Справа № 515/1388/20
Провадження № 1-кп/513/29/21
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

25 лютого 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , представника Громадської організації «Варта Татарбунарщини» ОСОБА_7 , представника органу пробації ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.157 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2020 року о 12 годині 45 хвилин для проведення передвиборної агітації до м. Татарбунари Одеської області на автомобілі DAIHATSU CUORE, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , приїхав кандидат в депутати, включеного до єдиного виборчого списку та територіального виборчого списку територіального виборчого округу № 3 від Одеської обласної організації Політичної партії «ПАРТІЯ ШАРІЯ» з виборів депутатів Одеської обласної ради ОСОБА_5 , де вказаний автомобіль припаркував навпроти магазину «Покупайка», розташованого по вулиці 23 Серпня у м.Татарбунари, на перехресті вулиць 23 Серпня та Горького у м.Татарбунари встановив агітаційний намет політичної партії «Партія Шарія» та почав проводити передвиборну агітацію. Цього ж дня, о 13:30 годині ОСОБА_6 побачив кандидата в депутати ОСОБА_5 , який проводив передвиборну агітацію політичної партії «Партія Шарія», під час якої у ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на перешкоджання вільному здійсненню ОСОБА_5 ведення передвиборчої агітації.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на зрив передвиборної агітації партії «Партія Шарія», ОСОБА_6 почав виражатись на адресу ОСОБА_5 грубою нецензурною лайкою, не маючи наміру припинити свої дії, при усвідомленні можливості зупинення таких дій, із застосуванням фізичної сили підійшов до автомобіля марки DAIHATSU CUORE, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв навпроти магазину «Покупайка» та зірвав агітаційний прапор партії «Партія Шарія», який знаходився на вищевказаному автомобілі, після чого став ламати агітаційний намет вказаної політичної партії, тим самим вчинив перешкоджання вільному здійсненню передвиборчої агітації кандидата в депутати. Включеного до єдиного виборчого списку та територіального виборчого округу №3 від Одеської обласної Політичної партії «Партія Шарія» з виборів депутатів Одеської обласної ради ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 157 КК України, а саме: перешкоджання діяльності іншого суб`єкта виборчого процесу.

21 січня 2021 року від Громадської організації «Варта Татарбунарщини» до суду надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з передачею на поруки колективу громадської організації.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав, не оспорюючи обставин викладених в обвинувальному акті, просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки колективу Громадської організації «Варта Татарбунарщини», засновником та членом якої є обвинувачений.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 просив клопотання задовольнити.

Представник Громадської організації «Варта Татарбунарщини» просив клопотання задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки колективу Громадської організації «Варта Татарбунарщини».

Розглянувши клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Статтею 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 47 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

За змістом пункту 1 частини 2, частин 7 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Якщо обставини, передбачені пунктом 1 частини другої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Статтею 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Відповідно до частин 1, 4 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частинами 1, 2 ст.288 КПК України визначено, що суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.157 КК України і у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , є нетяжким злочином.

Верховний Суд у постанові №761/21702/15-к від 24 січня 2019 року дійшов висновку, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Разом з тим, у підготовчому судовому засіданні потерпілим було подано цивільний позов, оскільки обвинуваченим завдані збитки відшкодовані не були.

Як вбачається зі змісту протоколу загальних зборів Громадської організації «Варта Татарбунарщини» №1 від 15 січня 2021 року прийнято рішення клопотати перед Саратським районним судом Одеської області про звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки колективу Громадської організації «Варта Татарбунарщини».

Суд враховує, громадське об`єднання користується правами, визначеними Законом України «Про громадські об`єднання», до яких взяття на поруки осіб, які вчинили злочин, з метою звільнення їх від кримінальної відповідальності, не передбачено.

Крім того, суд звертає увагу, що передання обвинуваченого на поруки громадському об`єднанню не може бути достатньою гарантією його належної поведінки, попередженню вчинення ним нових злочинів та систематичного застосування до нього заходів виховного характеру, оскільки останній, не перебуваючи в трудових відносинах з громадською організацією, не знаходиться під її постійним контролем протягом визначеного часу.

Також, у клопотанні про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності не зазначено, які конкретно заходи виховного впливу будуть до нього застосовані та яким чином буде здійснювались контроль за здійсненням заходів виховного характеру, повноваження поручителя, наявність відповідальної особи, за проведенням виховних заходів та контролю за її поведінкою, що також не відображено у протоколі загальних зборів Громадської організації «Варта Татарбунарщини» №1 від 15 січня 2021 року.

Верховний суд у постанові від 13.02.2018 у справі № 161/13242/16-к вказав, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею на поруки є правом, а не обов`язком суду, і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї покарання.

Враховуючи вищевикладене, а також особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, приймав участь в антитерористичній операції, позицію учасників судового провадження, відсутність у клопотанні конкретних заходів та відповідальних осіб за здійсненням заходів виховного характеру, завдана шкода потерпілому ОСОБА_5 не відшкодована, останній заперечував, щодо задоволення клопотання, суд вважає, що звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ст. 47 КК України не є доцільним, тому у клопотанні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 284, 286, 288 КПК України, ст. 44, 47 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Громадської організації «Варта Татарбунарщини» про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з передачею на поруки колективу громадської організації - відмовити.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1