У Х В А Л А
Іменем України
04.08.2021 р.
Жмеринський міськзрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника органу пробації ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка клопотання Жмеринського МРВ з питань пробації у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000537 від 19.10.2019 року та №0000565 від 06.11.2019 року, про направлення для відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця сщ.Ришкани Ришканського району Республіки Молдова, мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, засудженого вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.11.2020 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.190, ст.70 КК України на два роки два місяці обмеження волі,
ВСТАНОВИВ :
Начальник Жмеринського міськрайонного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області ОСОБА_7 22.04.2021 року звернулась до Жмеринського міськрайонного суду з поданням про направлення ОСОБА_4 , засудженого до покарання у виді обмеження волі на певний строк, до виправного центру в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, згідно ч.4 ст.57 КВК України. Подання мотивовано тим, що при викнанні вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.11.2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.190, ст.70 КК України на два роки два місяці обмеження волі, останнього 23.12.2020 року було викликано до Жмеринського МВР з питань пробації, де вручено припис для самостійного слідування до місця відбування покарання, за яким ОСОБА_4 був зобов`язаний прибути до 27.12.2020 року. Через відсутність у нього документу, що посвідчує особу, у прийнятті до установи ОСОБА_4 27.12.2020 року відмовили. Надалі органом пробації були здійсненні заходи щодо сприяння в отриманні засудженим ОСОБА_4 паспорту, який той отримав 23.02.2021 року, й наступного дня йому було вручено припис для самостійного слідування до місця відбування покарання в термін до 01.03.2021 року. Згодом органом пробації було з`ясовано, що до визнченого виправного центу ОСОБА_4 не прибув, останній також повідомив, що не виїхав самостійно до місця відбування покарання у зв`язку з відсутністю коштів. 05.04.2021 рокузасудженому ОСОБА_4 було видано кошти на проїзд в сумі 100 грн та вручено новий припис із зобов`язанням самостійно прибути до виправного центру до 12.04.2021 року. Станом на 21.04.2021 року органом пробації не отримано документального підтвердження про поважність причин невиїзду ОСОБА_4 до визначеного місця відбування покарання.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вимоги подання, вважаючи його аргументованим.
Представник заявника ОСОБА_6 також підтримав подання з викладених у ньому обґрунтувань і просив його задоволити.
Засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоаолення подання органу пробації, просили суд надати засудженому ОСОБА_4 , можливість самостійно прибути до виправного центру для відбування призначеного покарання. Останній також пояснив, що до місця відбування покарання за наданим йому приписом від 05.04.2021 року він не прибув через захворювання у той час неповнолітньої дочки його співмешканки, яку він також вважає своєю дитиною, хоча й не оформив визнання батьківства щодо неї, та яка потрбувала його догляду на час роботи її матері.
Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд вважає, що подання керівника упоановаженого органу з питань пробації підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п.14 ч.1 ст.537 КПК України подання, зокрема, про інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, має право вирішувати суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу.
Відповідно положень ч.1, п.4 ч.2 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. У разі необхідності вирішення питання, передбаченого, зокрема, пунктом 14 частини першої статті 537 КПК України, клопотання (подання) подається до місцевого суду, який ухвалив вирок..
Згідно вимог ч.4 ст.57 КВК України у разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.
Статтею 87 КВК України визначено, що порядок направлення засуджених до виправних і виховних колоній визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.
Відповідно до п.1 розділу ІІІ Положення про визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення, Положення про центральну та міжрегіональну комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.02.2017 №680/5, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі на певний строк, до установ виконання покарань, їх переведення до іншої установи здійснюються на підставі запиту на наряд щодо направлення осіб, засуджених до позбавлення волі на певний строк, із слідчих ізоляторів до установ виконання покарань, на підставі якого видається наряд про направлення осіб, засуджених до позбавлення волі на певний строк, із слідчих ізоляторів до установ виконання покарань.
У відповідності до ч.2 ст.88 КВК України засуджені направляються до місця відбування покарання і переміщуються в разі необхідності з одного місця відбування покарання в інше під вартою.
Згідно ст.58 КВК України строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі. У строк покарання за правилами, передбаченими устатті 72 Кримінального кодексу України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру.
Відповідно до змісту ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
З матеріалів подання та пояснень в судовому засіданні засудженого ОСОБА_4 вбачається, що останній безпідставно ухиляється від виконання призначеного йому покарання у вигляді обмеження волі, неодноразово отримавши зобов`язальний припи уповноваженого органу з питань пробації.
При цьому, суд визнає неоґрунтованими доводи засудженого ОСОБА_4 сосовно неприбуття його самостійно до виправного центру за отриманим приписом через хворобу його дочки, оскільки нездійснення ним у встановленому порядку визнання батьківства щодо дитини, з матір`ю якої він не перебуває у зареєстрованому шлюбі, заздалегідь не створює для нього жодних передбачених законом прав та обов`язків стосовно такої дитини. Також суд визначає безпідставним прохання засудженого ОСОБА_4 надати йому можливість самостійно прибути до виправного центру, оскільки такої можливості він заздалегідь не був позбавлений упродовж перебігу рогляду судом цього подання органу пробації, проте протягом трьох місяців не здійснив необхідних дій самостійно в добровільному порядку.
Таким чином, судом встановлено, що засуджений до покарання у виді обмеження волі ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що внаслідок ухилення від одержання припису про виїзд до місця відбування покарання або невиїзду в установлений строк чи неприбуття до виправного центру на підставі ч.4 ст.57 КВК України він буде затриманий для вирішення питання про направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, не виїхав до місця відбування покарання без поважних причин, тому суд вважає за необхідне з визначених закономпідстав направити засудженого ОСОБА_4 до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.
Керуючись ст.537, 539 КПК України, ст. 57,58, 87, 88 КВК України, суд,
УХВАЛИВ :
Подання задоволити.
Направити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , для відбування призначеного йому вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.11.2020 року покарання у виді обмеження волі строком на два роки два місяці, в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, відповідно до вимог ч.4 ст.57 КВК України.
Надати Жмеринському РВП ГУНП у Вінницькій області дозвіл на затримання та взяття під варту засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для направлення останнього до відповідного виправного центру для відбування покарання.
Після прибуття до виправного центру засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідкладно звільнити його з-під варти.
Відповідно до вимог ст.72 КК України, зарахувати у строк покарання засудженому ОСОБА_4 , термін його попереднього ув`язнення з часу його затримання в порядку виконання даної ухвали суду до дня прибуття до виправного центру включно, з розрахунку, що один день позбавлення волі дорівнює двом дням обмеження волі.
На ухвалу протягом семи днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1