Єдиний унікальний номер 448/1620/20
Провадження № 1-кп/448/98/21
В И Р О К
Іменем України

05.03.2021 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження №0000379 від 22.12.2020р., про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, інваліда ІІІ-ї групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 22.12.2020р. о 13:58 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у своєму будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи те, що відомості, які ним повідомляються є неправдивими, з метою залякування свого сусіда ОСОБА_6 , зателефонував із свого мобільного телефону марки «Нокіа 112» ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , в якому заходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», абонентський номер НОМЕР_3 , на спецлінію оператора «102» Головного управління Національної поліції України у Львівській області та здійснив усне завідомо неправдиве повідомлення про намір підриву за допомогою динаміту свого сусіда ОСОБА_6 та його сільськогосподарської техніки, тобто підготовку вибуху, що загрожувало загибеллю людей, призвівши до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.259 КК України, - завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

30.12.2020 року між прокурором Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , якій на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншої сторони, з участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.259 КК України і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні. Також, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого (позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався), обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття та обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, наслідків вчинення злочину у кримінальному провадженні, а саме те, що відсутній потерпілий і вчиненим обвинуваченим кримінальним правопорушенням завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, сторони узгодили про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.259 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки. Окрім цього, сторонами узгоджено звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, на підставі ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`ясненні всім учасникам провадження.

Прокурор Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 також не заперечувала проти укладення угоди про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердила в суді, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину. Свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 визнав беззастережно. У даному кримінальному провадженні потерпілий участі не бере.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 30.12.2020 року між прокурором Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, а саме покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Щодо питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, то суд враховує, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

З огляду на наведене, з урахуванням ступеня тяжкості вчинено злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в 1 рік із покладенням на нього обов`язків, регламентованих п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 23.12.2020 року накладено арешт на речові докази, - мобільний телефон марки «Нокія-112», ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , в якому знаходиться стартовий пакет мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 .

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно,- відсутні.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Отже, відповідно до ст.100 КПК України, речові докази: - мобільний телефон марки «Нокіа 112» ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , в якому заходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», абонентський номер НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні в камері схову Відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області (квитанція №000338),- слід повернути законному володільцю ОСОБА_3 ; - DVD-R диск на якому знаходиться аудіозапис розмови з оператором «102», який долучено до матеріалів даного кримінального провадження,- необхідно залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Згідно ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 28.12.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього відповідних обов`язків строком до 27.02.2021р. Після закінчення цього строку, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до суду не звертався, а тому, як вважає суд, вказаний запобіжний захід припинив свою дію і вважається скасованим. Підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000379 від 22.12.2020р. укладену 30.12.2020 року між прокурором Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.259 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 23.12.2020 року на: мобільний телефон марки «Нокія-112», ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , в якому знаходиться стартовий пакет мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 скасувати.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Нокія-112», ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , в якому знаходиться стартовий пакет мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні в камері схову Відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області (квитанція №000338) - повернути законному володільцю ОСОБА_3 ;

- DVD-R диск на якому знаходиться аудіозапис розмови з оператором «102», який долучено до матеріалів даного кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000379 від 22.12.2020р.

Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_3 - не обирати.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1