськ), в якій проживають батьки ОСОБА_4 . Під час обшуку в зазначеній квартирі було виявлено: в приміщенні коридору в шифоньєрі в кишені куртки балаклаву зеленого кольору; в спальні в шифоньєрі балаклава білого кольору; в ящику письмового столу карта пам`яті з надписом на ній 2 GB micro SD SD CO 2G TAIWAN, чотири стартових пакети з сім-картками мобільного оператора «djuce», дві сім-картки мобільного оператора «SIM-SIM» та «Лайф»; в приміщенні спальні три мобільних телефони: «Самсунг», «Самсунг», «S-TELL M-470»; в приміщенні зальної кімнати в серванті флеш карта пам`яті 2 GB micro SD та карта пам`яті SP-512 MB. Виявлені речі були вилучені під час огляду (а.к.п. 126-133 т.1).

Згідно з протоколом огляду речей від 24.12.2015, слідчим оглянуті, вилучені під час обшуку в квартирі АДРЕСА_7 (на теперішній час м.Покровськ), в якій проживають батьки ОСОБА_4 , мобільні телефони, карти пам`яті, сім-карти та на картці пам`яті 2 GB micro SD виявлені прижиттєві фото потерпілого ОСОБА_7 , а також його дружини, дочки та інші, які упаковані до сейф-пакету №0999613(а.к.п. 134-139 т.1).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 12.08.2015 за участю свідка ОСОБА_8 , вбачається, що 07.08.2015 приблизно о 18.30 год він без відома свого вітчима взяв ключі від належного останньому автомобіля «Кіа Кларус» та катався на ньому з друзями. Йому зателефонував ОСОБА_4 , якого він забрав, ще забрали ОСОБА_3 , інших хлопців висадили. В гаражі, що належить ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перевдягнулися в камуфльований одяг і поїхали в район педагогічного училища м.Красноармійська (на теперішній час м.Покровська), де до автомобіля сіли ще троє невідомих йому хлопців. Після чого, приблизно о 23.30год. вони висадили його в районі хлібозаводу. Через хвилин 40 ОСОБА_4 забрав його на іншому авто ВАЗ 21099 чорного кольору і вони поїхали в район Динасового заводу, де чекав на хлопців ще хвилин 40. Після чого забрав автомобіль на поставив його на стоянку. Під час проведення слідчого експерименту біля гаражу ОСОБА_4 виявлено вогнище з залишками тканини сіро-зеленого кольору та фрагментами тканинних робочих рукавиць, які були вилучені. Потім було оглянуто належний ОСОБА_24 автомобіль «Кіа Кларус», в якому на задньому сидінні та підголівнику виявлено мікрочастки волосся(які були вилучені); на подушці заднього сидіння виявлені накладення бурого кольору; на задньому сидінні виявлено спецодяг: куртка, брюки та натільна білизна сорочка з х/б тканини білого кольору; на резинових килимках виявлено сухий грунт та накладення бурого кольору, які при перевірці засобом «гемафон» показали, що це є кров. При проведенні слідчого експерименту були вилучені чохли с передніх та задніх сидінь, натільна сорочка, чохли з підголівника, чохол з рульового керма, сорочка, грунт, резинові килимки (а.к.п. 76-82 т.1).

Щодо доводів апеляційних скарг про визнання даного протоколу неналежним доказом, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.240 КПК України, за необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

Отже, кримінальний процесуальний закон не має прямої вказівки щодо обов`язкового оформлення вилучених під час слідчого експерименту протоколом вилучення.

Так, згідно з ч. 3 ст. 104 КПК України, протокол складається з, зокрема заключної частини, яка повинна містити, у тому числі вилучені речи і документи та спосіб їх ідентифікації.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 12.08.2015 за участю свідка ОСОБА_8 , в ході проведення слідчого експерименту були вилучені речові докази. При цьому в даному протоколі зазначено про належне упакування вилучених речей в паперові конверти, прикріплення відповідних бірок, здійснення пояснювальних надписів, засвідчувальних підписів понятих та слідчого, про упакування в сейф-пакеті з відповідними номерами; всі перелічені дії відображені у заключній частині протоколу слідчої дії. Отже протокол відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу, зокрема статтям 104, 240 КПК України.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.08.2015 за участю ОСОБА_3 , останній зазначив час, місце та обставини скоєного ним разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 злочинних дій щодо ОСОБА_7 , а саме, яким чином він разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проникли в будинок ОСОБА_7 , як зв`язували його та завантажили в автомобіль, а потім вивезли до лісосмуги в районі Динасового селища м. Покровська, ОСОБА_3 був присутній при розмові з потерпілим про ключ від сейфу, при цьому сам потерпілому тілесні ушкодження не спричиняв, а потім з ОСОБА_4 поїхав в місто, де вийшов з автомобіля біля магазину «Шик».

Також зазначив, що вбивства він не бачив, не знав про нього, участі в ньому не приймав. Покинув хлопців, коли ОСОБА_7 був ще живий, на час вбивства ОСОБА_7 перебував зі своєю дівчиною ОСОБА_22 (а.к.п.78-89 т.3).

Із протоколів проведення слідчого експерименту від 12.08.2015 та від 15.08.2015, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_1 , його захисника Молчанової Н.В., судмедексперта та двох понятих вбачається, що останній зазначив час, місце та обставини скоєного ним разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 злочинів щодо потерпілого ОСОБА_7 , а саме підозрюваний ОСОБА_1 поясняв, що спочатку вони хотіли тільки проучити ОСОБА_7 , але потім їм довелось спричинити йому тілесні ушкодження та вбити його, тіло викинули у водойму. Крім того, ОСОБА_1 поясняв та показував, як саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зв`язували потерпілого ОСОБА_7 , завантажили останнього в автомобіль та вивезли до лісосмуги, розташованої в районі селища Динасового заводу, де ОСОБА_7 стали бити з метою отримання інформації про ключ від сейфу, в якому потерпілий зберігав свої грошові кошти, а також золоту цепочку з хрестиком. Показав приміщення гаражу, де знаходились сейфи з грошовими коштами та золотими виробами та зазначив, що грошові кошти з цепочкою і хрестиком забрав ОСОБА_4 , який повернувся за ним до будинку. Зазначив місце біля підвісного мосту в м. Покровську, де він разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 продовжували наносити тілесні ушкодження ОСОБА_7 , душили його, а потім прив`язали 2 шлакоблока та скинули труп у воду. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що при вбивстві ОСОБА_7 . ОСОБА_3 не було, як йому стало пізніше відомо з розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 « ОСОБА_3 пішов гуляти зі своєю дівчиною, коли дізнався, що треба вбивати ОСОБА_7 і сказав, що «в цьому приймати участі не буде» (а.к.п.45-77 т.3)

Щодо доводів апеляційної скарги захисника Шикала В. М. про те, суд поклав в основу вироку показання обвинуваченого ОСОБА_1 , надані під час проведення на досудовому розслідувані слідчих експериментів, які суперечать показанням, які останній надавав у судовому засіданні; а також про те, що суд не надав належної оцінки тій обставині, що показання ОСОБА_1 надав під впливом слідчого, колегія суддів зазначає наступне.

Термін «показання» в контексті ч. 4 ст. 95 КПК використовується для позначення відомостей, які надаються в судовому засіданні під час судового провадження. Правило, закріплене в цій нормі, має застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійному процесуальному джерелу доказів за вимогами ст. 95 цього Кодексу.

Водночас, метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення таких відомостей, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, отримання нових доказів, перевірки і оцінки слідчих версій про можливість існування тих чи інших фактів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий експеримент має своїм завданням встановлення того, могла чи не могла відбутися подія або дія у певних умовах, певним чином. Слідчий експеримент супроводжується проведенням дослідів, випробувань, що істотно відрізняє його від слідчого огляду і виділяє у самостійну слідчу (розшукову) дію.

Отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання.

За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком належна правова процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта, за його волею та вільним волевиявленням. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої дії як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.

Методика слідчого експерименту передбачає виконання та дотримання правил його проведення процесуальних та тактичних. До тактичних правил проведення слідчого експерименту відносяться такі, зокрема, слідчий експеримент слід проводити в умовах і обстановці, максимально наближених до тих, в яких відбулася подія. З цією метою слідчий експеримент бажано проводити на тому самому місці, де відбулась подія, яку перевіряють. Тут важливо відзначити, що коли факт, який перевіряють, тісно пов`язаний з місцем дійсної події або з умовами цього місця, то слідчий експеримент, як правило, проводиться на цьому самому місці.

Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності (ст. 23 КПК) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де протокол слідчого експерименту є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 цього Кодексу. Отже, протокол слідчого експерименту після його оцінки судом із точки зору належності, допустимості й достовірності набуває значення судового доказу.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який викладений у постанові від 17 березня 2021 року у справі №761/10306/15-к.

Так, згідно ч. 6 статті 240 КПК України, про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Як вбачається з протоколів слідчого експерименту від 12.08.2015 та від 15.08.2015, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_1 , його захисника, судмедексперта та двох понятих, з дотриманням вимог ст. 240 КПК, на місці вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_1 під час цієї слідчої дії послідовно розказував та показував про обставини вчинення розбою та вбивства вітчима ОСОБА_7 , що мали місце 07 серпня 2015 року.

Метою проведення даних слідчих експериментів було перевірка та уточнення відомостей, які надавав підозрюваний ОСОБА_1 під час його допиту від 12.08.2015.

Перед проведенням слідчого експерименту обвинуваченому ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до статті 42 КПК України, що підтверджується його особистим підписом. Вказану слідчу дію було проведено за його добровільною згодою. Під час проведення слідчого експерименту на обвинуваченого ОСОБА_1 ніякого примусу до нього працівниками поліції не застосовувалось, він поводив себе адекватно та природньо, зазначав специфічні деталі обставин вчинення злочинів.

Встановлено, що протоколи проведення слідчих експериментів з обвинуваченим ОСОБА_1 відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статтям 104, 105 КПК України; протоколи підписані всіма учасниками даної слідчої дії, жодних зауважень та доповнень обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника про застосування будь-якого тиску до обвинуваченого з боку працівників поліції цей протокол не містить.

Також матеріали кримінального провадження не містять жодних скарг від обвинуваченого ОСОБА_1 з приводу застосування стосовно нього будь-яких неправомірних заходів та про порушення будь яким чином його процесуальних прав працівниками поліції під час досудового розслідування.

Той факт, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 змінив свої показання, не є підставою для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом, оскільки слідчий експеримент та показання є окремими процесуальними джерелами доказів.

Отже, зазначені доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника Шикала В. М. про відсутність письмового дозволу власника житла на проникнення у житло, ухвали слідчого судді про проведення обшуку у житлі, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ч. 5 ст. 240 КПК України слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Тобто, законодавцем окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме, можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє (постанова Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 740/1347/16-к).

Як вбачається з протоколів слідчих експериментів від 12.08.2015 та 15.08.2015, проведених за участю обвинуваченого ОСОБА_1 , дана слідча дія проводилась, зокрема у домоволодінні, де мешкав обвинувачений та його матір законний представник ОСОБА_28 . Слідчий експеримент проводився за участю ОСОБА_1 та у присутності його законного представника, яка не заперечувала проти проведення даної слідчої дії в її домоволодінні.

Наведені обставини не ставлять під сумнів добровільність такої згоди, оскільки були наявні все процесуальні гарантії, які захищали здатність ОСОБА_28 висловлювати свою справжню думку.

Отже даний довід апеляційної скарги сторони захисту є неспроможним.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника Безрук С. В. про порушення вимог ст. 105 КПК України стосовно дисків з відеозаписом слідчих експериментів.

За вимогами статей 105, 106 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатками до протоколу можуть бути, зокрема стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії.

Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у 3 томі наявні диски з відеозаписом фіксування слідчої дії - слідчих експериментів за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_8 . Кожен диск надійно упакований в паперовий конверт; на конверті зазначено яка сама дія зафіксована на цьому диску, дата слідчої дії, номер та суть кримінального провадження; та засвідчені підписами слідчого ОСОБА_29 , який саме й проводив вказані слідчі експерименти.

Згідно з висновком експерта № 371 від 12.08.2015 року, при судово-медичному дослідженні трупа гр-на ОСОБА_7 виявлено:

- перелом грудини з крововиливом в м`які тканини в місці перелому, який утворився, найбільш ймовірно прижиттєво, від дії тупого предмета, в результаті однократного застосування травмуючої сили, в той момент, коли він був звернений передньою поверхнею тіла до травмуючого предмету і міг перебувати як в вертикальному, так і в горизонтальному положенні, і відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як вимагає тривалого часу для свого загоєння, терміном понад 21 день;

- садна лобної ділянки зліва, верхньої губи зліва, могли утворитися від дії високої температури, можливо палаючої сигарети, в той момент, коли він був звернений передньою поверхнею тіла до шкідлива предмету і міг перебувати як у вертикальному, так і в горизонтальному положень, і відносяться до легких тілесних пошкоджень;

- крововиливи слизової нижньої губи справа і зліва, утворилися від дії тупого предмета, в результаті прикладання травмуючої сили не менше двох разів, в той момент, коли він був звернений передньою поверхнею тіла до шкідлива предмету і міг перебувати як у вертикальному, так і в горизонтальному положень, і відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- странгуляційна борозна на шиї, утворилася від дії довгастого обмеженого предмета;

- перелом лівого ріжка щитовидного хряща, перелом правого великого рога під`язикової кістки в середній його частині, утворилися від дії тупого предмета, і взяті як в сукупності, так і ізольовано, відносяться до тілесних пошкоджень середньої тяжкості, які вимагають тривалого часу для свого загоєння, терміном понад 21 дня;

Не виключено, що странгуляційна борозна на шиї, перелом щитовидного хряща і під`язикової кістки могли утворитися одномоментно, при накладенні петлі на шию і стисненні її в напрямків спереду назад.

- крововилив в м`яких тканинах лобно-скроневої області голови праворуч і ліворуч, по задній поверхні лівого тім`яної бугра, переходячи в ліву потиличну область, в правій потиличній області, утворилися від дії тупого предмета, в результаті прикладання травмуючої сили не менше чотирьох разів, можливо прижиттєво, в той момент, коли він був звернений як передньою, так і задньою поверхнею тіла до шкідливого предмету і міг перебувати як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Виходячи з розвитку трупних змін на тілі гр-на ОСОБА_7 , слід вважати, що смерть його могла наступити 08 серпня 2015 року.

Незадовго до настання смерті гр-н ОСОБА_7 спиртні напої не вживав, про що свідчить відсутність спирту етилового в крові і сечі від його трупа при судово-токсикологічному дослідженні («Акт» №7729 від 13.08.15р.)(а.к.п. 168-171 т.1).

Згідно з додатковим висновком експерта № 25 до висновку експерта № 371 від 12.08.201, при судово-медичному дослідженні трупа гр-на ОСОБА_7 встановлено, що:

- странгуляційна борозна на шиї, утворилася від дії тупого довгастого обмеженого предмета, яким могла бути мотузка; перелом лівого ріжка щитовидного хряща, перелом правого великого рога під`язикової кістки в середній його частині утворилися від дії тупого предмета, і взяті як в сукупності, так і ізольовано відносяться до тілесних пошкоджень середньої тяжкості, як вимагають тривалого часу для свого загоєння, терміном понад 21 дня, не виключено, що странгуляційна борозна на шиї, перелом щитовидного хряща під`язикової кістки могли утворитися одномоментно, при накладенні петлі на шию і стисненні її в напрямку спереду назад;

- крововилив в м`яких тканинах лобно-скроневої області голови праворуч і ліворуч по задній поверхні лівого тім`яної бугра, переходячи в ліву потиличну область, в правій потиличній області, утворилися від дії тупого предмета, в результаті прикладання травмуючої сили, що діє як в напрямку спереду назад, так і ззаду вперед, не менше чотирьох разів, можливо прижиттєво, в той момент, коли він був звернений як до передньої, так і задньою поверхнею тіла до пошкоджуючого предмету і міг перебувати як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не виключено, що вищеописані пошкодження могли утворитися 7-8 серпня 2015 року.

Визначити причину смерті гр-на ОСОБА_7 не представляється можливим через різко виражені гнильні зміни тіла. Виходячи з розвитку трупних змін на тілі ОСОБА_7 , слід вважати, що смерть його могла наступити 8 серпня 2015 року.

Виходячи з розвитку трупних змін, слід вважати, що труп гр. ОСОБА_7 міг пробути у воді з 8 по 11 серпня 2015 року.

Наявні у ОСОБА_7 пошкодження не могли утворитися під час перебування його тіла в воді або в момент вилучення тіла з води і при падінні тіла з положення стоячи.

Зазначені пошкодження знаходяться в межах досяжних для рук самого потерпілого.

Виходячи з наявних пошкоджень на тілі гр-на ОСОБА_7 , слід вважати, що йому було нанесено не менше 7-8 ударів.

Результати судово-іммунологнческого дослідження крові від трупа гр-на ОСОБА_7 («Акт» №1080 від 14.08.15г., Отриманий 17.08.15р.). «Підсумки: При судово-імунологічному дослідженні зразків крові трупа ОСОБА_7 , 1964р.н.(«Акт судово-медичного дослідження» №371 від 12.08.2015) група крові не встановлена з-за гнильних змін. Кров висушена на стерильній марлевій серветці, для подальшого дослідження при необхідності» (а.к.п. 174-177 т.1).

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 222 від 03.11.2015 вбачається, що:

1)згідно аналізу наданої судово-медичної документації («Висновок експерта» №371), комісією експертів встановлені тілесні ушкодження: закритий перелом тіла грудини на рівні четвертих ребер, крововилив в м`які тканини передньої поверхні грудної клітини на рівні перелому, крововилив в передню стінку серцевої сорочки, крововилив в області передньої поверхні правого шлуночка серця, крововиливи в м`які покривні тканини голови з внутрішньої сторони в лобно-скроневих ділянках праворуч та ліворуч, в області лівого тім`яного бугра з переходом у потиличну ділянку, в потиличній ділянці праворуч; крововиливи під слизову оболонку нижньої губи праворуч та ліворуч на рівні 3,4 зубів; садна лобної області ліворуч та верхньої губи ліворуч; странгуляційна борозна на шиї, перелом лівого рога щитоподібного хряща, перелом правого великого рога під`язикової кістки.

2) Комплекс тілесних ушкоджень в області грудної клітини (перелом тіла грудини, крововиливи в м`які тканини, серцеву сорочку та серце) спричинені від значної динамічної ударної дії тупого твердого предмету з відносно обмеженої контактуючою поверхнею, не менш як від одного удару.

Крововиливи в м`які покривні тканини голови з внутрішньої сторони спричинені від дії тупих твердих предметів не менш ніж як від 4-х травматичних дій (ударів). Крововиливи на нижній губі праворуч та ліворуч спричинені від дії тупих твердих предметів не менш ніж як від 2-х травматичних дій.

Вказані ушкодження не несуть характерологічних властивостей травмуючих предметів, тому конкретизувати їх немає можливості.

Садна лобної області та верхньої губи ліворуч спричинені від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, що має округлу форму в межах контакту, розміром 0,4 x 0,4 см.

Комплекс ушкоджень в області шиї: странгуляційна борозна, переломи рога щитоподібного хряща та рога під`язикової кістки спричинені внаслідок тупої травми органів шиї з напрямком травматичної дії спереду назад (удар чи стиснення), можливо при єдиному механізмі - при здавлюванні шиї петлею в напрямку спереду назад.

3) Комплекс тілесних ушкоджень в області грудної клітини - закрита травма грудної клітини з переломом грудини, забоєм серця зазвичай призводить до порушення серцевого біоелектричного ритму, до фібриляції шлуночків та може призводити до зупинки серця, тому має ознаки ушкоджень небезпечних для життя, тобто тяжких тілесних ушкоджень, що відповідає п. 2.1.3.л «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р., №6.

Ушкодження у вигляді саден, крововиливів в області обличчя та голови за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як 6 днів, відповідає п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р., №6.

Комплекс ушкоджень в області шиї з переломами ріжків щитоподібного хряща та під`язикової кістки, странгуляційна борозна не супроводжувався крововиливами в м`які тканини навколо ушкоджень, відсутні критерії тяжкості тілесних ушкоджень, тому встановити конкретну ступінь тяжкості даного комплексу неможливо.

4) Враховуючи наявність крововиливів встановлених в області обличчя, голови, грудної клітини комісія експертів приходить до підсумку, що вказані тілесні ушкодження могли виникнути прижиттєво незадовго до настання смерті. Різко виражені гнильні зміни трупа не дають можливості більш конкретно встановити термін спричинення тілесних ушкоджень, їх послідовність.

Відсутність крововиливів в м`яких тканинах шиї в області странгуляційної борозни, переломів ріжків щитоподібного хряща та під`язикової кістки, різко виражені гнильні зміни трупа лишають можливості комісію експертів встановити прижиттєвість їх спричинення.

5) Враховуючи ступінь вираженості гнильних та автолітичних змін, об`єктивізовану з повною обґрунтованістю, встановити причину смерті неможливо.

Однак враховуючи комплекс тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми грудної клітини з крововиливом у м`які тканини передньої поверхні грудної клітини, переломом грудини, забоєм серця (крововиливи в передню стінку середостіння та передню стінку правого шлуночку серця), комісія експертів вважає, що вказані ушкодження, зазвичай, призводять до порушення серцевого біоелектричного ритму, до фібриляції шлуночків та до зупинки серця, і так як такі тілесні ушкодження мають ознаки небезпечних для життя, тому, в даному випадку, можуть привести до настання смерті.

6) Враховуючи ступінь вираженості гнильних та автолітичних змін, пори року, комісія експертів вважає, що з моменту смерті до моменту виявлення трупа (11.08.2015р.) пройшло 3-4 доби.

7) Відсутність крововиливів в м`які тканини шиї в області розташування странгуляційної борозни, в області переломів ріжків щитоподібного хряща та під`язикової кістки, відсутність характерних змін в області дихальних шляхів, комісія експертів вважає, що дані ушкодження могли виникнути після настання смерті.

9) По характеру встановлених тілесних ушкоджень (по вираженості крововиливів в м`яких тканинах голови, грудної клітини) комісія експертів вважає, що встановлені тілесні ушкодження спричинені у відносно короткий термін часу, одне за одним, послідовність їх спричинення встановити неможливо.

10) По виявлених тілесних ушкодженнях, їх вираженості, комісія експертів приходить до підсумку, що з моменту спричинення тілесних ушкоджень до моменту настання смерті пройшов незначний термін часу, можливо не більше однієї доби.

11) Відсутність панцирів діатомових водорослин в мінералізаті нирки, характерних для утоплення, судово-медичних ознак свідчить, що незважаючи на виражені гнильні та автолітичні зміни об`єктивних судово-медичних даних для встановлення причини смерті як утоплення в воді немає.

14.) Реакція організму на спричинення опікових ушкоджень для кожної людини індивідуальна. В даному випадку з урахуванням розмірів ушкоджень (садна 0,4x0,4 см кожне), можливого їх спричинення від дії термічного фактору казати про можливість порушення свідомості малоймовірна.

15, 17.) Комплекс тілесних ушкоджень в області грудної клітини міг привести до зупинки серця, тобто до настання смерті. Під час розвитку патологічних змін закритої травми грудної клітини ОСОБА_7 міг втратити свідомість під час розвитку травматичного процесу (період порушення серцевого біоелектричного ритму, фібриляції шлуночків та зупинки серця) перед настанням смерті.

В даному випадку спричинення саден від дії термічного фактора - порушення свідомості малоймовірно (а.к.п.181-207 т.1).

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо необґрунтованості покладення в основу обвинувачення, визнаного доведеним, експертиз не є обґрунтованими.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що під час досудового розслідування були проведені судово-медична експертиза(висновок № 371 від 12 серпня 2015 року, висновок № 25 (додатковий до «Висновку експерта № 371 від 12 серпня 2015 року» від 26 серпня 2015 року) та комісійна судово-медична експертиза (висновок № 222 від 13 листопада 2015 року). Висновки зазначених експертиз повністю узгоджуються між собою, детально та належним чином мотивовані. Складені з дотриманням вимог статтей 101, 102 КПК України. Експерти були попереджені про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.

Так, у зазначених висновках експертів зазначено, що об`єктивізовану з повною обґрунтованістю, встановити причину смерті потерпілого ОСОБА_7 неможливо з огляду на ступінь вираженості гнильних та автолітичних змін. За висновками експертів смерть потерпілого ОСОБА_7 могла наступити 08 серпня 2015 року.

Довід апеляційної скарги захисника Варцаби О. Д. про те, що висновками судово-медичних експертиз не встановлено тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_7 у вигляді опіків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, висновком експерта № 371 від 12.08.2015 року встановлено, що садна лобної ділянки зліва, верхньої губи зліва, могли утворитися від дії високої температури, можливо палаючої сигарети.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 245 від 17.08.2015 року, у ОСОБА_4 виявлено: садна в області правого і лівого лучезап`ястного суглобів, біля основи 2-3 пальців лівої кисті по тильній поверхні, по передньо-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглоба, по задній поверхні лівого передпліччя в середній третині, по задній поверхні лівого ліктьового суглоба, які утворилися від дії тупого предмета , в результаті прикладання травмуючої сили не менше шести разів, можливо в зазначений термін і при зазначених в постанові обставинах і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Із пояснень ОСОБА_4 вбачається, що він відмовився давати будь-які пояснення щодо обставин справи, лише зазначив, що тілесні ушкодження на його руках могли утворитись при його затриманні працівниками поліції та при падінні його на асфальт чи щебінь(а.к.п.6-7 т.2).

Як вбачається з висновку експерта № 1352 від 16.09.2015 року, у результаті дослідження слідів на поверхні чохла з сидіння вилученого автомобіля «КІА» виявлений білок крові людини. У результаті імунологічного дослідження крові в слідах крові виявлений антиген А. Отриманий результат не виключає можливість походження крові у вказаних об`єктах від особи групи А з ізогемаглютиніном анти-В. З урахуванням результатів дослідження зразка крові ОСОБА_7 не виключається можливість походження слідів крові на чохлі з сидіння автомобіля, за рахунок крові потерпілого ОСОБА_7 (а.к.п.54-57 т.2).

Відповідно до висновку експерта № 1353 від 15.09.2015 року, на шапці- масці наявність поту не встановлена. В об.№№9,13 знайдена слина. При серологічному дослідженні в об.№№9,13 виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0.Отриманий результат не виключає можливість походження слини в об. №№9,13 від однієї особи, груповійхарактеристиці якої властиві антигени А і Н незалежно від категоріївидільництва, або у разі змішування в процесі почергового використання маски кількома особами, слина може походити від щонайменше двох осіб груповим характеристикам яких властиві антигени А і Н

Враховуючи групові характеристики підозрюваних ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , отриманий результат не виключає можливість походження слини в об.№№9,13від ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , як кожного окремо так і у випадку змішування їх слини. Присутність слини підозрюваних ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в об.№№9,13, не виключається тільки уразі домішку до слини іншої особи, такою особою може бути ОСОБА_1 , ОСОБА_6 і ОСОБА_4 . Походження слини на шапці-масці (об.№№9,13) тільки від одного ОСОБА_2 або одного лише ОСОБА_3 виключається. На зовнішній поверхні шапки-маски (об. №1к) знайдена кров людини. (а.к.п.61-64 т.2).

Відповідно до висновку експерта № 1347 від 14.09.2015, на шортах ОСОБА_1 (об.№№1,3) знайдена кров, при встановленні видової належності якої виявлений

білок крові людини. В слідах на шортах (об. №№2,4) і в об. №№5-12 на спортивних штанах, наявність крові не встановлена. У зв`язку з попередженням слідчого про необхідність збереження матеріалу для проведення молекулярно-генетичної експертизи, дослідження по встановленню групової приналежності крові в об. №№1,3 не проводилось зв`язку з недостатніми розмірами виявлених слідів крові, тому питання про можливість походження крові від потерпілого ОСОБА_7 вирішити не є можливим(а.к.п.72-73 т.2).

Речі вилучені під час ОМП за фактом виявлення трупу ОСОБА_7 , а саме: скотч з ніг трупа ОСОБА_7 , який упакований у паперовий конверт та опечатаний; мотузка з ніг трупа ОСОБА_7 , яка упакована у паперовий конверт та опечатана; скотч з рук трупа ОСОБА_7 , який упакований у паперовий конверт та опечатаний; скотч з голови трупа ОСОБА_7 , який упакований у паперовий конверт та опечатаний; підштаники, які упаковані та опечатані в поліетиленовий пакет; мотузка з голови трупа ОСОБА_7 , яка упакована в паперовий конверт та опечатана; шлакоблок , який упакований та опечатаний у сейф пакет.

Один шлакоблок, який упакований у поліетиленовий мішок та опечатаний, фрагмент мотузки, який вилучений та упакований у сейф пакет № 0998533, спортивні брюки та шорти, які упаковані у два сейф пакети та опечатані № 0811978 та № 0811979, резинові шльопанці фірми «Адідас», які упаковані у сейф пакет № 0811977, балаклава чорного кольору, яка упакована у сейф пакет № 0811973, пара кросівок фірми «Авіатор», які упаковані у сейф пакет № 0811974, спортивні брюки фірми «Адідас» та футболка з написом «Адідас», які упаковані у сейф пакет № 0811975, камуфльовані брюки, які упаковані у сейф пакет № 0811976., чохли з заднього сидіння автомобілю, які упаковані у сейф пакет № 2060033, натільна сорочка, яка упакована у сейф пакет «нова пошта», дві резинових ковдри з салону автомобілю з накладенням речовини червоно-бурого кольору, які упаковані у сейф пакет № 2060034, чохли з передніх сидінь автомобілю, та підголівників передніх сидінь автомобілю, а також чохол з рульового колеса, які упаковані у три поліетиленових пакети, фрагмент стрічки ( скотчу) зеленого кольору, який упаковано у паперовий конверт, один цифровий носій DVD-R з відеозаписом з АЗС «Мульті-топ», який поміщений до паперового конверту та опечатаний, чотири серветки з накладеннями речовини червоно-бурого кольору, які упаковані у сейф пакет № 0998532, а також фрагмент скотчу, який упаковано у сейф пакет № 0998538 та опечатаний, один цифровий носій «СД-Р 52 х» з інформацією з`єднання абонентів мобільного зв`язку з прив`язкою до базових станцій, який упакований у паперовий конверт, та опечатаний, один цифровий носій «СД-Р 52 х» з інформацією руху мобільних абонентів та радіоелектронних засобів, який упакований у паперовий конверт та опечатаний, чотирнадцять цифрових носіїв, з відеозаписами слідчих дій, які упаковані кожний окремо у паперові конверт, та опечатані, долучити їх в якості речових доказів, і здані на зберігання до камери схову Красноармійського (тепер Покровського ВП ГУНП в Донецькій області)- квитанція № 963 (а.к.п.119-123 т.3).

Доводи апеляційної скарги захисника Варцаби О. Д. стосовно невідповідності за розміром та кольором шлакоблоку з місця проживання ОСОБА_1 та шлакоблоку, який вилучений під час огляду трупа ОСОБА_7 не є слушними з тих підстав, що як вбачається з проколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_1 , останній вказував, що хтось з обвинувачених зі двора його будинку взяв два шлакоблоки та поклав у машину. В судовому засіданні були досліджені зазначені речові докази, різниці між даними шлакоблоками судом не встановлено.

Згідно зі ст. 85 КПК належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, чинний КПК мне містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Навпаки, ст. 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Так, стосовно доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_12 та захисників про відсутність події та складу у діях обвинувачених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, п. 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, в діях обвинуваченого ОСОБА_3 , колегія суддів зазначає наступне.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Частина 3 статті 187 КК України, передбачає відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Розбій є окремим спеціальним різновидом суспільно небезпечного діяння проти власності, яке складається з двох нерозривних, взаємозалежних дій: нападу і насильства.

Напад складається (може складатися) з одномоментного акту або системи поведінкових актів, за допомогою яких відбувається заволодіння чужим майном. Властивістю нападу є включення, «вплетення» в нього насильства дії, що робить заволодіння майном нападом. Власне акт чи акти заволодіння майном через обов`язкове поєднання з насильством чи погрозою його застосування (фізичне або психічне насильство) наповнюються якісно іншим змістом набувають ознак розбійного нападу.

У розбої напад завжди пов`язаний із насильством або погрозою його застосування. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи (потерпілого, власника майна); застосовуються проти її волі та/або поза її волею (у разі застосування сильнодіючих, отруйних речовин чи газів тощо). Метою такого насильства є намір відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Нападник покладається й обирає форми (способи) насильства, які самі по собі становлять реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілого у разі їх негайного застосування чи впродовж тривання нападу. В уяві нападника таке насильство забезпечує безперешкодний перехід чужого майна на його користь або уможливити його утримання, якщо воно вже у нього перебувало.

У більшості випадків під час розбою особа діє раптово і несподівано. Насильство, як правило є інтенсивним. Особа, яка його застосовує або погрожує ним, перебуває в агресивно-насильницькому стані, тобто у стані готовності застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, на будь-якому етапі злочинної поведінки. Такий стан і характер дій нападника по суті є тими ознаками, які, навіть за відсутності реального застосування насильства, свідчать про розбій.

У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Розбій усічений склад злочину. Він вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном.

Розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, передбачає вчинення її спільно кількома особами(два й більше), які заздалегідь, тобто до початку вчинення розбою, домовилися про спільне його вчинення. При цьому на має значення, яку конкретно роль виконував кожний із них при вчиненні злочину. Суб`єктивні ознаки співучасті - це умисна спільна участь у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

Щодо мети та мотивів діяння, то вони можуть бути як однаковими, так і різними.

При цьому закон про кримінальну відповідальність розрізняє вчинення злочину як групою осіб, так і за попередньою змовою групою осіб.

Так, за змістом ч. 1 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається таким, що вчинене групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.

Поряд з тим, відповідно до ч.2 цієї ж статті, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільне вчинили декілька (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Ця змова може відбутися задовго до вчинення злочину, може відбутися безпосередньо перед злочином, але обов`язково до замаху на нього.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір, наприклад обмін жестами, мімікою, певними рухами, внаслідок чого дії співучасників стають узгодженими.

Крім того, умисел при співучасті містить інтелектуальні та вольові моменти. Специфіка інтелектуального моменту полягає в тому, що співучасник усвідомлює суспільну небезпечність не тільки вчиненого ним особистого діяння. А і суспільну небезпечність діяння, яке вчинює виконавець. Співучасник також передбачає, що в результаті цих дій виконавця настає суспільно небезпечний наслідок.

Поняття житло, інше приміщення чи сховище в деяких випадках можуть співпадати за обсягом. Так, поняття «житло» та «інше приміщення» охоплюються родовим поняттям «приміщення», а поняття «житло» та «інше приміщення» можуть частково співпадати за обсягом із поняттям «сховище». Так, іноді житло або приміщення можуть водночас мати певні ознаки сховища (оскільки в них може постійно чи тимчасово зберігатися певне майно), водночас сховище не обов`язково має бути розташованим в приміщенні.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 18 квітня 2018 року (справа № 569/1111/16-к), «проникнення» як кваліфікуюча ознака передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має. При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення злочину та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном».

Отже, довід апеляційної скарги про те, що обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не проникали протиправно до домоволодіння, їх ОСОБА_1 запросив, є необґрунтованими.

Так, виходячи з конкретних обставин провадження, встановлених під час судового розгляду, суд дійшов правильного висновку, що діями обвинувачених на підставах зазначених у вироку, притаманні ознаки попередньої змови, оскільки обвинувачені заздалегідь домовилися про час, місце та спосіб вчинення злочину, приготували засоби вчинення злочину (липку стрічку, військову форму, шапки-маски), вимкнули камеру відео спостереження; при цьому ОСОБА_1 забезпечив вільний доступ іншим співучасникам до приміщення будинку (відкрив двері, притримав собаку); дії нападників охоплювалися єдиним умислом, вони разом застосовували насильство до потерпілого, всі обвинувачені діяли узгоджено відповідно до відведеної кожному з них ролі. При цьому нападники заволоділи належним потерпілому майном й в подальшому розпорядилися ними на власний розсуд.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_1 в ході слідчого експерименту на досудовому слідстві показував, що вони застосовували до ОСОБА_7 насилля з метою з`ясування місця знаходження матеріальних цінностей; за допомогою ключа відкрили сейф, та заволоділи грошовими коштами в сумі 5200 гривень та золотим ланцюгом, які належали потерпілому ОСОБА_7 .

Таким чином, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазначала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло, інше приміщення та сховище, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України.

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Пунктами 9, 12 частини другої статті 115 КК України передбачена відповідальність за умисне вбивство з метою приховати інше кримінальне правопорушення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Умисне вбивство з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Відповідно до постанов Верховного Суду суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу (прямого чи непрямого). При умисному вбивстві винний передбачає, що внаслідок його діяльності (дії або бездіяльності) настане смерть потерпілого і бажає цього (прямий умисел) або свідомо допускає настання такого наслідку (непрямий умисел).

Як убачається із матеріалів кримінального провадження під час всього судового провадження обвинувачені заперечували наявність у них умислу на вбивство ОСОБА_7 .

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій - при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного (постанова Верховного Суду від 26.03.2020 по справі №2315/6911/2012).

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 24.10.2018 (справа №733/249/16-к) навіть якщо удари оджного із злочинців не були смертельні, він є співвиконавцем та засуджується за умисне вбивство за попередньою змовою групою осіб.

Колегія суддів визначає, що заволодівши майном обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_1 повернулися до лісозмуги, де ОСОБА_12 з метою приховати інший злочин, а саме розбій, наносив удари потерпілому ОСОБА_7 , при цьому обвинувачені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_17 спостерігали за його діями, після цього обвинувачені діючи узгоджено, здавили органи шиї ОСОБА_7 за допомогою мотузки, коли останній не подавав ознак життя, облили його обличчя та підпалили, після цього прив`язали шлакоблоки до тіла ОСОБА_7 та скинули його у водойму.

Також колегія суддів, приймаючи до уваги спосіб та знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винних, приходить до висновку про те, що в даному випадку дії обвинувачених мали конкретний характер і були обумовлені їх бажанням заподіяти смерть потерпілому.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії: обвинуваченого ОСОБА_1 за п.9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, обвинуваченого ОСОБА_2 за п.9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 за п.9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство вчинене кожним, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з метою приховати інший злочин.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , суд відповідно до вказаної статті кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України, є особливо тяжкими злочинами, особливості й обставини їх вчинення, ставлення ОСОБА_1 до вчиненого, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на обліку служби в справах дітей не перебуває, перебуває на диспансерному обліку в КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» амбулаторія № 2 загальної практики сімейної медицини з приводу реактивної лимфоаденопатії, хронічного аденотонзилліта, викривлення носової перегородки, алергічного ринита, за місцем навчання та місцем свого мешкання характеризується задовільно, мешкає з матір`ю та сестрою; обставину, що пом`якшує покарання - скоєння злочину неповнолітньою особою.

Згідно акту амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 583 від 18.09.2015, ОСОБА_1 , 1998 р.н., виявляє соціалізований розлад поведінки (патохарактерологичний розвиток особистості - в ред. МКБ-9). У період часу, відповідний інкримінованого правопорушення, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_1 присутні індивідуально-психологічні характеристики, які самі по собі здійснюють істотний вплив на його поведінку. З урахуванням особливостей психологічного розвитку, індивідуально-психологічних характеристик, ОСОБА_1 здатний в достатній мірі усвідомлювати фактичний характер і суспільну небезпеку своїх дій та керувати ними, в достатній мірі критично їх оцінювати, і передбачити їх можливі наслідки. В даний час ОСОБА_1 хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.к.п.102-107 т.2).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд відповідно до статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України, є особливо тяжкими злочинами, особливості й обставини їх вчинення, ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на обліку служби в справах дітей не перебуває, за місцем навчання в ЗОШ № 15 характеризувався добре, в Красноармійському професійному ліцеї задовільно, за місцем свого мешкання задовільно; обставина, що пом`якшує покарання - скоєння злочину неповнолітньою особою.

Відповідно до акту амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 586 від 23.09.2015 року, ОСОБА_2 , 1997 р.н., є психічно здоровим. У період часу, відповідний інкримінованого правопорушення, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, відповідний інкримінованому правопорушенню, ОСОБА_30 не знаходився в стані тимчасового розладу душевної діяльності, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_30 відсутні ознаки розумової відсталості, індивідуально психологічні характеристики, які б здійснювали істотний вплив на його поведінку. З урахуванням особливостей психологічного розвитку, індивідуально-психологічних характеристик, ОСОБА_30 здатний в достатній мірі усвідомлювати фактичний характер і суспільну небезпеку своїх дій та керувати ними, критично їх оцінювати, і передбачити їх можливі наслідки. В даний час ОСОБА_30 хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.(а.к.п. 115-119 т.2).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, особливості й обставини їх вчинення, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, особу винного, який судимий вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2018 року за ч.3 ст.296, 75,76 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, згідно п «а» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнений від відбування покарання, визначеного вироком суду, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем свого мешкання характеризується задовільно.

Згідно акту амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 584 від 21.09.2015 року, ОСОБА_3 , 1997 року народження, є психічно здоровим. У період часу, відповідний інкримінованому правопорушенню мав можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу відповідний інкримінованому правопорушенню ОСОБА_3 не знаходився в тимчасово-хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На цей час ОСОБА_3 хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.к.п. 121-123 т.2).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд відповідно до статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України, є особливо тяжкими злочинами, особливості й обставини їх вчинення, ставлення ОСОБА_12 до вчиненого, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, мешкає з батьками за місцем свого мешкання характеризується посередньо.

Відповідно до акту амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 585 від 21.09.2015 ОСОБА_4 , 1994 року народження, виявляє емоціональний нестійкий розлад особистості (психопатія збудливого кола в стані нестійкої компенсації - в ред. МКБ-9). В період часу, відповідний інкримінованому правопорушенню, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, відповідний інкримінованому правопорушенню, ОСОБА_4 в стані тимчасового розладу психічної діяльності не знаходився, мав можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними. На цей час ОСОБА_4 , 1994 року народження, хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.к.п. 125-128 т.2).

Із постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і таку правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року. Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з частиною другої статті 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Таким чином, призначене ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

З огляду на викладене апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та захисників Варцаби О. Д., Шикала В. М., Безрук С. В. задоволенню не підлягають, вирок суду необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404-405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника Варцаби О. Д., який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , захисника Шикала В. М., який діяв в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника Безрук С. В., який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення цієї ухвали, а обвинувачені, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії цієї ухвали.

Судді: