ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1582/21 Справа № 191/1600/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000618 стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 20.05.2020 року вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ст. 389 КК України до 1 місяця 25 днів арешту,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю:
обвинуваченого ОСОБА_6
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 27 червня 2021 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, а також особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.
Крім того, судом враховано також й наявність доведених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який.
Крім того, при вирішенні питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , судом врахована практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Летельє проти Франції», згідно якого особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з прийнятим рішенням суду.
Вказує на те, що у своєму клопотанні прокурор посилається на стандартні статті та попередні судимості обвинуваченого. Крім того, зазначає, що на даний час залишилось допитати лише одного свідка, який перебуває в умовах ДУ ДУВП №3, що вказує на те, що він не може здійснювати на цього свідка незаконний вплив. Окрім цього, просить врахувати, що має на утриманні неповнолітнього сина та матір, яка є інвалідом ІІІ групи і нещодавно перенесла важку операцію та потребує постійного догляду, що на його думку свідчить про міцність соціальних зв`язків та можливість зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування ОСОБА_6 під вартою.
Розглядаючи питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Питання обґрунтованості підозри не є предметом судового розгляду, з огляду на стадію кримінального провадження та висунення прокурором обвинувачення і на даний час вже здійснюється судовий розгляд доведеності обвинувачення.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, а саме, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено законом покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої, особу обвинуваченого, який не має постійного місця роботи та джерела доходу, характеризується негативно, раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти власності, останній раз 20.05.2020 року вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 місяця 25 днів арешту.
Під час перевірки доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність ризику того, що він може здійснювати незаконний вплив на свідків, апеляційний суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки розгляд кримінального провадження ще не завершено, а тому вказаний ризик не зменшився та продовжує існувати.
Крім того, апеляційний суд вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 в тій частині, що він має на утриманні неповнолітню дитину та мати похилого віку, яка є інвалідом ІІІ групи та вказані особи потребують матеріального забезпечення та піклування з його боку, оскільки, як зазначалось вище, ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та джерела доходу, а також вказані обставини не скасовують існування ризиків, наявність яких суд вважав доведеними.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.
Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4