КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
Справа №11-сс/824/1422/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1
регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу, як і бездіяльність, яка полягає у невиконанні судового рішення, не може бути предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, тому з посиланням на ч. 4 ст. 304 КПК України відмовив у відкритті провадження за скаргою.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу про призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду першої інстанції про те, що оскарження бездіяльності прокурора щодо його обов`язку забезпечити виконання ухвали слідчого судді, яка набрала законної сили, не передбачено ст. 303 КПК України та що слідчий суддя не наділений повноваженнями встановлювати процесуальні строки слідчому/прокурору для виконання процесуальних дій чи ухвалення процесуальних рішень, обов`язок щодо виконання/вчинення яких покладено на них судовим рішенням, а також вирішувати питання пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, прямо суперечать змісту норм кримінального процесуального закону, що викладені у ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 114, п. 1 ч. 1 ст. 303, ч. 5 ст. 534, ч.ч. 1, 4 ст. 535 КПК України.
За таких обставин, вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції допустив порушення принципів кримінального провадження, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 14, 17, 19, 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, а відтак, допустив істотне порушення вимог кримінально процесуального закону.
Будучи повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_6 в призначений час до суду апеляційної інстанції повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив і клопотань про відкладення розгляду не подавав, а тому апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, його неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без його участі.
Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вказуючи на правильність висновків слідчого судді щодо того, що вимоги ОСОБА_6 не підлягають розгляду слідчим суддею, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У ч. 1 ст. 303 КПК України встановлений виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.
Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена лише така бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дії чи бездіяльність, що не підлягають оскарженню.
Отже, у скарзі ОСОБА_6 оскаржує бездіяльність прокурора виключно з приводу невиконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2020 року, постановленої за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 .
Тому, оскільки, за змістом скарги ОСОБА_6 не оскаржувалась така бездіяльність прокурора, яка, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути предметом розгляду слідчого судді, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону та слідчий суддя обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за скаргою.
При цьому, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про можливість оскарження такої бездіяльності прокурора в контексті п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, до якої може бути віднесена така бездіяльність, що полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк, оскільки останнє передбачає наявність зв`язку між обов`язком слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити визначені КПК дії та строком, у межах якого зазначені особи, зобов`язані їх вчинити.
Проте, нормами Кримінального процесуального кодексу України не визначено ні обов`язку прокурора вчинити, вказані у скарзі ОСОБА_6 , дії, ні строку для їх вчинення.
Водночас твердження ОСОБА_6 про те, що оскаржувана ним бездіяльність прокурора, зумовлена невиконанням останнім вимог ч. 5 ст. 534, ч. 1 та ч. 4 ст. 535 КПК України, яка встановлює, що судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції, є непереконливими, адже вказані норми регламентують лише діяльність суду саме щодо видачі розпорядження про виконання судового рішення, що набрало законної сили, та не визначають жодних строків для його виконання відповідним органом чи особою.
Поряд з цим, як встановлено у ст. 129-1 Конституції України, ст. 21 КПК України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Водночас, умисне невиконання вироку та ухвали, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню тягне за собою кримінальну відповідальність (ст. 382 КК України).
А відтак, як вірно зазначив слідчий суддя, бездіяльність прокурора щодо невиконання судового рішення не може бути предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України.
Щодо посилань ОСОБА_6 на невідповідність висновків суду першої інстанції про те, що слідчий суддя не наділений повноваженнями встановлювати процесуальні строки слідчому/прокурору для виконання процесуальних дій чи ухвалення процесуальних рішень, обов`язок щодо виконання/вчинення яких покладено на них судовим рішенням, як таких, що прямо суперечать змісту норм кримінального процесуального закону, що викладені у ч. 3 ст. 26 та ч. 1 ст. 114 КПК України, то вони не заслуговують на увагу, оскільки ніяким чином не спростовують правильність прийнятого слідчим суддею рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора щодо невиконання судового рішення, яка не може бути предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, адже регламентують забезпечення слідчим суддею проведення досудового розслідування у розумні строки - в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції, та жодним чином не визначають розгляд ним скарг в порядку Глави 26 КПК України.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що, як зазначено у ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор у порядку, передбаченому ст. 114 КПК України, на виконання своїх повноважень, регламентованих п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, недотримання яких підлягає оскарженню згідно ст. 308 КПК України до прокурора вищого рівня, а не до слідчого судді, який на підставі ч. 2 ст. 28 КПК України забезпечує проведення досудового розслідування в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції, і вирішує лише ті питання, як зазначено в ч. 3 ст. 26 КПК України, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Згідно вимог кримінального процесуального законодавства України, до повноважень слідчого судді віднесено розгляд питань, пов`язаних із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження (Розділ ІІ КПК України), розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування.
При цьому положення Глави 19 КПК України визначають форму та регламентують порядок проведення досудового розслідування, під час якого слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй професійній діяльності і несе відповідальність згідно з ч. 1 ст. 40 КПК України за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, водночас прокурор, здійснюючи свої повноваження у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, як про це зазначено в п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений ним строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.
Отже, фактичне оскарження недотримання розумних строків досудового розслідування в інший спосіб, як-то до слідчого судді у формі оскарження невиконання прокурором судового рішення, зокрема в порядку ст. 114 КПК України, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Натомість, як зазначалось вище, недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування може бути предметом оскарження прокурору вищого рівня як наголошується в ст. 308 КПК України, а рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на дотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - до слідчого судді на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 незаконним та необґрунтованим, а тому відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ___________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3