ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 478/2030/15-к
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/538/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 342 КК
УХВАЛА

24 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_11

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_14 ,

представника потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 адвоката ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні клопотання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Первомайського районного суду Миколаївської області від 16.06.2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 342, ч.4 ст. 187 КК України і призначено покарання: за ч.3 ст. 289 КК України у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна; за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч.2 ст. 342 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.4 ст. 187 КК України у вигляді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом часткового складання покарань призначено покарання у вигляді 14 (чотирнадцяти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.03.2015 року і остаточно призначено покарання у вигляді 14 (чотирнадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

До набрання вироком законної сили, залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислено з 29.09.2015 року (з дня затримання).

В строк відбування покарання зараховано період попереднього ув`язнення з 29.06.2015 року по 02.07.2015 року.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України і призначено покарання: за ч.3 ст. 289 КК України у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна; за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч.4 ст. 187 КК України у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом часткового складання покарань призначено покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна;

На підставі ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.08.2014 року і остаточно призначено покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

До набрання вироком законної сили, залишено ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислено з 29.09.2015 року (з дня затримання).

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України і призначено покарання: за ч.3 ст. 289 КК України у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна; за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч.4 ст. 187 КК України у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом часткового складання покарань призначено покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

До набрання вироком законної сили, залишено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислено з 29.09.2015 року (з дня затримання).

ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України і призначено покарання: за ч.3 ст. 289 КК України у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна; за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч.4 ст. 187 КК України у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна. На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.
До набрання вироком законної сили, залишено ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання обчислено з 29.06.2015 року (з дня затримання).В порядку ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання період їх перебування в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок суду не набрав законної сили, відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених та захисників.

Під час апеляційного розгляду обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_10 захисники ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подали клопотання про скасування (зміну) запобіжного заходу у виді тримання під вартою на менш суворий запобіжні захід.

В обґрунтування клопотання обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що вироком суду від 16.06.2020 року запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили, тобто на невизначений строк. В суді першої інстанції було порушено порядок вирішення питання доцільності продовження дії запобіжного заходу, застосовано загальне формулювання до набрання вироком законної сили, але не прийнято обґрунтованого рішення щодо дії запобіжного заходу після закінчення ухвали суду про продовження запобіжного заходу до 05.07.2020 року. Вирок ґрунтується на недопустимих доказах, а він незаконно утримується під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_10 зазначає, що вироком суду від 16.06.2020 року запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили, тобто на невизначений строк, проте на даний час він повністю відбув покарання, призначене йому цим вироком, тому тримання його під вартою понад строк призначеного покарання є незаконним та порушує його право на свободу.

Аналогічні доводи наводить у клопотанні захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_14 .

Захисники обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 адвокати ОСОБА_13 , ОСОБА_12 зазначають, що на час апеляційного перегляду до кінцевого строку покарання, призначеного судом першої інстанції ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишився незначний строк, тому подальше їх тримання під вартою недоцільне, а раніше існуючі ризики через вказану обставину суттєво зменшились.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження з приводу заявлених клопотань, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, дійшла до наступних висновків.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.05.2020 року обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07.05.2020 року.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вони обвинувачуються (тяжкі та особливо тяжкі), відомості про особи обвинувачених, продовження існування ризиків переховування їх від суду та продовження злочинної діяльності.
Відповідно до положень ст. 374 КПК України вирок суду має містити рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема щодо запобіжного заходу.

Засудивши ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 оскаржуваним вироком від 16.06.2020 року за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі, суд продовжив щодо них строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, оскільки на час ухвалення вироку продовжували існувати ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом усього перебігу кримінального провадження.

Виходячи з наведеної правової конструкції статті 374 КПК України у вироку суду щодо вказаний конкретний, обумовлений часовими рамками строк тримання їх під вартою, а саме: до набрання вироком законної сили, що узгоджується з принципом правової визначеності, який є загальною ідеєю Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та верховенством права і з огляду на ст. 115 ч. 1 КПК України, якою передбачено обчислення строків, встановлених цим Кодексом не тільки годинами, днями і місяцями, але й вказівкою на подію (в даному випадку дату набрання вироком законної сили) не суперечить принципу законності.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Руслан Яковенко проти України» від 04 червня 2015 року (пункт 46), зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити. Особа засуджена судом першої інстанції, яка перебуває під вартою до закінчення строку оскарження вироку, не може вважатися такою, що перебуває під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення за підпунктом «с» пункту 1 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»

При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті коли виникають нові обставини.

Отже посилання ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у поданих клопотаннях на те, що вони незаконно утримуються під вартою після 16.06.2020 року без судового рішення, яке б набрало законної сили і без визначення конкретної кінцевої дати строку дії запобіжного заходу є необґрунтованими.

З матеріалів провадження вбачається, що відомості, які характеризують особу обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 були враховані як на стадії застосування запобіжного заходу, так і при продовженні строку його дії.

Доказів того, що на теперішній час сталися суттєві зміни у їх соціальних зв`язках чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, чи виникли інші обставини, які б впливали на питання законності тримання під вартою, у клопотаннях не наведено.

Враховуючи викладене, підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відповідно до доводів викладених у клопотаннях, колегія суддів не вбачає.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що ОСОБА_10 утримується під вартою з 29.06.2015 року, строк попереднього ув`язнення йому у строк покарання за вироком суду підлягає зарахуванню із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На даний час, покарання, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_10 з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 25.11.2015 року № 838-УІІІ фактично ним відбуте.

Вирок в частині призначеного покарання через м`якість прокурором та потерпілими не оскаржується.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що продовження тримання під вартою ОСОБА_10 до закінчення апеляційного провадження є недоцільним, оскільки це суперечитиме завданню кримінального судочинства, цілям та завданням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом із тим, зважаючи, що триває апеляційний розгляд провадження, що вимагає належної процесуальної поведінки обвинуваченого, вирок щодо ОСОБА_10 на теперішній час не набрав законної сили, колегія суддів вважає можливим змінити щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - особисте зобов`язання з покладенням на нього визначених ч.5 ст. 194 КПК обов`язків, які зможуть забезпечити дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки під час апеляційного розгляду провадження, оскільки продовжує існувати ризик переховування його від суду.

Виходячи з наведеного, клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, а його захисника адвоката ОСОБА_14 - задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про скасування запобіжного заходу задовольнити частково, а його захисника адвоката ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу - задовольнити у повному обсязі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кежма Красноярського краю Російської федерації, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , у виді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_10 обов`язки прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися без дозволу суду з населеного пункту, в якому він проживає, утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні, повідомляти суд про зміну місця проживання, здати до відповідного органу державної влади на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право виїзду з України.

Строк дії покладених обов`язків на ОСОБА_10 визначити до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_10 звільнити з-під варти в залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_10 , що в разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ОСОБА_10 особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: три підписи
Згідно з оригіналом:
Секретар судового засідання
Ухвала набрала законної сили 24.06.2021 року ОСОБА_5 .