Справа № 567/319/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2021 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000019 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вельбівно Острозького району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, судимого 21.12.2020 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , діючи повторно, 25 січня 2021 року о 20 год. 40 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, знаходячись в приміщенні торгового залу магазину «Продукти-1129» ТОВ «АТБ-маркет», що в м.Острог Рівненської області по вул.Гальшки Острозької, 1 в, шляхом вільного доступу з торгової вітрини таємно викрав 1 банку ікри лососевої «Зернистої», вартістю 232 грн. 70 коп., належної ТОВ «АТБ-маркет», яку в подальшому непомітно для персоналу виніс з приміщення магазину повз торгові каси.

Окрім того, 25 січня 2021 року о 23 год. 53 хв. ОСОБА_4 , діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, знаходячись в приміщенні торгового залу магазину «Продукти-1129» ТОВ «АТБ-маркет», що в м.Острог Рівненської області по вул.Гальшки Острозької, 1 в, шляхом вільного доступу з торгової вітрини таємно викрав 1 банку ікри лососевої «Зернистої», вартістю 232 грн. 70 коп., належну ТОВ «АТБ-маркет», яку в подальшому сховав у поліетиленовий пакет разом із іншими придбаними ним продуктами та непомітно для персоналу виніс з приміщення магазину повз торгові каси.

12.03.2021 між представником потерпілого «АТБ-маркет» ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Представник потерпілого погодився, що завдані в результаті вчинення кримінального правопорушення збитки відшкодовані для «АТБ-маркет» в повному обсязі.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. Вказав, що здатен реально виконати визначене в угоді покарання.

Представник потерпілого «АТБ-маркет» в підготовче судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву в якій підтримав угоду про примирення із обвинуваченим, просить її затвердити та вказав, що укладення угоди є добровільним, на нього не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні. Зазначив, що повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України та наслідки не виконання угоди, передбачені ст.476 КПК України. Також йому відомо про обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Будь-яких претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має.

Просить розглядати кримінальне провадження в його відсутності.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.185 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, за якою належить призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185 КК України (штраф за вироком суду від 21.12.2020 ним сплачено).

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

З урахуванням обставин справи і даних про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, усвідомлення ним протиправності своєї злочинної поведінки та наміру в подальшому суворо дотримуватись закону, щире каяття та відшкодування завданого збитку, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обтяжуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, на підставі ст. 69 КК України, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання за ч.2 ст.185 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та представник потерпілого повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.7 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

засудив:

затвердити угоду від 12.03.2020 року про примирення, укладену між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та, із застосуванням ст.69 КК України, призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Речові докази: оптичний диск DVD-R із відеозаписом камер відеоспостереження магазину «Продукти-1129» ТОВ «АТБ-маркет» зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1