Дата документу Справа № 319/396/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 319/396/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/568/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула 9 червня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14 травня 2021 року, якою задоволено клопотання дізнавача про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000055 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, дізнавач сектору дізнання відділення поліції № 2 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_8 звернулась до Куйбишевського районного суду Запорізької області з клопотанням про арешт майна, погодженим з прокурором Більмацького відділу Пологівської окружної прокуратури, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000055 від 06.05.2021 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.05.2021 року, під час проведення профілактичних заходів, спрямованих на виявлення та документування фактів незаконних операцій з металобрухтом, був виявлений факт незаконного прийому металобрухту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та користується земельною ділянкою домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В період часу з 13:47 год. 12.05.2021 року по 00:21 год. 13.05.2021 року в ході проведення санкціонованого обшуку, а саме території домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 , яким користується у власних цілях ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також території домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: електронні ваги «BALANCE», моделі ES-300, максимальна вага до 300 кг, які виявлено та вилучено з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; вантажний транспортний засіб з д/н НОМЕР_1 , в якому у кузові було виявлено металобрухт, після його розвантажування вищевказаний ТЗ віддано під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; металобрухт чорного лому загальна вага, якого склала 4035,35 кг; кольоровий метал, а саме алюміній, вага якого склала - 370,3 кг; кольоровий метал, а саме мідь, вага якого склала - 4,35 кг.
Вищеперераховане майно визнано речовими доказами, у зв`язку з тим, що на них збереглись сліди вчинення кримінального проступку, оскільки вони слугують знаряддями вчинення кримінального проступку.
Дізнавач просив накласти арешт на вказане у клопотанні майно, оскільки незастосування заборони або обмеження в користуванні, розпорядженні вилученим під час обшуку майном може створити реальну загрозу зміни або знищення слідів кримінального правопорушення, а також унеможливити добування інших доказів.
Ухвалою слідчого судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14 травня 2021 року задоволено клопотання дізнавача та накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку, а саме: електронні ваги «BALANCE», моделі ES-300, максимальна вага до 300 кг; вантажний транспортний засіб з д/н НОМЕР_1 , в якому у кузові було виявлено металобрухт, після його розвантажування вищевказаний ТЗ віддано під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; металобрухт чорного лому загальна вага, якого склала 4035,35 кг; кольоровий метал, а саме алюміній, вага якого склала - 370,3 кг; кольоровий метал, а саме мідь, вага якого склала - 4,35 кг. Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що майно, яке було тимчасово вилучене при проведенні обшуку, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, могло зберегти сліди кримінального правопорушення і може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_7 , не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою слідчого судді, зазначає, що її було винесено без його виклику та повідомлення про розгляд клопотання, копію ухвали він не отримував". Слідчим суддею під час винесення ухвали не встановлено достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Зазначає, що він мешкає в приватному будинку в сільській місцевості, тому для цілей ведення домашнього господарства, в межах необхідності купує металеві вироби в магазинах, а також у мешканців села, проте жодними операціями з металобрухтом він не займається. Судом не була встановлена природа походження металевих виробів. У клопотанні не зазначено та не встановлено працівниками поліції кому саме належить вилучене майно, не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких можна вважати, що вилучені речі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Електронні ваги використовувались ним в домашньому господарстві та під час проведення обшуку на них були мішки з кормовою сумішшю для курей, що було зафіксовано на відео. Підстави для накладення арешту на вантажний транспортний засіб взагалі не зрозумілі, оскільки невідомо які, на думку дізнавача та слідчого судді, ознаки злочину за ч. 1 ст. 213 КК України він може в собі нести. Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 14.05.2021 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання відмовити.
В судове засідання апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_7 будучи належним чином повідомлений про час і дату судового засідання не з`явився, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю ОСОБА_7 , що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Норми, наведені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен: перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів; враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора; взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб; враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.
З матеріалів провадження вбачається, що у провадженні сектору дізнання ВП №2 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000055 від 06.05.2021, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.
У ході проведення санкціонованого обшуку 13.05.2021, а саме території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яким користується у власних цілях ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також території домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:
1) електронні ваги «BALANCE», моделі ES-300, максимальна вага до 300 кг., які виявлено та вилучено з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) вантажний транспортний засіб з д/н НОМЕР_1 , в якому у кузові було виявлено металобрухт, після його розвантажування вище вказаний ТЗ віддано під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
3) металобрухт чорного лому загальна вага, якого склала 4035,35 кг;
4) кольоровий метал, а саме алюміній, вага якого склала 370,3 кг;
5) кольоровий метал, а саме мідь, вага якого склала 4,35 кг.
Постановою про визнання речових доказів від 13 травня 2021 року ваги, транспортний засіб, металобрухт та кольоровий метал визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.
Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя зазначив, що майно, яке було тимчасово вилучене при проведенні обшуку, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, могло зберегти сліди кримінального правопорушення і може бути використане як докази у кримінальному провадженні.
Проте, з висновком слідчого судді в частині накладення арешту на ваги, металобрухт та кольоровий метал судова колегія не може погодитися у зв`язку з наступним.
Так, за положеннями ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Подальша доля тимчасово вилученого майна вирішується у відповідності до вимог ст.169, ст.171 - 173 КПК України, а саме на нього ухвалою слідчого судді накладається арешт або воно повертається власнику.
Системний аналіз статей 170, 171 КПК України вказує на те, що арешт на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується до тимчасово вилученого майна та майна, яке виявлено слідчим або прокурором іншими заходами, ніж проведення обшуку.
Стосовно майна, яке було зазначено в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук, для виявлення якого і проводиться обшук, судовий контроль обмеження права власності на це майно здійснюється під час розгляду клопотання слідчого або прокурора на дачу дозволу на проведення обшуку.
З аналізу наведених вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене внаслідок проведення обшуку за переліком, зазначеним в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук, яке визнане речовим доказом та утримується стороною обвинувачення не ґрунтується на законі, оскільки для законного утримання цього майна та обмеження прав власності не має потреби звертатись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на це майно, доля речових доказів вирішується на підставі вимог статті 100 КПК України.
Відповідно до вимог ч.2, ч.3 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вилучене під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 07.05.2021 р. майно, зокрема ваги, металобрухт та кольоровий метал, яке входило до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, і визнано дізнавачем речовим доказом у даному кримінальному провадженні № 0000055 - не потребує накладення арешту, а отже, у даному випадку, є зайвим вирішення питання про накладення арешту на майно. Зберігання речових доказів та подальша доля вирішується органом розслідування відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Отже, клопотання дізнавача в частині накладення арешту на ваги, металобрухт та кольоровий метал задоволенню не підлягає.
Між тим, заявлена вимога органу досудового слідства щодо накладення арешту на транспортний засіб з д/н НОМЕР_1 підлягає задоволенню.
В ході досудового розслідування було встановлено, що транспортний засіб д/н НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , є засобом вчинення злочину, оскільки у кузові вказаного автомобілю було виявлено металобрухт, який є предметом розслідування у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 213 КК України.
Цей транспортний засіб, що не увійшов у перелік майна, відображеного в ухвалі слідчого судді про обшук з часу його вилучення набув статусу тимчасово вилученого майна.
Отже, транспортний засіб д/н НОМЕР_1 має статус тимчасово вилученого майна, а тому, виникла необхідність у вирішенні питання про накладення на нього арешту.
При цьому, заявленою для арешту транспортного засобу метою ініціатором відповідного клопотання, за його змістом, зазначено збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.
При цьому, слід зауважити, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Обставини провадження засвідчують використання транспортного засобу д/н НОМЕР_1 для вчинення злочину, який є предметом розслідування у рамках даного провадження, оскільки під час проведення обшуку в його кузові було виявлено металобрухт. Тобто дана автівка відповідає критерію речового доказу у розумінні ст. 98 КПК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для накладення арешту на транспортний засіб слід визнати неспроможними.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Оскільки слідчий суддя не вирішив питання щодо способу накладення арешту на майно, беручи до уваги принцип визначеності судового рішення та повноваження суду апеляційної інстанції, визначені ч.3 ст. 407 КПК України, апеляційний суд, керуючись п.2 ч.3 ст. 407 КПК України вважає за необхідним скасувати судове рішення з постановленням свого рішення, яким слід накласти арешт на транспортний засіб з визначенням заборони відчужувати та розпоряджатися тимчасово вилученим майном.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження майнових прав, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину.
Керуючись ст.ст. 170-174, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14

травня 2021 року, якою задоволено клопотання дізнавача про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000055 за ознаками вчинення

кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України скасувати. »ч
Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000055 за ознаками проступку, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Накласти арешт на вантажний транспортний засіб д/н НОМЕР_1 шляхом заборони його відчуження та розпорядження.
В решті заявленого клопотання про арешт майна відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3