Справа № 759/9910/18 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/314/2021 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0004479 за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09 листопада 2012 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням внесених змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 10 місяців,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки повідомляти сектор КМВ з питань пробації про зміну місця свого проживання; періодично з`являтися для реєстрації до сектору КМВ з питань пробації;

вирішено питання про речові докази;

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 01 червня 2018 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, перебуваючи в загальному коридорі на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, повторно, шляхом вільного доступу викрав з правої кишені брюк ОСОБА_11 гаманець з грошовими коштами в сумі 850 грн., після чого гаманець повернув ОСОБА_11 , а коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав останньому збитків у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, вважав вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд необґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши останнього від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Вважав, що судом не надано належної і достатньої правової оцінки підвищеному рівню суспільної небезпеки, особі обвинуваченого, який раніше був судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, після відбуття покарання за попереднім вироком на шлях виправлення не став, та знову вчинив корисливий злочин проти власності. Крім того, зауважив, що суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому щире каяття, оскільки матеріали справи не містять будь-яких даних на підтвердження даної обставин, а визнання вини обвинуваченим, на думку сторони обвинувачення, свідчить про те, що останній під тиском беззаперечних доказів намагається уникнути справедливого покарання за вчинений злочин. Просив вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. В решті вирок залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 указав на те, що висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України, то колегія суддів не погоджується з такими твердженнями.
За змістом ч.1 і ч.2 ст. 65 КК України покарання призначається судом у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції указаних вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 було дотримано у повному обсязі.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який, відповідно до вимог ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину), був злочином середньої тяжкості, обставини, які пом`якшують покарання, якими суд визнав щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, має на утриманні малолітню дитину, по місцю проживання характеризується задовільно, обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку. Таким чином призначене ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 185 КК України відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та відповідає меті покарання, визначеній ч.2 ст. 50 КК України. З визначеним судом першої інстанції ОСОБА_8 видом та розміром покарання колегія суддів погоджується.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо можливості застосування до ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України.

За змістом ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інших обставинах справи.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має на утриманні малолітню дитину, по місцю проживання характеризується задовільно, а також наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого, якими є щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, а саме те, що незважаючи на повне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди обвинувачений постійно надавав допомогу потерпілому та його родині в побутових питаннях, у зв`язку з чим дружина потерпілого просила суд не позбавляти його волі, відношення обвинуваченого до наслідків вчиненого приводять колегію суддів до переконання щодо обґрунтованості висновків суду про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до положень ч.2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу у касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Скасовуючи попередні рішення судів першої та апеляційної інстанції Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що застосування до покарання, призначеного ОСОБА_8 , положень ст. 75 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність у випадку, якщо при новому розгляді справи буде підтверджений такий же обсяг обвинувачення і такі ж дані про особу обвинуваченого, як і при першому розгляді справи.

Колегія суддів враховує те, що вина ОСОБА_8 доведена у такому ж обсязі обвинувачення, як і при першому розгляді справи.

Разом з тим, дані про особу обвинуваченого на час розгляду справи свідчать про те, що до обвинуваченого ОСОБА_8 можливо застосувати положення ст. 75 КК України.

При попередньому розгляді справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій особу обвинуваченого ОСОБА_8 характеризувала характеристика, що була видана слідчим СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві від 21.06.2018р., в якій фактично підтверджувалась належна процесуальна поведінка обвинуваченого. Між тим, у ході даного апеляційного розгляду колегією суддів встановлені додаткові дані, які позитивно характеризують обвинуваченого та приводять колегію суддів до переконання про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання.

Так, допитаний в суді апеляційної інстанції дільничний інспектор Святошинського управління поліції ОСОБА_12 надзвичайно позитивно охарактеризував обвинуваченого та показав, що обвинуваченого ОСОБА_8 знає як особу, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, однак вже протягом тривалого часу ОСОБА_8 жодних порушень не вчиняє, до кримінальної відповідальності не притягувався, не був помічений у вживанні наркотичних засобів та у спілкуванні з особами, схильними до вчинення кримінальних правопорушень. Також свідок ОСОБА_12 показав те, що обвинувачений ОСОБА_8 співпрацює із правоохоронними органами.

Установлені колегією суддів дані, які з позитивної сторони характеризують обвинуваченого, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, усвідомлення протиправності своєї поведінки у момент вчинення злочину, виконання ним обов`язку по відшкодуванню шкоди та зміна поведінки обвинуваченого після вчинення злочину указують на те, що обвинувачений дійсно розкаявся у вчиненні злочину.
Всі ці дані у сукупності приводять колегію суддів до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, що указує на правильність висновків суду першої інстанції про можливість застосування до покарання, призначеного обвинуваченому, положень ст. 75 КК України.

Доводи прокурора щодо неправильності застосування статті 75 КК України не можуть бути взятими до уваги, адже вони не відповідають фактичним обставинам справи та даним про особу обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів визнає вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому залишає його без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців із дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4