Справа № 639/3989/21
Провадження № 1-кс/639/1105/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2021 року м. Харків
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілої в рамках кримінального провадження №0000228 від 06.02.2021 року, -
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла вказана вище скарга адвоката ОСОБА_3 .
В поданій скарзі захисник просить:
- скасувати постанову старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 10.06.2021 року про відмову у визнанні потерпілою в рамках кримінального провадження №0000228 від 06.02.2021 року.
В мотивування своєї скарги захисник ОСОБА_3 зазначила, що постанова старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 10.06.2021 року не містить належного обґрунтування прийнятого рішення, не зазначено обставин, які передбачені ч.5.ст.55 КПК України, за наявності яких може бути винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим, у зв`язку з чим, на думку захисника ОСОБА_3 , постанова підлягає скасуванню.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримала вимоги скарги та просила їх задовольнити.
Прокурор та слідчий у судове засідання т не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №0000228 від 06.02.2021 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2ст. 55 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Судовим розглядом встановлено, що в провадженні ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000228 від 06.02.2021 року за ст.126-1 КК України за фактом того, що гр. ОСОБА_6 протягом тривалого часу вчиняє фізичне та психологічне насильство у відношенні ОСОБА_4 та її малолітнього сина ОСОБА_7 2009 року народження.
10.06.2021 року постановою старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 було відмовлено у визнані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потерпілою в рамках вказаного кримінального провадження.
В обґрунтування постанови слідчий зазначив, що органом досудового розслідування не встановлено факту/фактів здійснення насильства (фізичного, психологічного) з боку ОСОБА_6 у відношенні ОСОБА_4 . Зазначив, що під час проведення допиту остання повідомила, що реальних загроз фізичного насильства або фізичне насильство у відношенні неї з боку колишнього чоловіка немає, з останнім мешкає окремо разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_7 та спільним побутом не пов`язана.
Крім того, в постанові зазначено, що факт насильства з боку ОСОБА_6 у відношенні ОСОБА_4 не встановлений, насильство повинно мати систематичний характер, однак до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за вчинення правопорушень, передбачених ст.173-2 КУпАП не притягувався.
Також відповідно до ст.126-1 КУпАП, суб*єкт злочину є спеціальним член подружжя чи колишнього подружжя або інша особа, яка перебуває у сімейних або близьких відносинах. За рішенням суду шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвано у 2017 році, останні спільно не проживають, спільним побутом не пов*язані, у близьких відносинах не перебувають. Тобто ОСОБА_4 не є суб*єктом злочину, передбаченого с.126-1 КК України.
Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Для вирішення питання про визнання особи потерпілим необхідним є з`ясування чи заподіяно такій особі шкоди злочином та якої саме, моральної, фізичної чи майнової.
Поняття майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому охоплює: 1) заподіяну кримінальним правопорушенням особі пряму, безпосередню шкоду в її майновому та грошовому виразі; 2) не одержані внаслідок скоєння кримінального правопорушення доходи; 3) оцінені в грошовому вигляді витрати на відновлення здоров`я потерпілого, а в разі його смерті на поховання й виплати з підтримання матеріального добробуту і виховання непрацездатних членів сім`ї потерпілого та його неповнолітніх дітей; 4) кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.
В чинному законодавстві України всі наслідки немайнового характеру позначаються терміном «моральна шкода». Зміст цього поняття розкритий в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де визначено, що моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ.
Термін «моральна шкода» визначається через поняття страждання, які заподіяні фізичній особі внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації нею своїх звичок і бажань, погіршення відносин з людьми, інші негативні наслідки морального характеру. У свою чергу, «моральний характер» означає «пов`язаний з духовним життям людини».
Заподіяння фізичної шкоди тісно пов`язане з настанням в подальшому моральних страждань, отже, і моральної шкоди. У цьому випадку ці види шкоди у кримінальному провадженні важко розглядати окремо, оскільки вони доповнюють одне одного.
Фізична шкода визначається через сукупність змін, що об`єктивно сталися внаслідок вчинення кримінального правопорушення в стані людини як фізичної істоти.
До складових фізичної шкоди належать: тілесні ушкодження, розлад здоров`я, фізичні страждання.
При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Лише в такому випадку особа визнається потерпілою.
Під час проведення досудового розслідування не встановлено підстав вважати, що ОСОБА_6 було завдано моральної чи матеріальної шкоди ОСОБА_4 ; не встановлено відомостей, які б вказували про спричинення будь-якої шкоди останній, а також не надано відомостей, що могли б підтвердити нанесену шкоду, яка була спричинена в результаті можливого вчинення кримінального правопорушення.
Прийняте слідчим рішення про відмову у визнанні потерпілою мотивоване тим, що в ході досудового розслідування не встановлено фактів заподіяння ОСОБА_4 фізичного та психологічного насильства, що унеможливлює визнання заявника потерпілою у кримінальному провадженні, крім того ОСОБА_4 взагалі не є суб*єктом злочину.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 10.06.2021 року, слідчий суддя вважає її обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам КПК України.
Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя виходить з того, що на час прийняття оскаржуваної постанови в розпорядженні слідчого були відсутні докази, які б могли свідчити про наявність підстав вважати, що заявнику завдана моральна, фізична або майнова шкода, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до переконання, що слідчий, виносячи оскаржувану постанову, діяв в межах своїх повноважень, правильно посилався на норми ч. 5 ст. 55 КПК України.
З огляду на вищевикладене, скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.55,110,303-307 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілої в рамках кримінального провадження №0000228 від 06.02.2021 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1