Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/1418/21
Провадження № 1-кп/490/318/2021
У Х В А Л А

07 травня 2021 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0002843 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Прокурор під час судового засідання просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, спираючись про те, що ризики, що зумовили обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії, наразі не усунуті на не зменшились.

Прокурор також вказувала, що, як на її думку, саме тримання обвинуваченого під вартою є домірним змісту висунутої йому підозри та відомостям про його особу. При цьому прокурор звернула увагу на то, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину відносно близької йому особи - його бабусі, яка на момент вчинення злочину мала вади зору та була особою похилого віку. Прокурор також звернула увагу на те, що побиття потерпілої, на її переконання, обвинувачений вчиняв неодноразово, незважаючи на її вік та на стан її здоров`я.

2. Обвинувачений під час судового засідання заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку його тримання під вартою та просив змінити обраний відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник під час судового розгляду кримінального провадження також вважав, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, а обвинуваченого слід звільнити з-під варти.

Зокрема, він вказував, що під час досудового розслідування органами досудового розслідування було порушене право обвинуваченого на захист, та існує велика ймовірність того, що допущене порушення є непоправним та матиме нищівні наслідки для кримінального провадження в цілому.

Спираючись про таке, захисник просив змінити обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України.

В межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за таких обставин

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 , виникли особисті неприязні стосунки через постійні сварки та конфлікти, ініціатором яких був ОСОБА_4 .. Так, 09.09.2020 до хірургічного відділення Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги доставлено ОСОБА_7 , та поставлено діагноз: закрита травма грудної клітини, перелом 6, 7, 8 ребер зліва, забій ліегких тканин лівого тазостегнового суглобу, при обставинах вказаних ОСОБА_7 , що їй було спричинено тілесні ушкодження онуком ОСОБА_4 .. 16.09.2020 в вечірній час доби, ОСОБА_7 повернулась з лікарні за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
16.09.2020 більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 пішов з місця свого проживання до невстановленої під час досудового розслідування особи, разом з якою вживав алкогольні напої та пробув разом з останнім до 04.00 год. 17.09.2020 ОСОБА_4 повернувся за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , близько 05.00 год. 17.09.2020, зайшов до приміщення вказаного вище будинку і направився до кімнати ОСОБА_7 , яка прокинувшись від стороннього шуму та почала робити зауваження ОСОБА_4 з приводу того, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел , спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні будинку АДРЕСА_1 17.09.2020 близько 05.00 год., підійшов до потерпілої, яка знаходилась у приміщенні власної кімнати та завдав один удар долонею правої руки в область шиї ОСОБА_7 , від завданого удару потерпіла продовжила кричати на ОСОБА_4 та робити йому зауваження, вказані дії ОСОБА_7 ще більше роздратували останнього.
Далі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , стоячи навпроти потерпілої, яка в цей час сиділа на ліжку у приміщенні спальної кімнати, завдав їй один удар кулаком правої руки в область обличчя, від завданого удару ОСОБА_7 впала на підлогу, а ОСОБА_4 , стоячи над потерпілою, наніс ОСОБА_7 численні удари ногами в область тулуба з лівого та правого боку. Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , підняв останню та посадив на ліжко у спальній кімнаті, та намагаючись припинити лайки та крики потерпілої під час нанесення їй ударів, ОСОБА_4 взяв із ліжка подушку та наніс нею кілька ударів в область обличчя ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_7 заспокоїлась та перестала кричати на ОСОБА_4 .. Таким чином ОСОБА_4 , довівши свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 до кінця, покинув кімнату потерпілої.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер по різним анатомічним лініям з обох сторін з пошкодженням пристінкової плеври та лівої легені, що призвело до внутрішньо-плевральної кровотечі зліва, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. Смерть ОСОБА_7 настала в результаті тупої травми грудної клітини у вигляді множинних переломів ребер по різним анатомічним лініям з обох сторін з пошкодженням пристінкової плеври та лівої легені з послідуючою гострою внутрішньо-плевральною кровотечею зліва.

2. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за вказаних вище обставин визнав частково.
Він вказував, що дійсно проживав на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 разом зі своєю бабусею ОСОБА_7 .

Та дійсно протягом періоду з 9 по 16 вересня 2020 року його бабуся лікувалась в КНП ММР "Лікарня швидкої медичної допомоги" із приводу перелому ребер. Проте, ці переломи сталися не з його вини, але - через те, що його бабуся впала на відро.

16 вересня 2020 року його бабуся прийшла до дому, але одразу почала вживати алкогольні напої разом зі своєю подругою. Та, коли він повернувся додому вранці, його бабуся була у нетверезому стані. Він вилаяв бабусю, між ними почалась сварка, під час якої він дійсно взяв із ліжка подушку та наніс нею кілька ударів в область обличчя бабусі, після чого та заспокоїлась та перестала кричати до нього.

Потім він пішов спати.

Вранці він вийшов в магазин, а коли повернувся - відчув, що бабуся померла.

Тоді він викликав швидку медичну допомогу та поліцію.

При цьому обвинувачений наполягав на тому, що жодних ударів ногами потерпілій не наносив.

3. З дослідженого під час судового розгляду кримінального провадження протоколу огляду місця події - місця виявлення тіла ОСОБА_7 - першого поверху будинку АДРЕСА_1 - вбачається, що такий огляд проводився 18 вересня 2020 року у період часу з 11:10 до 13:10 години на підставі дозволу обвинуваченого.

При цьому обвинувачений участь в огляді власного житла не брав.

Наявність останньої обставини обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження підтвердив та пояснив її тим, що одразу після приїзду працівників поліції за їхнім наказом він спочатку перебував у дворі будинку та не мав права заходити у приміщення будинку, а потім - сів в машину та був доставлений до відділу поліції; після цього не звільнявся.

4. Прокурором до матеріалів кримінального провадження долучений протокол затримання ОСОБА_4 , а також - інші документи, що були складеними під час його затримання.

Зміст залучених до матеріалів кримінального провадження документів зводиться до такого.

4.1. Відповідно до тексту згаданого протоколу, він складався протягом періоду часу з 20 години 20 хвилин до 21 години 00 хвилин 18 вересня 2020 року.

При цьому у протоколі зазначений час фактичного затримання - 17 година 00 хвилин.

4.2. Для участі під час затримання ОСОБА_4 відповідно до повідомлення Центрального відділу поліції ГУ НП в Миколаївській йому у встановленому законом порядку був призначений захисник - ОСОБА_5 .

Проте, обвинувачений у протоколі затримання зазначив /далі - мовою оригіналу з дотриманням орфографії оригіналу/: "Отказываюс от бесплатнава адвоката так как хачу иметь платнава"

4.3. Прокурором суду надана виготовлена за допомогою комп`ютера від імені обвинуваченого заява, з якої вбачається, ніби ОСОБА_4 під час досудового розслідування заявляв таке:

"Я, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні № 0002843 від 18.09.2020 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, від послуг адвоката ОСОБА_5 (свідоцтво від 29.01.2010 року № 582), якого мені надано для безоплатної вторинної правової допомоги, відмовляюсь"
Ця заява ОСОБА_4 підписана.

4.4. Пояснюючи ці обставини, обвинувачений вказував, що в дійсності ніколи не мав претензій до захисника ОСОБА_5 , як, власно, не має їх й на теперішній час.

Проте, до складання відповідного протоколу працівники поліції застосовували до нього недозволені методи з метою "сприяти його пам`яті", та він бажав, щоб такі методи були припиненими.

Та він досяг з захисником домовленості про те, що протягом певного часу від дачі показів він буде відмовлятись.

Проте, працівники поліції пояснили йому, що таке не є вірним, та вказали, що в нього буде інший захисник - платний, після чого вказали йому про необхідність відмови від захисника ОСОБА_5 та необхідність заміни захисника.

Він / ОСОБА_4 / же, побоюючись методів "активізації пам`яті", вимоги працівників поліції виконав.

5. Прокурором до матеріалів кримінального провадження долучені також такі документи:

-"Договор на оказание юридических услуг", датований 18 вересня 2020 року, що підписаний ОСОБА_4 (від "замовника") та адвокатом ОСОБА_8 (від "виконавця"), відповідно до умов якого адвокат ОСОБА_8 зобов`язався за плату здійснювати захист ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні. При цьому обов`язковою умовою здійснення захисту визначалось внесення авансу;

-ордер серії МК № 000007436, виданий 18 вересня 2020 року адвокатом ОСОБА_8 на здійснення захисту ОСОБА_4 в цьому кримінальному провадженні;

-протокол допиту ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_8 , у якому зазначається, що:

-цей допит здійснювався 18 вересня 2020 року протягом періоду часу з 21 години 15 хвилин до 21 години 45 хвилин;
-під час цього допиту ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та виклав події так, як вони вказані в обвинувальному акті.

При цьому обвинувачений пояснював, що до свого затримання адвоката ОСОБА_8 ніколи не знав, після свого затримання із ним не зв`язувався, оскільки не мав до такого змоги.

Більше того, як вказував обвинувачений, він ніколи не мав грошей на залучення захисника самостійно та в дійсності ніколи нікому не обіцяв, що буде сплачувати гроші.

Обвинувачений також стверджував, що цього адвоката йому надали працівники поліції, а він із їх "пропозицією" погодився, адже - побоювався методів "активації пам`яті".

6. Прокурором до матеріалів кримінального провадження також долучені:

-складена від імені ОСОБА_4 заява про відмову від послуг захисника ОСОБА_8 ;

-постанова від 05 листопада 2020 року про залучення захисника для здійснення захисту ОСОБА_4 ;

-доручення № 014-0002520 від 05 листопада 2020 року на здійснення захисту ОСОБА_4 в межах цього кримінального провадження адвокатом ОСОБА_9 .

6.1. Дослідженням вказаної заяви встановлено, що вона є виготовленою за допомогою комп`ютера від імені обвинуваченого, нею стверджується, ніби ОСОБА_4 під час досудового розслідування заявляв таке:

"Я, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні № 0002843 від 18.09.2020 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, від послуг адвоката ОСОБА_8 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 312), відмовляюсь"
Ця заява ОСОБА_4 підписана.

6.2. Обвинувачений у суді пояснив, що цю заяву склав за вказівкою працівників правоохоронних органів, перед її складанням конфіденційної бесіди з адвокатом ОСОБА_8 не мав, та й взагалі - ніколи не мав з ним такої бесіди; гроші йому ніколи не платив та сплачувати не збирався.

6.3. У тексті згаданої вище постанови про залучення захисника зазначається, що підставою для її ухвалення стало те, що:

"З підозрюваним ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 - згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 312, розірвав договір про надання юридичних послуг."

7. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_10 від 21 вересня 2020 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 листопада 2020 року включно.

В подальшому ухвалами слідчих суддів Центрального районного суду міста Миколаєва цей строк продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою від 12 лютого 2021 року - до 17 березня 2021 року включно.

8. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 березня 2021 року строк тримання обвинуваченого під вартою був продовженим до 10 травня 2021 року включно.

Продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, суд виходив із того, що висунута обвинуваченому підозра є повною мірою обґрунтованою, що дає підстави стверджувати з високою долею ймовірності про те, що вчинений злочин є наслідком свідомо обраного обвинуваченим способу життя. Таке, в свою чергу, давало підстави для висновку про те, що обвинувачений може вчинити нові злочини, а також (з огляду на строк покарання, яке може бути йому призначеним) - вживатиме заходи щодо ухилення від суду.

9. Обвинувачений є інвалідом та отримує пенсію по інвалідності, має постійне місце проживання.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

1. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під ставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

2. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

3. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

4. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 42 Кримінального Процесуального Кодексу України - затриманий /підозрюваний має право на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.

Відповідно до статті 48 Кримінального Процесуального Кодексу України

Захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані утримуватися від надання рекомендацій щодо залучення конкретного захисника /частина 1/.
Захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу /частина 2/.

Відповідно до частини 2 статті 49 Кримінального Процесуального Кодексу України

з метою залучення захисника слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 54 Кримінального Процесуального Кодексу України

Підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його /частина 1/.
Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії /частина 2/.

Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням /частина 3/.

5. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, частини 2 статті 8, частин 4 та 5 статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права.

5.1. Та Європейський Суд з Прав Людини у своїй прецедентній практиці по справах щодо України неодноразове підкреслював необхідність дотримання права особи на захист на початкових етапах кримінального провадження.

Як зазначав Європейський Суд з Прав Людини, у разі порушення такого права відбувається непоправне порушення права особи на захист, яке не може біти виправленим ані юридичною допомогою, наданою заявнику пізніше, ані змагальним характером подальшого провадження.

/див. рішення у справах «Омельченко проти України» /заява № 34592/06/, пункти 51 - 53, «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), /заява № 32092/02/, пп. 87 та 88, «Леонід Лазаренко проти України» (Leonid Lazarenko v. Ukriane), п. 54, «Балицький проти України» /Balitskiy v. Ukraine/, п. 40/.

5.2. До того ж, Та Європейський Суд з Прав Людини у своїй прецедентній практиці по справах щодо України неодноразове вказував, що

твердження про погане поводження повинні бути підкріплені належними доказами. Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (див., як класичний прецедент, … рішення у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).
Та доведення на підставі сукупності ознак та неспростовних презумпцій має застосовуватись у випадках, коли вся чи значна частина інформації стосовно подій, про які йдеться, відома винятково органам влади, як це має місце у справах щодо ув`язнених осіб, які перебувають повністю під контролем держави
/див. рішення у справах «Кобець проти України», пункт 43; «Нечипорук і Йонкало проти України», пункт 150; «Авшар проти Туреччини», пункт 282 та інші/

5.3. Відповідно до статті 2 Конвенції право кожного на життя охороняється законом та нікого не може бути умисно позбавлено життя.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Андронікоу та Константіноу проти Кіпру", передбачене статтею 2 Конвенції право на життя «... є одним з найбільш фундаментальних положень Конвенції і охороняє одну з основних цінностей демократичного суспільства».
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини перше речення статті 2 Конвенції зобов`язує державу не тільки утримуватись від умисного або незаконного позбавлення життя, але також вживати відповідних заходів для захисту життя тих, хто знаходиться під її юрисдикцією. Обов`язок захищати право на життя за статтею 2 Конвенції визначається у поєднанні з загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, яка зобов`язує «гарантування кожному, хто перебуває під [її] юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування, коли особу вбито в результаті використання сили (див. mutatis mutandis рішення від 19 лютого 1998 року у справі «Kaya v. Turkey», 1998-I, п. 105). Головна мета такого розслідування полягає у забезпеченні ефективного виконання національних законів, які захищають право на життя.
Для того, щоб розслідування стверджуваного незаконного вбивства було ефективним воно має бути здатне привести до встановлення обставин смерті людини та встановлення і покарання відповідальних осіб
Прогалини ж у розслідуванні, які підривають його здатність встановити причину смерті або відповідальних осіб, чи то прямих виконавців створюють ризик недодержання такого стандарту.
/див. рішення Європейського суду з прав людини у справах

«Муравська проти України» «Гонгадзе проти України», «Шевченко проти України», "Меркулова проти України" та інші/

Таке узгоджується з нормами статті 3 Конституції України саме життя людини визнається найвищою соціальною цінністю, а згідно до статті 27 Основного Закону кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити життя людину.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд відзначає таке.

І……Щодо обґрунтованості підозри.

1. Припущення органів досудового розслідування у частині того, що в цьому випадку той чи інший злочин відносно ОСОБА_7 (у той чи інший спосіб) був вчинений, наразі залишається обґрунтованим, адже воно підтверджується:
-відомостями, що містяться у дослідженому під час судового розгляду кримінального провадження протоколі огляду місця події, з якого поза розумним сумнівом вбачається, що на тілі ОСОБА_7 були наявними тілесні ушкодження, що не могли бути заподіяними пиродним шляхом;
-показами самого обвинуваченого про те, що він наноси їй ти чи інші удари.

2. Припущення органів досудового розслідування про те, що ОСОБА_4 є причетним (у тій чи іншій мірі) до вчинення тих чи інших протиправних дій відносно ОСОБА_7 наразі також підтверджується вказаними доказами.

3. В той же час, припущення органів досудового розслідування про те, що відносно ОСОБА_7 був вчинений саме вказаний в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 злочин та саме за вказаних в обвинувальному акті обставин, а також - про те, що саме дії ОСОБА_4 мали наслідком смерть потерпілої не може бути розціненим, як таке, що висунуте у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю

3.1. Так, наведені вище фактичні обставини здійснення кримінального провадження доводять, що одразу після затримання органи досудового розслідування вдались до вказівок ОСОБА_4 про залучення ним до участі у справі конкретного захисника, за участі якого й здобули підґрунтя для такої версії.
Наявність цієї обставини випливає з сукупності ознак, які є достатньо вагомими, чіткими та узгоджуються поміж собою та у сукупності породжують "неспростовну презумпцію".

Так, наведені вище матеріали кримінального провадження доводять, що, по-перше, що хоча у протоколі затримання вказаний час затримання - о 1700 година 18 вересня 2020 року, обвинувачений перебував під контролем працівників правоохоронного органу того дня не пізніше ніж із 1110, і, таким чином, з цього часу був "затриманим" у значенні статті 209 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Таке означає, що на момент вирішення питання про обрання захисника ОСОБА_4 , який, до речі, є інвалідом, перебував під контролем правоохоронних органів протягом майже 6 годин взагалі без будь-яких передбачених законом гарантій, що поза розумним сумнівом породжували в його під час подальшого спілкування з правоохоронними органами почуття страху та тривоги, що здатні принизити його, переломити зрештою його фізичний та психічний спротив.

Доведеність цього випливає, перш за все, із сукупності неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Так, коли спілкування правоохоронних органів з особою відбувається поза правового поля, з ігноруванням мінімальних вироблених сталою практикою гарантій прав та свобод людини - це породжує відповідні обґрунтовані презумпції щодо факту.

Відповідно ж до сталої практики Європейського суду з прав людини, яка згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" є джерелом права, ці обставини у їх сукупності свідчать, що відносно ОСОБА_4 , було порушене передбачену статтею 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантію - заборону такого поводження із ним, що принижує його людську гідність.

За таких обставин добровільність дій обвинуваченого щодо заміни захисників , як зазначив Верховний Суд у Постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 159/451/16-к, є поставленою під сумнів та підлягає додатковому доведенню.

По-друге, очевидним є те, що залученої до матеріалів кримінального провадження заяви про відмову від послуг адвоката ОСОБА_5 обвинувачений не складав та й не міг скласти з огляду на рівень його розвитку, рівень його пізнань а також - на відсутність в його розпорядженні комп`ютерної техніки на момент її складання.

По-третє, очевидними є й ті обставини, що ОСОБА_4 станом на 18 вересня 2020 року не мав коштів на залучення захисника; не знав навіть про існування захисника ОСОБА_8 , його для здійснення свого захисту не запрошував та запросити не міг.

Отже:

-про наявність такого адвоката він не міг дізнатись інакше, ніж від представників правоохоронних органів;

-скористатись послугами такого адвоката він також міг лише за сприянням правоохоронців.

Додаткове підтвердження такому полягає й у тому, що, як свідчить співставлення відомостей у протоколі затримання обвинуваченого та протоколі його першого допиту, 18 вересня 2020 року о 21:00 години про наявність адвоката ОСОБА_8 . ОСОБА_4 освіченим не був та користувався послугами адвоката за призначенням, але через 15 хвилин вже користувався послугами адвоката ОСОБА_8 .

Між іншим, ці обставини підтверджують й посилання обвинуваченого та адвоката ОСОБА_5 про те, що заміна захисника в цьому випадку була реакцією правоохоронців на запропоновану первісним адвокатом позицією.

По-четверте, очевидним є й те, що протягом періоду з 18 вересня 2020 року до 05 листопада 2020 року ОСОБА_4 не вчиняв та й не міг вчинити жодної дії щодо оплати послуг адвоката ОСОБА_8 .

По-п`яте, правомірність заміни адвоката ОСОБА_8 у листопаді 2020 року викликає обґрунтовані сумніви, адже така заміна відбулась без присутності цього захисника та про її заміну не було складено жодного процесуального документу.

По-шосте, висунута органами досудового розслідування версія про вчинений відносно ОСОБА_7 злочин є, висловлюючись мовою Європейського Суду з Прав Людини, "дивовижно схожою" із тою, що була сформована обвинуваченим за допомогою захисника ОСОБА_8 .

Отже, ця версія є сформованою із порушенням права обвинуваченого на захист.

3.2. Та, як вказує згадана вище практика Європейського Суду з Прав Людини, допущене під час формування цієї версії порушення навряд чи може бути виправленим, а зібрані під час досудового розслідування докази на її підтвердження - навряд чи можуть бути використаними під час доказування.

Отже, припущення органів досудового розслідування в частині, що аналізується, навряд чи може вважатись обґрунтованим.

З огляду на це слід прийти до висновку про те, що наразі висунута ОСОБА_4 підозра у вчиненні злочину для вирішення питання про доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою є "обґрунтованою" лише в частині припущення про вчинення ним певних дій відносно ОСОБА_7 та "не є обґрунтованою" в частині їх інтенсивності та юридичного значення.

ІІ……В той же час, суд не може завершити судовий розгляд.

1. Так, суд не може завершити судовий розгляд та перейти до судових дебатів, оскільки наразі можливість отримання інформації про характер та обсяг вчинених обвинуваченим відносно ОСОБА_7 дій не є вичерпаною.

Та судовий розгляд саме цього кримінального провадження наразі є єдиною можливістю розслідування обставин смертей потерпілих.

За такого припинення такого розслідування зробить його неефективним. Таке, в свою чергу, матиме наслідком невиконання державою свого обов`язку щодо захисту права на життя.

2. В той же час, заходи, які за обставин цього кримінального провадження мають бути вжитими судом для отримання додаткових відомостей, потребують значних організаційних зусиль та фінансових витрат, що потребує певного, здебільшого - значного часу.

3. До того ж результати вчинюваних дій наразі є непередбачуваними та, за певних умов, можуть спонукати до вчинення додаткових дій щодо встановлення важливих для справи фактів.

Таке доводить, що завершити розгляд цього кримінального провадження у передбачувані, до того ж - порівняно короткі - строки - не видається за можливе.

ІІІ……Говорячи про ризики вчинення обвинуваченим дій, запобігти спробам вчинення яких покликаний запобіжний захід, суд відзначає таке.

1. Вагомість врахованого судом ризику того, що обвинувачений може переховуватись від суду, ґрунтувалась на тезі про обґрунтованості твердження органів досудового розслідування про вчинення саме вказаного ним злочину.

Проте, наразі, як доведено вище, таке твердження не може вважатись обґрунтованим.

З огляду на таке, а також - на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, єдине можливе для нього джерело доходу (пенсію), що є прив`язаним до такого місця та є інвалідом, суд вважає такий ризик відсутнім.

2. Вагомість врахованого судом ризику того, що обвинувачений може вчинити новий злочин, ґрунтувалась на припущенні про вчинення ним протиправних дій відносно ОСОБА_7 .

Та наразі підстави для сумнівів в обґрунтованості такого припущення немає.

В той же час суд відзначає, що актуальність такого ризику відповідає ступеню інтенсивності відповідних дій, припущення про яку наразі не можна вважати обґрунтованою.

Отже, вказаний ризик зменшився.

За такого суд вважає, що підстави для подальшого тримання обвинуваченого під вартою є відсутніми, а обраний відносно нього запобіжний захід слід змінити на менш суворий - цілодобовий домашній арешт.

IV……Прокурор стверджує про наявність ще одного ризику, а саме - ризику впливу обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Проте, запобігти цьому ризику можливо й шляхом належного контролю за поведінкою обвинуваченого під час його перебування під домашнім арештом.

Прокурор стверджує, що посилання про порушення права обвинуваченого на захист не є доведеними.

Проте, ці посилання прокурора не є спроможними, адже суперечать наведеним вище приписам, що сформульовані практикою Європейського Суду з прав Людини.

Так, як зазначалось вище, ця обставина має доводитись "неспростовною презумпцією", підстави для якої, як доведено вище, є наявними.

Отже, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, а клопотання захисту слід задовольнити..

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити частково, клопотання захисту - задовольнити.

Змінити обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у приміщеннях 1 поверху будинку АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати це житло цілодобово.

Покласти на ОСОБА_4 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду за першим викликом, такі обов`язки:

-не залишати перший поверх будинку АДРЕСА_1 , за винятком випадків звернення за медичною допомогою, явки до суду та, за погодженням з органами Національної поліції - відвідування магазинів для задоволення побутових потреб;

-повідомляти суд про засоби зв`язку та їх зміну;

-утримуватися від спілкування у будь-який спосіб особисто або через третіх осіб із особами, що зазначені у реєстрі досудового розслідування, як свідки, зокрема - зі свідком ОСОБА_11 .

-не відвідувати розважальні заклади;

-носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали встановити в 2 місяці - до 07 липня 2021 року.

ОСОБА_4 негайно доставити до приміщень 1 поверху будинку АДРЕСА_1 , після чого звільнити його з-під варти.

Ухвала може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_12 =