Справа № 168/43/20
Провадження № 1-кп/168/5/21
У Х ВАЛА
про продовження строків тримання під вартою

23 червня 2021 року Старовижівський районний суд Волинської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження строку запобіжного заходу в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.121, ч.2 ст.383 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор подав клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження, ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК, не зменшились, а саме: ризик обвинуваченого ухилитись від суду, впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. ОСОБА_4 обвинувачується в тяжкому та середньої тяжкості кримінальних правопорушеннях, не має постійного місця проживання та роботи, має непогашену судимість, проживав за різними адресами, тобто може змінювати і надалі місце проживання, чинив тиск на потерпілого і свідків. Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначає, що обвинувачений порушував умови раніше обраного до нього домашнього арешту і був відсутній за місцем його відбування, місцезнаходження обвинуваченого було не відоме. Також, обвинувачений, подавши клопотання про зміну способу виконання домашнього арешту, не з`явився на його розгляд, повідомив інформацію про своє місце знаходження, яка не відповідає дійсності, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, перебував в розшуку з 29.12.2020 по 02.05.2021 р., провадження в справі зупинялось. Таким чином, існують підстави вважати, що він і надалі може ухилитись від суду.

Про існування ризику впливу на свідків та потерпілого та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню свідчить те, що обвинувачений після вчинення кримінального правопорушення, повідомив на лінію «102» про те, що невідомі особи заподіяли потерпілому тілесні ушкодження, в той час коли усвідомлював, що саме він наніс удар сокирою потерпілому. При цьому обвинувачений може штучно створювати докази своєї невинуватості та під час допиту як свідка не повідомив слідчого про те, що саме він завдав цей удар потерпілому. Під час досудового розслідування приховував своє відношення до цього злочину. Тож є підстави вважати, що обвинувачений може і надалі створювати штучні докази та вмовляти інших осіб і впливати на них з метою надання неправдивих показань на підтвердження його показань. В справі ще не допитані всі свідки. Подана ним заява про неможливість відбувати домашній арешт обґрунтована вчиненням домашнього насильства, однак даний факт не підтвердився.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Обвинувачений та його захисник просять обрати запобіжний захід в виді домашнього арешту за місцем знаходження підприємства в с.Тойкут, в якому має працювати обвинувачений, і керівник якого гарантує обвинуваченому можливість проживати на території цього підприємства, про що подана відповідна заява. В даний час укласти договори про працевлаштування не може, оскільки перебуває в слідчому ізоляторі. Ризики впливу на свідків чи потерпілого сторона захисту вважає необґрунтованими. Фактичні обставини справи обвинувачений визнає, а оспорює їх правову кваліфікацію.

Заслухавши учасників провадження, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи вказане клопотання, слід врахувати наступне.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 в указаних вище кримінальних правопорушеннях перебуває в провадженні суду, існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Ухвалами суду в ході розгляду справи обвинуваченому обирався запобіжний захід в виді цілодобового домашнього арешту та арешту в нічний час доби. Однак, обвинувачений допускав порушення умов відбування домашнього арешту та ухилився від суду, що стало підставою для зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.

Суд також враховує, що обвинувачений подав клопотання про зміну способу відбування домашнього арешту, однак на розгляд клопотання до суду не з`явився, вказав неправдиві відомості про своє місце знаходження. Також обвинувачений оголошувався в розшук та надавався дозвіл на його затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, і лише на виконання ухвали про затримання був доставлений до суду.

Таким чином встановлено, що обвинуваченому був обраний запобіжний захід в виді домашнього арешту, обвинувачений, знаючи про те, що в провадженні суду перебуває щодо нього кримінальне провадження, незважаючи на те, що в ухвалі про продовження запобіжного заходу був неодноразово попереджений про наслідки таких порушень, допустив порушення умов відбування домашнього арешту, а саме: був відсутній за місцем його відбування, ухилявся від суду, у зв`язку з чим оголошувався в розшук.

З огляду на викладені обставини суд приходить до висновку, що з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків є необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки обвинувачений порушував умови домашнього арешту, який є більш суворим видом запобіжного заходу, ніж особисте зобов`язання чи особиста порука. Документів про працевлаштування обвинуваченого та про наявність в нього права проживання чи користування житлом суду не надано. Тому, за таких обставин доводи сторони захисту про обрання менш суворого запобіжного заходу є необґрунтовані.

Отже, продовжуючи ОСОБА_4 строк запобіжного заходу, крім викладеного вище, суд враховує також тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, стадію розгляду кримінального провадження в суді, а також поведінку обвинуваченого під час раніше обраного запобіжного заходу, обставини справи, бере до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, не вбачає підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 177, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Ковель Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 21.08.2021 р. включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1