Справа № 297/573/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2021 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в спрощеному провадженні судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000506 від 23.11.2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, незаміжньої, працюючої головним бухгалтером Берегівського ліцею сфери послуг, раніше не судима,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

встановив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30 липня 2018 року, у денний період доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись на прийомі в начальника Центру надання адміністративних послуг Берегівської міської ради ОСОБА_4 , розташованому в АДРЕСА_2 діючи умисно, отримавши бланк заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, який є офіційним документом, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2017 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", з метою зміни реєстрації місця проживання свого малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за відсутності батька дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є законним представником малолітнього ОСОБА_5 , в графі про надання згоди на реєстрацію місця проживання, власноручно виконала рукописний запис « ОСОБА_6 », « ОСОБА_5 », які розміщенні на зворотній стороні заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини від 30.07.2018 та підробила підпис від імені ОСОБА_6 , що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 9417 від 09.03.2021, чим надала заяві наявність обов`язкових реквізитів для її подальшого використання при реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_1 , після чого надала дану заяву начальнику Центру надання адміністративних послуг Берегівської міської ради ОСОБА_4 для її посвідчення та вчинення реєстрації місця проживання малолітньої особи.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, тобто у підробленні іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Також, 30 липня 2018 року, у денний період доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, знаходячись на прийомі в начальника Центру надання адміністративних послуг Берегівської міської ради ОСОБА_4 , розташованому в АДРЕСА_2 , використовуючи завідомо підроблений нею документ, а саме: заяву від 30.07.2018 про реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , яка є офіційним документом, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2017 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", в якій, особисто підробивши підпис ОСОБА_6 , який є законним представником малолітнього ОСОБА_5 , подала її начальнику Центру надання адміністративних послуг Берегівської міської ради ОСОБА_4 для його посвідчення та вчинення реєстрації місця проживання малолітнього.

На підставі вказаного підробленого документу місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , було зареєстровано в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

За сукупністю ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки, як встановлено з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, згоден зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, що стверджується його заявою.

Сторони кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 381 КПК України в судове засідання не викликалися.

На підтвердження вини обвинуваченого, суд приймає до уваги встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюється учасниками судового процесу.

Так, оцінюючи зібрані органом дізнання у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Те, що згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 свою вину увчиненні кримінального проступку визнав повністю, є раніше не судимим, суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу, у розмірі мінімального штрафу, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним в майбутньому нових кримінальних проступків та кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд,

засудив:

Визнати винною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2020 року) і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Визнати винною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2020 року) і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді штрафу у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Речовий доказ: заяву про зняття з реєстрації місця проживання від 30.07.2018 року та заява про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини від 30.07.2018 року, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах справи.

Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів в судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1