Справа № 214/8500/15-к
1-кп/214/33/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002781 від 22.09.2015 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Снечкус Ігналінського району, Литва, українця, громадянина України, який не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, з вищою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 16.12.2010 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75, 76 КК України, від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном строком на 2 роки;
- 07.09.2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2010 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці. Звільнений 13.05.2014 року з Жовтоводської виправної колонії №26 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 10 днів, відповідно до ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05.05.2014 року, на підставі ст.81 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
23.11.2015 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002781 від 22.09.2015 року щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2019 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду №16, вказане кримінальне провадження передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

24.05.2021 року прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 було змінено обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 та перекваліфіковано його дії на ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, за ознаками: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Так, відповідно до зміненого обвинувального акта, ОСОБА_5 , діючи повторно, 24.07.2015 року, приблизно о 19-15 годин, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , намагались таємно викрасти майно, належне потерпілому ОСОБА_8 , а саме 13 одиниць елементу конструкції теплиці розміром 610 мм. на 32 мм., вартість кожної з яких становить 19,22 грн., а всього на загальну суму 249 грн. 86 коп.
Однак, останні не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, так як були викриті потерпілим ОСОБА_8 при спробі покинути місце злочину.
Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_8 міг бути спричинений матеріальний збиток на загальну суму 249 грн. 86 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за ознаками: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 надав клопотання, в якому просив звільнити останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити. В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 , вчинене 24.07.2015 року. Таким чином, з моменту його вчинення, відповідно до змісту обвинувального акта, минуло більш, ніж 5 років. Отже, ОСОБА_5 , згідно з п.3 ч.1 ст.49 КК України є особою, яка має бути звільнена від кримінальної відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання та пояснив, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі і він з ними згодний. При цьому, пояснив, що вину за зміненим обвинуваченням визнає в повному обсязі.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності.
Представник потерпілого при вирішенні клопотання захисника, покладався на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, за таких підстав.

Положеннями п.1 ч.2 ст.284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст.44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Приписами п.3 ч.1 ст.49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності є нереабілітуючою підставою, та однією з умов його застосування є згода підозрюваного, отже цю згоду може бути виражено клопотанням такої особи про звільнення від відповідальності або підтримкою в будь-якій формі відповідного клопотання прокурора, або захисника.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 12.11.2019 року, у справі №556/554/16-к.

Так, санкцією ч.2 ст.185 КК України, передбачене покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно з ст.12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який ним було вчинено 24.07.2015 року та який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_5 погодився із закриттям кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Отже, оскільки обвинуваченого ОСОБА_5 притягнуто до кримінальної відповідальності за дії, що мали місце 24.07.2015 року, а передбачені ст.49 КК України строки давності минули, враховуючи те, що в судовому засіданні не встановлено зупинення перебігу давності, обвинувачений від слідства та суду не ухилявся, нового кримінального правопорушення не вчинив, суд вважає, що ОСОБА_5 слід звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002781 від 22.09.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.284 КПК України, закрити.

Що стосується заявленого потерпілим ОСОБА_8 цивільного позову суд зазначає таке.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Таким чином, вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог, при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, суперечить вказаним вище нормам закону.

Отже, враховуючи системний аналіз зазначених процесуальних норм, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, приймаючи до уваги звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати у провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 371 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності.
Кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002781 від 22.09.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, щодо ОСОБА_5 закрити.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складений 04.06.2021 року.

Суддя ОСОБА_1