Справа № 344/5152/20
Провадження № 1-кп/344/560/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , має на утриманні одну малолітню дитину, раніше судимого вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 липня 2012 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення і перевиховання не став та вчинив новий умисний злочин - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за наступних обставин.

Так, 05 березня 2020 року близько 14год. 00хв. ОСОБА_4 зайшов до приміщення магазину «Єва», який розміщений на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаному приміщенні ОСОБА_4 попрямував до відділу продажу товарів для догляду за волоссям, де на виставкових стелажах помітив товарно-матеріальні цінності, після чого у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, підійшов до виставкового стелажу, з якого в подальшому таємно викрав дві ємкості бальзаму ополіскувача марки «Pantene», ємністю 360мл, вартістю 70,18грн., кожен, які заховав під свій верхній одяг, після чого із викраденим майном попрямував в сторону виходу із вказаного приміщення магазину. В цей час неправомірні дії ОСОБА_4 були помічені керуючою магазину ОСОБА_7 , яка звернулась до ОСОБА_4 з вимогою припинити свої протиправні дії та повернути викрадений товар. Після чого, ОСОБА_4 , не маючи на меті повертати незаконно здобуте майно та усвідомлюючи, що викрадення ним майна перестає бути таємним, продовжив свої протиправні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, а саме вибіг крізь вхідні двері магазину та побіг в сторону вул. Шашкевича в м. Івано-Франківськ. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ТОВ «РУШ» спричинено майнову шкоду на загальну суму 140,36грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, беззастережно та суду пояснив, що 05 березня 2020 року в другій половині дня він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в магазині «Єва», що по вул. Грушевського, 1/Б в м. Івано-Франківськ таємно викрав дві ємкості шампуню «Pantene». На виході з магазину спрацювала рампа і його протиправні дії помітили працівники магазину. Він з викраденим майном вийшов з магазину, однак на вулиці його затримали. До вчиненого він ставиться критично, щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого; його молодий вік; стан здоров`я та його майновий стан; він не працює; не одружений, однак проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , має на утриманні одну малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення полі на строк 3 роки звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном на 2 роки; відсутність претензій у потерпілого.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття та відшкодування завданих збитків.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив на підставі ст.ст. 69,71 КК України призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць, обвинуваченого та його захисника, які просили суворо не карати, дані про особу винного, який є особою молодого віку та критично ставиться до вчиненого, має міцні соціальні зв`язки та малолітню дитину на утриманні, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, незначний розмір завданих кримінальним правопорушенням збитків 140 (сто сорок) гривень 36коп., які повністю відшкодовані, при цьому відсутні обставини, які обтяжують покарання, - суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_4 на підставі ст. 69 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням вимог ст. 71 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого судом не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року, та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 16 червня 2021 року, зарахувавши в строк покарання частково відбуте ним покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) гривні 50коп. процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази:

- дві ємності бальзаму ополіскувача марки «Pantene» (постанова слідчого від 05.03.2020 року), - повернути потерпілому ТОВ «Єва»;

- CD-R диски з відеозаписами (постанови слідчого від 06.03.2020 року), - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

- два сліди пальця руки (постанова слідчого від 06.04.2020 року), - знищити.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1