Справа № 446/2065/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при cекретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка-Бузька кримінальне провадження про обвинувачення,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, працюючої техніком на ДТЕК «Добротвірська ТЕС», уродженка смт. Добротвір Кам`янка-Бузького району Львівської області, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судима, не одружена, на утриманні неповнолітніх дітей не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 КК ст.125України,-
ВСТАНОВИВ :
Обвинувачена ОСОБА_4 15 жовтня 2019 року близько 15:00 год., перебуваючи на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , почала виривати квіти, які росли ліворуч від вхідних дверей до вищевказаного будинку, внаслідок чого між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник конфлікт, оскільки саме ОСОБА_5 садила вище описані квіти. ОСОБА_5 відштовхнула ОСОБА_4 від місця, де росли квіти т запитала для чого вона це робить. Тоді ОСОБА_4 , знаючи про те,що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, умисно та з метою завдання шкоди здоров`ю на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході словесної перепалки, реалізуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, почала наносити удари кулаками в область голови та інших ділянках тіла ОСОБА_5 . В результаті нанесених ударів ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у виді: одного синця на обличчі, одного синця на верхній лівій кінцівці та один синець на грудній клітці.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину не визнала, вказала, що вона виносила банки у льох і побачила, що ОСОБА_5 посадила квітти, які перегороджують дорогу до льоху, тоді вона їх вирвала, викопувала ногами. ОСОБА_5 штовхнула її декілька разів. Після цього зазначила, що поставила сітку з банками і вони продовжували сперечатися, після чого ОСОБА_5 почала бити її в голову, а вона почала відбиватись. Вказує, що відбивалась і била ОСОБА_5 лише по руках, потім продовжувалась перепалка, ОСОБА_5 знову вдарила її в голову і лише того вона нанесла ОСОБА_5 два удари. Вийшла мати ОСОБА_5 та піднесла на неї, обвинувачену ОСОБА_4 цеглину, але вона вибила її з рук матері ОСОБА_5 . Після того вони вже троє стояли і при їхній сварці ОСОБА_5 час від часу знову наносила їй удари, а вона ОСОБА_5 віддавала здачу, все це сталося в жовтні 2019 року. Цивільний позов не визнала.
Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 не визнала своєї вини, її вина у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України доведена і підтверджується наступними доказами
- поясненнями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачена ОСОБА_4 є її сусідка, вони проживають в одному будинку та під`їзді. З ОСОБА_4 в них не є дружні стосунки, так як ОСОБА_4 постійно зачіпляє потерпілу та членів її сім`ї. Квіти вона посадила під вікном своєї квартири та вони не перешкоджають проходу біля будинку. Після того як вона посадила квіти, ОСОБА_4 йшла та почала їх топтати та копати, вона відштовхнула ОСОБА_4 , проте остання продовжувала копати та топтати квіти, тоді вона ще раз відштовхнула ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_4 поставила сумку і почала наносити їй удари. Кількість ударів вона не пам`ятає, але у неї текла кров, був синець, потім вийшла її мама, яку ОСОБА_4 також штовхнула. Зазначила, що ОСОБА_4 била її по лиці і по грудній клітці, голові. Цивільний позов підтримала, на відшкодування моральної шкоди просила стгнути з ОСОБА_4 10000 гривень.
- поясненнями свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що її дочка ОСОБА_5 пішла збирати білизну і вона побачила через вікно, що підходить ОСОБА_4 до доньки, бере ногою відкопує те, що її донька посадила, потім побачила, що ОСОБА_4 б`є доньку ОСОБА_5 , око вже у доньки затекло, поний рот крові. Не знаючи що робити, як відігнати ОСОБА_4 , вона вибігла на подвір`я, побачила цеглину, підняла її і налякала ОСОБА_4 , але остання її відштовхнула. Після цього під`їхав зять і вони розійшлися, а ОСОБА_4 пішла до підвалу і вигукувала різні неприємні речі;
- витятгом з ЄРДР про внесення даних про вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України,
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопоррушення від 16.10.2019 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.10.2019 року.
- висновком судово-медичного експерта Кам`янка-Бузького районного відділення судово-медичної експертизи КЗ ЛОР ЛОБСМЕ № 54/2019згідно якого: 1. При судово-медичній експертизі потерпілої ОСОБА_5 було виявлено один синець на обличчі, один синець на верхній лівій кінцівці та один чинець н грудній клітці, що виникли від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким зокрема, могли бути руки та інші сторонні предмети по механізму удару за 1-3 доби до моменту огляду, тобто можуть відповідати показам потерпілої. 2. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. 3. При експертизі встановлено не менше трьох точок прикладання сили. 4. Виявлені тілесні ушкодження не є характерними для виникнення внаслідок одномоментного падіння на площину.
Перераховані докази суд визнає достовірними, оскільки вони є підтвердженими іншими доказами, наявними у справі, і що даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом у суду немає.
Перевіркою матеріалів справи не виявлено даних стосовно того, що під час збирання та процесуального закріплення доказів були допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та дані, котрі б давали підстави вважати недостовірними чи недопустимим зібрані у справі докази, не виявлено й таких порушень вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно, всебічно розглянути справу й постановити законний та обґрунтований вирок.
Стороною обвинувачення надано достатніх доказів, які підтверджують причетність обвинуваченої до згаданого кримінального правопорушення та об`єктивно підтверджують показання осіб, які приймали участь у здійсненні процесуальних дій на місці вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, стороною обвинувачення представлено суду дані, які підтверджували наявність у правоохоронних органів конкретних та об`єктивних підстав вини обвинуваченої ОСОБА_4 .
Жодних даних, що ставили б під сумнів достовірність наявних у справі доказів, у тому числі показань свідків, даних, наявних у висновках експертиз та у протоколах інших слідчих дій у справі, під час перевірки матеріалів справи не встановлено. Ці докази узгоджуються між собою, а підстав вважати їх недостовірними з матеріалів справи не вбачається.
Оскільки викладені докази узгоджуються між собою відносно обставин вчиненого обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення і відповідають фактичним обставинам справи, суд обґрунтовано бере до уваги та посилається виключно на ці докази. За таких обставин, у суду відсутні підстави і сумніви в достовірності вищевказаних доказів.
Приведеними даними в їх сукупності підтверджуються факти того, що обвинувачена ОСОБА_4 здійснила дане кримінальне правопорушення, на що прямо вказують її дії.
Заперечення вини обвинуваченою ОСОБА_4 суд розцінює, як спосіб захисту і намагання уникнути відповідальності. Суд вважає, що не має підстав вважати показання свідка недостовірними, оскільки вони є об`єктивними і підтверджені матеріалами справи.
Вина обвинуваченої ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
При обранні міри покарання обвинуваченій, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставин, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченій, а також обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що міра покарання обвинуваченій ОСОБА_4 має бути обрана у виді штрафу.
Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 , є попередженням вчинення нових злочинів, цілком відповідатиме тяжкості вчиненого злочину та особі винної.
Вирішуючи заявлений по справі цивільний позов, суд виходить з того, що відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
При цьому, ч.1 ст.129 КПК України передбачає, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Вимогами ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно зі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Одночасно, враховуючи те, що моральними стражданнями супроводжується будь-яке протиправне діяння, при цьому, суд враховує характер вчиненого відносно потерпілої правопорушення, її соціальний статус, глибину фізичних та душевних страждань, вимоги розумності та справедливості, з огляду на можливість реального отримання відшкодування з врахуванням сімейного та матеріального стану обвинуваченої, достатньою та розумною, за таких обставин, є сума відшкодування в розмірі 1500 гривень, у співвідношенні для відшкодування заподіяного виду шкоди.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід обвинуваченій у даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень у відшкодування завданої моральної шкоди.
В решті позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Кам`янка-Бузький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Суддя: ОСОБА_1