Дата документу 27.04.2021 Справа № 337/707/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/707/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/499/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізький апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжі, громадянина України, який неодружений, має професійно-технічну освіту, не працює, реєстрації не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 .

Захисник-адвокат ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_6 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24 листопада 2020року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 09 листопада 2018 року, з часу фактичного затримання обвинуваченого. Згідно з ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838 - VIII від 26 листопада 2015 року), зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 час попереднього ув`язнення з 09 листопада 2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн, на користь ОСОБА_11 у рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави в особі управління Держказначейства України в Шевченківському районі міста Запоріжжя процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 527,76 грн.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 , просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати невинуватим та виправдати останнього за недоведеністю стороною обвинувачення, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, звільнивши його з-під варти в залі суду.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що очевидних та беззаперечних доказів того, що саме обвинувачений ОСОБА_6 умисно спричинив потерпілій ОСОБА_12 тяжке тілесне ушкодження, що спричинило її смерть, в матеріалах кримінального провадження немає, вирок суду першої інстанції ґрунтується виключно на припущеннях та на опосередкованих відомостях і показаннях свідків. Прямих та беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_6 стороною обвинувачення надано не було.

Суд першої інстанції не врахував та не надав належної оцінки тому, що допитані у судовому засіданні свідки - дочка загиблої ОСОБА_10 , дочка обвинуваченого ОСОБА_13 , сусід ОСОБА_14 , ОСОБА_15 зазначили про те, що вони особисто не бачили подій того дня, не бачили, щоб коли-небудь обвинувачений ОСОБА_6 піднімав руку на ОСОБА_12 .

Фактична відсутність захисника при проведенні слідчих дій слідчий експеримент та аудіо-, відеоконтролю особи, не надали змоги обвинуваченому повноцінно узгодити правову позицію у подальшому із стороною захисту, що є порушенням його права на мовчання, закріплене ст.63 Конституції України.

Зокрема, допитаний у судовому засідання слідчий ОСОБА_16 , який проводив досудове розслідування, пояснив суду, що слідчий експеримент проводився ним у актовій залі Хортицького ВП, оскільки квартира, в якій сталася подія, була орендованою, та на час проведення слідчого експерименту до квартири не було доступу.

На думку апелянта, проведення слідчого експерименту не за фактичним місцем вчинення кримінального правопорушення, свідчить про неточність та неповноту відомостей даної слідчої дій, неповне відтворення всіх подій того дня, оскільки в актовій залі, де проводилася слідча дія, неможливо детально відтворити обстановку та розташування меблів, позиції учасників експерименту, освітлення на той час тощо.

Аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, однак у даному випадку ні про яке приватне спілкування мова не йшла, оскільки обвинувачений фактично знаходився у Хортицькому ВП у кабінеті та спілкувався з оперативним уповноваженим, окрім того, сама суть спілкування свідчить про те, що аудіо-, відеоконтроль особи фактично замінив собою допит підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки по суті та по формі проведення даної слідчої дії, це був саме допит, а не аудіо-, відеоконтроль обвинуваченого.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги твердження обвинуваченого про те, що якби у нього відбулась бійка із загиблою, то він мав би подряпини та садна на своєму тілі, зокрема на руках.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати, оскільки інкримінованого йому злочину він не вчиняв.

На його думку, досудове розслідування проведено неповно: під час огляду квартири він присутній не був, слідчий експеримент проводився в актовій залі Хортицького ВП, не допитані свідки, які знають все про обставини цього злочину, в тому числі мешканці будинку, робітники магазину, де він працював, під час слідчого експерименту йому казали, що робити, в якій руці тримати пляшку тощо.

Під час судового розгляду в судових засіданнях був відсутній його захисник, він неодноразово зазначав про те, що він знає, хто вчинив цей злочин, про те, що комплект ключів в них з потерпілою один на двох.

Крім того, під час судового розгляду багато обставин, які не підтверджені відповідними фактами, зокрема те, що він погрожував свідкам, наносив удари виделкою по щоці потерпілої.

Показання потерпілих та свідків є неправдивими. Так, донька потерпілої ОСОБА_17 ОСОБА_18 була обізнана про те, що квартира знаходиться під завдатком, однак зазначала про протилежне.

Вину свою він не визнає, суму шкоди, яку постановлено стягнути з нього за вироком суду, сплачувати він не буде, оскільки він нічого не вчиняв. Він готовий пройти процедуру на поліграфі.

Зазначає про те, що потребує оперативного втручання, має на утриманні 81- річного батька.

Щодо заперечень представника потерпілих адвоката ОСОБА_19 зазначає, що факти, викладені в них, є обманом. Він ніколи не спричиняв потерпілій ОСОБА_17 тілесних ушкоджень.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 представник потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_19 просить вищевказані апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що судом досліджено та оцінено всі докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, які підтверджують вину ОСОБА_6 .

Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що 29 липня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 сварки не було, ОСОБА_6 не наносив ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, що свідчить про недоведеність вини останнього у інкримінованому йому злочині, є безпідставними та спростовуються дослідженими доказами у судовому засіданні, зокрема: даними з протоколів за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_6 , проведення слідчого експерименту.

Також доводи ОСОБА_6 про відсутність конфліктів між ним та потерпілою ОСОБА_12 спростовуються іншими доказами.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що слідчий експеримент проводився в актовій залі, під час якого ОСОБА_6 навмання вказував механізм нанесення тілесних ушкоджень, аудіо-, відеоконтроль особи фактично змінив собою допит підозрюваного ОСОБА_6 , є безпідставними, надуманими та необґрунтованими.

Згідно з вироком суду, 29 липня 2016 року, у період часу з 16-20 години до 18-00 години, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем мешкання, у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході сварки, діючи умисно, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, рукою, у якій тримав скляну пляшку, наніс останній один удар у передньоліву частину голови. Від вказаного удару ОСОБА_12 впала, вдарившись задньоправою частиною голови об підлогу.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді гострого субдурального крововиливу на базальній поверхні у скронево-потиличній області справа (загальним об`ємом 60 см.куб.); субарахноідального крововиливу на базальній поверхні скроневої долі правої півкулі, на базальній поверхні лобної долі правої півкулі головного мозку; крововиливу в м`яких тканинах голови; синців і саден на голові, що спричинило у ОСОБА_12 закриту внутрішньочерепну травму, яка виразилася забоями і крововиливами під оболонками головного мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку, що обумовило настання смерті ОСОБА_12 , яка констатована лікарем бригади швидкої медичної допомоги 30 липня 2016 року о 02 годині 05 хвилин. Закрита внутрішньочерепна травма є небезпечною для життя, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і полягає в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді; захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора та представника потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження в цілому дотримався вказаних вимог закону, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, ч.2 ст.121 КК України, згідно зміненого на підставі ст. 338 КПК України прокурором 24 вересня 2020 року обвинувального акту, як і заявлені потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 цивільні позови про відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 000,00 гривень не визнав. Суду пояснив, що в той день він пішов на роботу о 07:00 годині ранку на ринок на вул.Лахтинській. Вдома залишилася ОСОБА_20 , вона провела його та зачинила двері. Він поцікавився у неї, чи залишати їй ключі, вона відповіла, що ні. Він прийшов додому о 10:00 годині, ОСОБА_20 була вдома, вони випили каву, покурили та ОСОБА_20 його провела. Ключі він забрав із собою. Додому він повернувся приблизно о 16:20 16:25 годині. ОСОБА_20 лежала, він подумав, що вона спить. Приблизно о 16:35 годині прийшли ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , і спитали, де ОСОБА_20 . Маша підійшла та запитала в нього, що між ними трапилося, оскільки в ОСОБА_23 був синець під оком, а він відповів, що не знає. При цьому зазначив, що якби між ними була бійка, він був би подряпаний, але цього не було. Вони втрьох перенесли ОСОБА_12 до іншої кімнати та вкрили. ОСОБА_24 пішла о 18:00 годині, а ОСОБА_25 - на початку 20:00 години. Коли вони пішли, подумав, що нехай ще ОСОБА_20 трохи поспить та пішов в іншу кімнату дивитися телевізор. Коли потемнішало він почав будити ОСОБА_26 , не міг розбудити, побачив якість плями на тілі. Він зателефонував ОСОБА_25 , вона сказала, щоб викликав швидку і що вона зараз приїде. Приїхала ОСОБА_25 , а після неї швидка допомога. Лікарі швидкої допомоги сказали, щоб нічого не чіпали руками, бо зараз приїде слідча група, після приїзду якої вони дали пояснення. Йому не дали навіть квартиру оглянути. Вони поїхали до райвідділу, згодом його відпустили. Конфліктів у нього з ОСОБА_27 не було, якщо вона сварилася на нього, то він на конфлікт не йшов. Фізичну силу до неї він не застосовував. У них було три пари ключів. У ОСОБА_25 , у ОСОБА_28 та у нього. Двері з внутрішньої сторони зачиняла ОСОБА_20 . Загальні двері в коридорі були зачинені на один раз, коли він уходив, то ОСОБА_27 зачиняла їх на два рази. Квартира була зачинена на один раз. Він відчиняв все своїми ключами. Під час слідчого експерименту він навмання вказував механізм нанесення тілесних ушкоджень. Коли приїздила бригада швидкої допомоги, то вони зачинили двері в кімнату та приблизно 20 хвилин працювали там. ОСОБА_27 алкогольні напої в той день не вживала. Пустих пляшок на кухні не було. Обстановка в квартирі порушена не була, стільці не валялися. На підвіконні стояла праска, ОСОБА_20 ніколи її туди не ставила, ні ОСОБА_25 , ні ОСОБА_24 . Коли переносили ОСОБА_27 в іншу кімнату, то вона не просиналася. Вона хрипіла.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_6 , вина останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що в 2016 році коли її мати ОСОБА_12 мешкала разом з ОСОБА_29 в квартирі АДРЕСА_2 , вона проживала разом з ними. Матір с ОСОБА_29 зловживали спиртними напоями, сварилися, спиртні напої вживали постійно. З липня 2016 року з ними стала мешкати донька ОСОБА_29 , вони проживали вчотирьох в квартирі, яку винаймали. За декілька днів до смерті матері ОСОБА_24 донька ОСОБА_29 запросила її на дачу до знайомих і вони поїхали туди. 29 липня вони повернулися з дачі приблизно о 5-6 годині вечора. В квартирі знаходився ОСОБА_29 , мама лежала на підлозі, було постелено. ОСОБА_29 сказав, що мама спить. Вона намагалася матір розбудити, на що ОСОБА_29 сказав, що матір дуже п`яна, не треба її будити. Коли вона перевернула її на спину побачила у неї під оком великий синець. Коли запитала у ОСОБА_29 звідки синець, він відповів, що не знає, так як сам нещодавно прийшов з роботи, можливо вона вдарилася об дверну ручку. В кімнаті знаходився ОСОБА_29 , вона та його донька ОСОБА_24 . Вона запропонувала викликати швидку допомогу,так як не могла розбудити матір, на що ОСОБА_29 сказав, що не треба викликати швидку, щоб не було зайвих питань, матір потім буде сердитися за те, що вони викликали швидку. Швидку допомогу вони не викликали, усі залишилися вдома. Приблизно через годину ОСОБА_24 пішла до друзів, вона до восьмої години просиділа вдома на кухні, а вони були в кімнаті. Потім вона поїхала до Люди. Приблизно о другій годині ночі їй зателефонував ОСОБА_29 та сказав, що не може розбудити матір, що вона покрилася плямами та не дихає, запитав, що йому робити. Вона відповіла, що треба викликати швидку і що вона зараз приїде. Через 10 хвилин вона приїхала додому, увійшла до квартири, у матері не було ніяких ознак життя. Через 5-10 хвилин приїхала швидка, все зафіксували та сказали викликати поліцію. Коли приїхала поліція, вони їх розпитували, оглядали квартиру. У матері була квартира, але після того як вона пішла від батька, стала мешкати з ОСОБА_29 на квартирі, яку винаймали. Раніше було таке, що матір лягала на підлогу. Вона не звертала увагу, чи були у матері раніше синці, так як матір завжди ходила в халаті з довгими рукавами. Останнім часом матір не виходила з квартири, навіть до магазину. Матір з ОСОБА_29 часто зловживали спиртними напоями, сварилися, із-за чого вона не знає. Вона матері казала, що якщо її щось не влаштовує, можна розійтися. Матір їй не пояснювала, чого не хоче піти від ОСОБА_29 , хоча сварилися кожного дня. При ній ОСОБА_29 матері не погрожував. Алкоголь мабуть приносив ОСОБА_29 , бо ні вона, ні ОСОБА_24 не приносили. В той день, коли вона приїхала з дачі, нахилилася до матері, почула, що та хропить. Її це не здивувало, так як вона завжди хропіла. Ключі від квартири були у неї, у Люди та у ОСОБА_29 з матір`ю на двох. В квартирі нічого не було розкидано, матір була в халаті. Перед тим як вона пішла з дому, вони перенесли матір в другу кімнату, там, де вони мешкали. Переносили втрьох, поклали на матрац, який був замість ліжка. Коли вона повернулася, почула, що матір не дихає, у неї не було ознак життя. Коли вона запитала у ОСОБА_29 , що він зробив, він відповів, що він її не чіпав, не бив. Коли вони повернулися з ОСОБА_28 з дачі, ОСОБА_29 дивився телевізор, був тверезий. Вона не чула від матері запаху алкоголю. ОСОБА_29 пояснював, що коли він повернувся, матір лежала на підлозі, могла вдаритися об дверну ручку. Зріст матері приблизно 164 см. В той день ОСОБА_29 був якийсь стурбований, не такий як звичай. На кухні були пусті пляшки, точно пам`ятає, що з-під коньяку. Матір мешкала з ОСОБА_29 разом приблизно рік. Спочатку матір працювала на ринку, потім не працювала. Вона не чула, щоб матір з ОСОБА_29 сварилася із-за грошей. ОСОБА_29 переконливо тоді сказав, що матір багато випила, тому не треба викликати швидку. Вона думає, що ОСОБА_29 не захотів викликати швидку, так як у матері був синець, виникли б питання, звідки. Останнім часом мати була скритна, нікуди з квартири не виходила. До 29 липня вона помітила, що у матері з ОСОБА_29 з`явилася якась банківська картка. Красніков знімав готівку, картка знаходилася у матері в гаманці. Після того, як ОСОБА_29 відпустили з райвідділу, вона спілкувалася з ОСОБА_29 та його донькою, він казав, що цього не робив.
Повторно допитана потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що матір поверталася додому на декілька тижнів в 2015 році. З 2015 року по лютий 2016 року мати приходила додому жити, у неї були тілесні ушкодження. Мешкала мати в той час з ОСОБА_29 , мати казала,що їй не треба це знати.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що 29 липня 2016 року він повернувся з м.Харкова, поїхав на завод де пробув цілий день, завантажився в 19-20 годин вечора, поїхав до м.Київ. Вранці зателефонувала донька та повідомила про те, що вбив його колишню дружину ОСОБА_30 . Спочатку він нічого не сказав, потім зателефонував та повідомив, щоб вона збирала речі та поверталася додому. Повернувся він через 2 дні. Після того, як колишня дружина пішла від нього в 2015 році відносини вони не підтримували. Він її шукав майже рік. Одного разу він зустрів колишню дружину, спочатку він її не впізнав, вона змінилася, продавала квіти на зупинці. Поспілкувалися, домовилися про розлучення. Вранці вона прийшла поговорити, вона сказала, що хоче додому і пішла. З колишньою дружиною у нього були нормальні відносини. Було не вирішене питання щодо квартири, яку хотіли залишити дітям. Краснікова він знав,познайомився з ним, коли прийшов оформлювати розлучення у 2015 році. В квартирі по вул.Воронезькій він ніколи не був, про те, де мешкає його колишня дружина, він не знав. З ким вона спілкувалася, не знає. Коли вони проживали разом, на її адресу погрози ні від кого не було. Одного разу, коли він приїхав з рейсу, колишня дружина була дуже побита, вона місяць лежала. Коли він запитав хто її побив, вона не відповіла. На той момент у неї вже були відносини з ОСОБА_29 . Вона то уходила з дому, то приходила. Про відносини її з ОСОБА_29 йому було відомо, тому вони хотіли розлучитися. Коли це точно було, він не пам`ятає, про це знають діти, вони це бачили. Йому відомо, що колишня дружина зловживала спиртними напоями. Він офіційно перебував в шлюбі з колишньою дружиною, вони не встигли розлучитися. Стосовно подій по кримінальному провадженню йому нічого не відомо. Він займався похованням колишньої дружини. Конфлікти в їх родині були через вживання дружиною алкогольних напоїв. Характер у неї змінювався, вона була схильна до провокації. З 2015 року вони мешкали окремо. Після того, як дружина пішла від нього, прийшовши додому він побачив, що у дружини, яка прийшла, була проколота щока виделкою. Це було після того, як вона повернулася додому побитою. У нього вона на той момент не мешкала. Про те, що у його дружини щока проколота йому стало відомо від її подруги, якій дружина сказала, що щоку проколов ОСОБА_29 . Він знав про те, що дружина з ОСОБА_29 на той момент мешкали на дачі. Він знає, що дружина оформлювала кредити. Брала кредит на холодильник для матері ОСОБА_29 . За час, коли дружина мешкала з ОСОБА_29 , він один раз його зустрів на ринку, це було коли дружина продавала квіти, він зупинився побалакати про розлучення, в цей час підійшов ОСОБА_29 , він там працював вантажником. Дружина погодилася на розлучення, про гроші мови не було. На наступний день, це було влітку 2016 року, вони зустрілися біля ОСОБА_31 , але дружині стало погано, її трусило, вона сказала, що їй треба якісь пігулки та поїхала. Після того, як він одного разу посварився з донькою, вона пішла з дому до матері. Прізвище подруги, яка розповіла йому про те, що ОСОБА_29 пробив виделкою щоку, він не пам`ятає. У разі визнання ОСОБА_29 винним, а він вважає, що це ОСОБА_29 вбив, просить покарати останнього суворо. Цивільний позов підтримав.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що він у якості слідчого проводив досудове розслідування по даній кримінальній справі. Під час досудового розслідування клопотань від ОСОБА_6 щодо залучення захисника не надходило. Під час проведення окремих процесуальних дій клопотань від ОСОБА_6 про залучення захисника також не надходило. Всі клопотання, які надходили від ОСОБА_6 , відображені у процесуальних документах. ОСОБА_6 вручалася пам`ятка про права та обов`язки, він її отримав, ніяких клопотань не подавав. Під час проведення слідчого експерименту ні з його боку, ні з боку інших співробітників поліції, тиску на ОСОБА_6 не здійснювалося. ОСОБА_6 добровільно надавав показання. ОСОБА_6 не звертався із заявами щодо здійснення тиску на нього. Слідчий експеримент проводився ним у актовій залі Хортицького відділу поліції, оскільки квартира, в якій сталися події, була орендованою і на час проведення слідчого експерименту до квартири не було доступу. Під час проведення досудового розслідування за кримінальним провадженням відносно обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_6 , обов`язкова участь захисника не передбачена. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 надавав пояснення стосовно того, як він наносив удари потерпілій, при цьому вони застосовували манекен для можливості показати локалізацію нанесення ударів потерпілій. ОСОБА_6 добровільно пояснював обставини скоєння злочину. Розповідав все добровільно, у т.ч. куди він наносив тілесні ушкодження. Пам`ятає лише, що ОСОБА_6 пояснював і показував, що удари він наніс скляною пляшкою в область голови.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона сусідка. З 2013 року проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Поряд зверху знаходяться квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 . Їй не відомо, хто в 2015-2016 роках мешкав в цих квартирах. Шум з цих квартир доносився постійно. Сварка відбувалася між чоловіком та жінкою. Після того, як ввечері була сварка, вранці прийшли працівники поліції та повідомили, що відбулося вбивство. Від сусідів їй стало відомо, що мешканці квартири АДРЕСА_5 ніде не працюють. Від сусідки з квартири АДРЕСА_6 їй стало відомо, що сварка була в квартирі АДРЕСА_5 . Зі слів сусідів, чоловік з квартири АДРЕСА_5 був культурний, його не бачили в стані алкогольного сп`яніння, вона була здивована, так як відбувалися сварки. Одні сусіди казали, що не бачили їх сп`янілими, а інші казали, що бачили сусідів з квартири АДРЕСА_7 , вона ніколи не бачила. Сварки було чутно з 5-тої та 6-тої квартир. Вона не завжди могла зрозуміти, звідки сварка. Але тоді, в той вечір, в квартирі АДРЕСА_4 не було сварки, була тиша, завжди вона чує, як над нею ходять, а зі сторони було чутно, тобто з 6-ої квартири був шум, грохот, сварка.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_8 . Квартира АДРЕСА_5 знаходиться над її квартирою на другому поверсі. Квартира здавалася в оренду. ОСОБА_20 та ОСОБА_32 мешкали в цій квартирі. З ОСОБА_33 вона бачилася декілька разів, як відбувалося залиття її квартири. Сварок між ними з цього приводу не було, все вирішували спокійно. Періодично вона чула з квартири АДРЕСА_5 сварки. Під час сварок були прояви агресії. Напередодні з 28 на 29 липня відбувалася сварка. Після цього вже 29 числа було дуже тихо. Вона подумала, що люди помирилися або пішли на роботу. В ту ніч, коли була сварка, було шумно, складалося враження, що щось падало і грюкало,а з 29 на 30 число приїхала поліція. Окрім голосів сусідів в квартирі АДРЕСА_5 інших голосів вона не чула.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_34 пояснила, що вона працює лікарем невідкладних станів Хортицької ШМД. В 2016 році вона разом з фельдшером ОСОБА_35 вночі виїздили на вул.Воронезька в м.Запоріжжя. Дату не пам`ятає, пам`ятає, що було темно, ніч. На виклику був чоловік, жінка лежала без свідомості. Було видно, що жінка вже була без ознак життя. У жінки були тілесні ушкодження, але не пам`ятає де. Вони звернули увагу на те, що жінка вже була холодна. Зробили констатацію смерті та попередили чоловіка про те, що викличуть поліцію. Коли приїхали на виклик, в квартирі окрім чоловіка нікого не було. Двері відчиняв чоловік. Обстановка була спокійна, чоловік був спокійний. Не пам`ятає, чи пояснював щось чоловік, фельдшер більш запам`ятала ситуацію, бо вона пояснювала, що тут кримінал.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 пояснила, що вона працювала фельдшером невідкладних станів Хортицької ШМД. Дату та рік вона не пам`ятає, коли надійшов виклик. Пам`ятає, що виклик надійшов про те, що хрипить жінка, вік молодий. На виклик вона виїздила з лікарем ОСОБА_34 Пору року не пам`ятає, але було тепло. Коли вона зайшла до квартири, то подумала, що на вулиці тепло, а жінка вкрита теплою ковдрою. Виклик був на АДРЕСА_6 або 3 поверх. Двері відчиняв чоловік. Коли зайшли до квартири, вона побачила, що жінка лежить, чоловік сказав, що жінка тільки що дихала, хропіла, спала, потім перестала дихати, він злякався та викликав швидку. Вони одразу хотіли зробити кардіограму, вона підняла з жінки ковдру, жінка вже була холодна. Вона почала накладати електроди, для цього під пахви требо було поставити присоску, вони не змогли відігнути руку, було трупне задубіння, тобто жінка вже давно не дихала. Зняли кардіограму, а там була ізолінія. Вона запам`ятала, так як жінка була її віку. В квартирі окрім чоловіка нікого не було. Потім прибігла донька жінки, коли вони збиралися уходити. Чоловік їм казав, що вони лягли спати, вона хропіла або хрипіла, а потім перестала, він подивився, що щось не те, та викликав швидку допомогу. Задубіння починається через 2-3 години після смерті. Після виклику і до часу коли вони приїхали пройшло 5-7 хвилин. На такі виклики приїздять швидко. Тобто жінка не могла так швидко перестати подавати ознаки життя. Вона думає, що на момент виклику швидкої допомоги жінка вже була мертва. Чоловік був середнього зросту, на вік йому було 50 років. Вона не звернула уваги на обстановку в квартирі, якщо б було щось розбито, то вона б звернула б увагу, але нічого такого не було. Чоловік перебував в стресовому стані. Коли вони з лікарем вийшли, то обговорювали цю ситуацію, вона казала, що тут кримінал, що жінка не сама вмерла.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_6 її батько. 29 липня 2016 року вона приїхала за адресою, де мешкав її батько разом з ОСОБА_27 . Це було приблизно о 17-00 годині. Вони приїхали разом з ОСОБА_25 - донькою ОСОБА_27 . Їх не було вдома 3 дні. Коли вони приїхали, ОСОБА_27 вже лежала на підлозі. Батько знаходився в кімнаті. Коли зайшли до квартири, то було чутно сильний храп ОСОБА_27 . Вона подумала, що ОСОБА_27 спить, так як таке раніше бувало, що якщо ОСОБА_27 спала, то хропіла. Коли вони зайшли, вона побачила у ОСОБА_27 великий синець, або під правим оком, або під лівим. ОСОБА_27 була як побита. ОСОБА_25 запитала у батька, що трапилося, чого мати побита, а батько сказав, що не знає, що вона вдарилася об одвірок. ОСОБА_25 почала казати, що треба викликати швидку, а батько сказав, що не треба викликати швидку, вона проспиться все буде нормально. Він відмовився від швидкої допомоги. Через годину вона поїхала, а ОСОБА_25 їй зателефонувала о 8 годині вечора та приїхала до неї. О 2 годині ночі батько зателефонував ОСОБА_25 та повідомив, що викликав швидку. Вранці вона приїхала, вже була поліція. ОСОБА_25 стояла та казала, що батько вбив її матір. В квартирі дві кімнати. Всередині квартири двері відчинялися та зачинялися ключем і якщо людина була всередині, то вийти вона не могла. Вони коли зайшли, батько сидів в іншій кімнаті, не розмовляв, не питав нічого. Вона у нього запитала, чого він нічого не питає у них. До цього батько та ОСОБА_27 телефонували їм кожного дня, а за день до цього їм ніхто не телефонував, ні батько, ні ОСОБА_25 матір. Батько відповів, що все добре. Він був у нервовому стані. ОСОБА_27 лежала на підлозі, не на подушці, подушка була поряд з нею, не була вкрита. Лежала на підлозі, під нею нічого не було постелено. У них в кімнаті був матрац. Якщо вона спала, то лежала на матраці, або на дивані. Раніше бувало, що ОСОБА_27 хропіла, храп був сильний. Коли вони їхали на дачу, ОСОБА_27 не була в синцях. ОСОБА_25 сказала, що матір треба перенести в іншу кімнату, так як вона буде відпочивати. Коли вони втрьох переносили ОСОБА_27 , та продовжувала хропіти. Обстановка в квартирі порушена не була. Батько з ними не спілкувався, їй здалося це незвичним. Коли запитували у батька, що трапилося, чого ОСОБА_27 побита, він відповідав, що не знає, що він виходив, було все нормально. Хоча спочатку казав, що ОСОБА_27 вдарилася об одвірок, що коли прийшов, ОСОБА_27 вже спала. Більше нічого він не пояснював. В холодильнику була «баклажка» пива та пусті «баклажки» з-під пива. Коли вона уходила, батько сказав викинути пусті пляшки. В квартирі залишилися ОСОБА_25 та батько. В квартирі, де проживав батько з ОСОБА_27 , вона не мешкала, а приїжджала в гості. Коли вона приїжджала сварок не було. Останнім часом ОСОБА_27 вживала пиво та горілку. Одного разу вранці, коли вона збиралася на роботу, то звернула увагу, що ОСОБА_27 п`яна, у неї стояв стакан. Батько сказав, що це горілка, що ОСОБА_27 пила її, нічим не закусювала. Батько вранці ходив на ринок, підробляв вантажником. Коли батько телефонував бабці, то просив у неї грошей, бабця допомагала йому. Харчі, алкоголь купував батько. ОСОБА_27 нікуди з квартири не виходила. Коли батько виходив з квартири, він зачиняв ОСОБА_27 , так як у них на двох був один ключ від квартири. Зсередини квартири замок без ключа відкрити неможливо. По характеру батько запальний. До розлучення з її матір`ю він міг підняти руку на неї. Це було постійно. Сусіди приходили захищали матір від нього, бо він її бив. Якби ні сусід, який став між її матір`ю та її батьком, матері вже б не було. У матері вона бачила синці. Друзів у ОСОБА_36 та батька не було. Вони самі ввечері ходили на вулицю. Після того, як не стало ОСОБА_27 , батько казав, що не вбивав її. Вона казала йому, щоб він розповів правду, а він нічого не казав. Батько не їздив на поховання ОСОБА_27 , можливо тому, що там був ОСОБА_27 чоловік. Вона не бачила гостей у батька та ОСОБА_27 . Одного разу за місяць до цього в квартирі був товариш батька ОСОБА_37 , але той тоді зустрічався з ОСОБА_25 . Ні ОСОБА_27 , ні батько ніколи не казали, що їм хтось погрожує, вона б чула це. Знає, що у батька були кредити, а бабця за нього сплачувала їх. Перед тим, як вони з ОСОБА_25 поїхали на дачу, батько та ОСОБА_27 до себе в гості нікого не чекали. На дачі вони з ОСОБА_25 були 3 дні. ОСОБА_27 їм телефонувала і вони їй дзвонили. ОСОБА_36 та ОСОБА_29 телефонували їм з одного телефону, а за день до подій вона казала ОСОБА_25 , що цікаво, чого батьки не телефонують. 29 липня їм вже ніхто не телефонував, ОСОБА_27 телефонувала 28 ввечері. ОСОБА_25 питала у батька, чому ОСОБА_27 спить на підлозі без матраца та подушки, той пояснював, що коли він прийшов, вона вже так лежала. Виходить, що його не турбувало, що ОСОБА_27 лежала на підлозі без нічого. Коли переносили ОСОБА_27 , був сильний храп, ОСОБА_27 навіть очі не відкривала. Раніше такого не було, щоб ОСОБА_27 ходила, ходила, а потім лягла на підлогу. Батько пояснював, що зараз ОСОБА_27 проспиться та все буде нормально. Коли переносили ОСОБА_27 в іншу кімнату, ніякої реакції з її боку не було, тільки сильний храп. ОСОБА_27 була одягнена в халат, а під ним не було спідньої білизни. Коли вони приїхали, в квартирі все було як звичайно. Інших речей, які б свідчили про те, що хтось сторонній був в квартирі не було. Коли все трапилося, батько до квартири вже не повертався, жив у бабці. У батька та ОСОБА_27 були фінансові проблеми. Було таке, що коли вона працювала, батько приходив до неї та просив грошей, вона йому їх давала. Вона може охарактеризувати батька, як такого, що схильний до брехні. Їй не відомо, чи були у ОСОБА_36 інші чоловіки, з якими вона мала інтимні стосунки, так як їй відомо, що та була тільки з одним чоловіком. До того моменту, як батько став мешкати з ОСОБА_36 , вона з ним не спілкувалася, потім підтримувала стосунки. Зараз з ним не спілкується.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_38 зазначив, що він син ОСОБА_39 . В 2015 році його мати ОСОБА_17 привела ОСОБА_40 до них додому та познайомила його з ним та сестрою. Батько був на роботі. Працювали вони тоді в «АТБ» разом. Згодом вони почали разом мешкати на Бабурці по вул.Воронезькій. Прізвище ОСОБА_41 . Одного разу він приїхав до матері, вона була вся в синцях. Ноги, руки були в синцях. Він запитав у неї, чому вона в синцях, вона відповіла, що це зробив ОСОБА_32 . Чого, вона не відповіла. Він заплющив на це очі та поїхав додому по АДРЕСА_9 . Пізніше, через місяць, приїхала до них додому мати, руки, ноги у неї були в синцях. Він запитав у неї: «Чого вона в синцях?» Вона нічого не відповіла, через тиждень вона поїхала жити на ОСОБА_42 до ОСОБА_40 . Потім пройшов деякий час, коли він одного разу пішов на ринок за харчами та від подруги сестри дізнався, що мати мертва. Він поїхав на ОСОБА_42 , сестра розповіла йому, що це зробив ОСОБА_32 , що була велика сварка. Потім сестра сказала, що сварка була через квартиру.

Також, судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Так, згідно з протоколом огляду місця події від 30 липня 2016 року та фото таблицею таDVD диском з відеозаписом до нього, слідчим СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_43 , на підставі повідомлення зі «103», за участю понятих ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , власника ОСОБА_46 , проведено огляд квартири АДРЕСА_2 , при огляді квартири виявлено труп ОСОБА_12 (т.5 а.п.1-32, 139-140).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 30 липня 2016 року та фототаблиці до нього, слідчим СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_43 , за участю понятих ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , проведено огляд ділянки місцевості, розташованої біля будинку АДРЕСА_4 . При огляді ділянки місцевості виявлено та вилучено 3 (три) фрагменти битого скла (т.5 а.п.33-37).
Відповідно до протоколу огляду трупа від 30 липня 2016 року, спеціалістом судово-медичним експертом (лікарем) ОСОБА_47 проведений огляд трупа ОСОБА_12 , виявленого за адресою: АДРЕСА_10 , вході якого було встановлена наявність певних тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , взяті зразки біологічного походження та вилучено футболку, яка була на трупі (т.5 а.п.38-41).
Відповідно до карти приємності, ІНФОРМАЦІЯ_2 о 02:10 годині констатована смерть ОСОБА_12 (т.5 а.п.63).
Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №2527 від 01 серпня 2016 року, ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина смерті: закрита внутрішньочерепна травма (т.5 а.п.64).
Відповідно до висновку експерта №2527 від 30 липня 2016 року, причиною смерті ОСОБА_12 є черепно-мозкова травма, яка виразилася крововиливами під оболонки головного мозку, ускладнилася набряком головного мозку. При проведенні судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження: крововиливи на базальній поверхні та скроневій потиличній області; крововилив на базальній поверхні у скроневій частині правої півкулі; ушиби на базальній поверхні скроневої правої півкулі головного мозку; крововиливи у м`яких тканинах голови; крововиливи та садна на голові, а також закрита черепно-мозкова травма, яка небезпечна для життя та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпеки для життя і перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Також крововиливи, синці на тулубі та кінцівках, як у сукупності, так і окремо, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, у причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Закрита черепно-мозкова травма виникла у результаті неодноразових (не менше двох) ударних травматичних дій тупими твердими предметами у заднєправу і переднєліву поверхню голови, що підтверджується локалізацією крововиливів у м`які тканини, а також характером пошкоджень головного мозку. Виходячи з морфологічної характеристики ушкоджень, а також враховуючи дані судово-гістологічної експертизи, закрита внутрішньочерепна травма, крововиливи у м`яких тканинах верхніх і правої нижньої кінцівках, за своїми морфологічними ознаками, виникли при житті, незадовго до настання смерті, можуть відповідати давності від кілька десятків хвилин до півтори години, за виключенням крововиливів на тулубі і кінцівках, які утворилися задовго до настання смерті (кілька діб) та фототаблицею до висновку експерта (т.5 а.п. 65-75).
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_48 пояснив, що при первинному огляді трупа ОСОБА_17 (висновок №2527) було виявлено тілесні ушкодження, черепно-мозкову травму, яка стала причиною смерті. Строки отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_17 зазначені у висновку №2527 у п.6, а ті тілесні ушкодження, які були отримані ОСОБА_17 раніше, тобто до її смерті, не мають відношення до тих наслідків, які сталися, а саме смерті ОСОБА_49 . Розмежувати травмуючі впливи на передню ліву та задню праву частини голови, від яких була отримана черепно-мозкова травма, неможливо. Тілесні ушкодження спричинені в один проміжок часу вони призвели до внутрішньої черепно-мозкової травми та набряку головного мозку та є причиною смерті. Крім того, в область голови ОСОБА_17 отримала не менше двох ударів. Також у висновку №2527 було вказано тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_17 , включаючи черепно-мозкову травму, які були розмежовані. Такі травми розмежовувалися по морфологічним ознакам, а саме кольору крововиливів, змінності кольору, було проведено гістологічне дослідження. Також при дослідженні у ОСОБА_17 було виявлено середнього ступеня тяжкості алкогольне сп`яніння в крові - 1,5 проміле, в мочі - 2,7 проміле. Крім того, після отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_17 могла здійснювати активні дії до моменту початку набряку головного мозку. На тілі ОСОБА_17 було виявлено велику кількість пошкоджень: на кінцівках та голові. Крововиливи на тілі не перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_17 , вони виникли від дії тупих твердих предметів. Удари, які були нанесені ОСОБА_17 незадовго до настання смерті, в період від декількох десятків хвилин до 1,5 год., за виключенням тілесних ушкоджень на тілі, які утворилися задовго до настання смерті. Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 могла здійснювати які-небудь дії до втрати свідомості до набряку головного мозку. Коли ОСОБА_17 спала, вже відбувався набряк головного мозку. Можливість уникнути летального результату можливо встановити за допомогою медичних приборів, як би вона перебувала б в лікарні.
Відповідно до висновку експерта №74-к від 10 січня 2017 року, крововиливи на м`яких тканинах та синці у ОСОБА_12 утворилися в місцях травматичних впливів тупими предметами. Згідно з показаннями ОСОБА_6 , наданих ним в ході проведення допиту та у процесі проведення слідчого експерименту, стало відомо, що ОСОБА_6 наніс ОСОБА_12 один удар скляною пляшкою у передньоліву поверхню голови, внаслідок чого ОСОБА_12 не втрималася на ногах та впала на підлогу у кімнаті, вдарилась задньоправою частиною голови об поверхню підлоги. Показання ОСОБА_6 можуть відповідати результатам судово- медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , а саме в частині локалізації та механізму нанесення ушкоджень: удар в лобну ділянку зліва (крововилив в м`яких тканинах лобної ділянки зліва, синці та садна на обличчі) з подальшим падінням і ударом потиличною ділянкою справа, в наслідок чого утворився крововилив в м`яких тканинах потиличної ділянки справа з ушкодженням головного мозку та інше, а також синці на спині, які могли утворитися в результаті падіння ОСОБА_12 . Синці на тулубі і кінцівках, за виключенням синців у правій клубовій області, спині та колінних суглобах, враховуючи морфологічні ознаки, утворилися задовго до обставин, вказаних у протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_6 , у зв`язку з чим механізм їх утворення підозрюваний не вказує. Виникнення синців у правій клубовій області та колінних суглобів, крововиливи в м`яких тканинах на передньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча, в м`яких тканинах на передньо-зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча; в м`яких тканинах на задньо-зовнішній поверхні третини правого стегна, враховуючи морфологічні ознаки, утворилися незадовго до настання смерті і не відповідають показанням підозрюваного ОСОБА_6 , даним ним в ході проведення слідчого експерименту 28 грудня 2016 року (т.5 а.п.76-85).
Відповідно до висновку експерта №2683 від 05 грудня 2016 року, кров ОСОБА_11 , 1969 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО (т.5 а.п.86).
Відповідно до висновку експерта №2820 від 20 грудня 2016 року, «Згідно висновку експерта №1684 від 02 серпня 2016 року судово-медичного експерта імунолога ОСОБА_50 : «В мазках на 4-х предметних скельцях та тампонах з вмістом піхви та прямої кишки трупу ОСОБА_12 (а/р 2527) встановлена наявність поодиноких сперматозоїдів», без домішки крові та виявлені антигени А та Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження сперми від чоловіка (чоловіків) групи А з супутнім антигеном Н, видільника групових антигенів системи АВО». Походження сперми від ОСОБА_11 виключається (т.5 а.п.87-88).
Відповідно до висновку експерта №2872 від 23 грудня 2016 року, рідка кров ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (т.5 а.п.90).
Відповідно до висновку експерта №2877 від 23 грудня 2016 року, «Згідно висновку експерта №2820 від 30 грудня 2016 року судово-медичного експерта імунолога ОСОБА_50 : «В мазках на 4-х предметних скельцях та тампонах з вмістом піхви та прямої кішки трупу ОСОБА_12 (а/р 2527) встановлена наявність поодиноких сперматозоїдів», без домішки крові та виявлені антигени А та Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження сперми від чоловіка (чоловіків) групи А з супутнім антигеном Н, видільника групових антигенів системи АВО», в тому числі від ОСОБА_6 (т.5 а.п.91-92).
Відповідно до висновку експерта №1728 від 15 серпня 2016 року, у плямах на чотирьох фрагментах тканини (об`єкти №№1-4) вирізаних з покривала, яке перебувало на підлозі ванної кімнати, вилученого з місця події, встановлено наявність крові людини і виявлені антигени А і Н з ізогемаглютиніном анти-В у об`єктах №№2-4, що не виключає приналежності крові особі (особам) групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО з супутнім антигеном Н, якою є потерпіла ОСОБА_12 (т.5 а.п.102-103).
Відповідно до висновку експерта №1729 від 15 серпня 2016 року, кров потерпілої ОСОБА_12 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО з супутнім антигеном Н. У плямах на фрагменті тканини (об`єкт № 1), вирізаному з підодіяльника І, і на фрагменті тканини (об`єкт №3), вирізаним з простирадла, вилучених з місця події, встановлено наявність крові людини і виявлені антигени А і Н, що не виключає приналежності крові особі групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО з супутнім антигеном Н, якою є потерпіла ОСОБА_12 . В накладеннях речовини (об`єкт № 4) на фрагменті обшивки дивана, вилученого з місця події, встановлено наявність крові людини і виявлені антигени А ,В і Н . Такий результат міг бути отриманий за рахунок крові особи групи АВ за ізосерологічною системою АВО з супутнім антигеном Н, так і при змішуванні крові, а так само крові і виділень (враховуючи область вилучення фрагмента) осіб з різною груповою приналежністю. Домішка крові потерпілої ОСОБА_12 не виключається (т.5 а.п.107-108).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 28 грудня 2016 року та відтвореного відеозапису слідчого експерименту, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_6 надав пояснення, щодо подій, які відбувалися 29 липня 2016 року у квартирі АДРЕСА_2 , розповів про механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та показав вказаний механізм за допомогою статиста, манекена та макету пляшки (т.5 а.п.119-126).
Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 27 вересня 2016 року, старшим слідчим СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_51 , за участю діловода ОСОБА_52 , проведено огляд DVD диску, на якому міститься інформація вхідних та вихідних дзвінків з абонентського номеру НОМЕР_1 ,за період з 27 липня 2016 року по 30 липня 2016 року (т.5 а.п.43-57).
Відповідно до СD-диску з аудіозаписом, ОСОБА_6 викликав швидку допомогу 30 липня 2016 року (т.5, а.п.141).
Відповідно до постанови старшого слідчого Хортицького ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_53 від 22 жовтня 2016 року, фрагментами тканини з нашаруванням РБК з підодіяльника з кімнати № 1; фрагментами тканини з нашаруванням РБК з простирадла з кімнати №1; жіночим халатом з трупа з кімнати № 2; ганчіркою з РБК з балкону біля кімнати №2; вирізом тканини з РБК з дивану з кімнати № 1; двома скляними пляшками з написом «Хлібний Дар» та скляною пляшкою з написом «Борисфен» з кухні; 4 вирізами з простирадла з ванної кімнати, вилучені під час огляду місця події та визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні (т.5 а.п.115-116).

Дослідивши зазначені докази та визнавши їх належними, достовірними, допустимими, а в їх сукупності - достатніми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Вказаними доказами поза розумним сумнівом підтверджується те, що окрім ОСОБА_6 ніхто не міг заподіяти ОСОБА_12 тілесні ушкодження, від яких настала смерть останньої.
Так, згідно з показаннями потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та її матір зловживали алкогольними напоями, часто сварились. Коли вона та ОСОБА_13 прийшли до вищевказаної квартири у день події, нікого у квартирі окрім її матері та ОСОБА_6 не було, при цьому у матері були тілесні ушкодження, що підтвердила і свідок ОСОБА_13 .
Сусідки - свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 чули, що відбувалась сварка. При цьому свідок ОСОБА_15 зазначила, що чула, що щось падало та грюкало, інших голосів окрім голосів сусідив з квартири АДРЕСА_5 вона не чула.
Свідок ОСОБА_38 зазначив, що коли його мати проживала разом з ОСОБА_54 , він неодноразово бачив тілесні ушкодження у матері, та остання казала, що це зробив ОСОБА_32 .
Свідок ОСОБА_6 зазначила, що коли вони прийшли до квартири разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_27 була як побита, в неї був великий сінець під оком. Сам ОСОБА_6 пояснював цю обставину по різному - спочатку казав, що ОСОБА_27 вдарилась об одвірок, потім сказав, що не знає, звідси цей синець взявся. Також свідок зазначила, що у батька та ОСОБА_27 був один ключ від квартири на двох. При цьому ОСОБА_27 с квартири ніколи не виходила, і коли батько йшов з дому, то зачиняв ОСОБА_27 , відкрити двері зсередини неможливо (що в свою чергу, спростовує версію обвинуваченого про те, що хтось інший міг заподіяти ОСОБА_12 тілесні ушкодження в той день). Також свідок зазначила, що ОСОБА_27 ( ОСОБА_12 ) та її батько ( ОСОБА_6 ) ніколи ні казали, що їм хтось погрожував, у гості нікого не чекали. Свого батька свідок ОСОБА_6 охарактеризувала як особу з запальним характером, схильну до брехні, та окремо зазначила, що останній раніше неодноразово бив її матір.
Як свідок ОСОБА_10 так і свідок ОСОБА_13 зазначили, що ОСОБА_6 заперечував проти того, щоб викликали швидку допомогу для ОСОБА_12 .
На думку колегії суддів, така поведінка ОСОБА_13 свідчить про небажання останнього, щоб його дії були викриті.
Медичні працівники - свідки ОСОБА_34 , ОСОБА_35 пояснили, що коли вони приїхали на виклик, жінка ( ОСОБА_12 ) була вже холодна, вже було трупне задубіння, в той час коли чоловік ( ОСОБА_6 ) казав їм, що жінка тільки дихала.
Показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_55 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які не суперечать одне одному, спростовуються доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він та ОСОБА_12 жили мирно і сварок між ними не було.
На трупі ОСОБА_56 під час судової медичної експертизи виявлено велику кількість пошкоджень - на кінцівках та голові, при цьому всі ці пошкодження - прижиттєві. Експерт ОСОБА_48 зазначив, що розмежувати травмуючи впливи на передню ліву та задню праву частину голови, від яких була отримана черепно-мозкова травма ОСОБА_12 , неможливо. В область голови отримано не менше двох ударів (що, в свою чергу, підтверджує правильність кваліфікації дій обвинуваченого).
Отже, колегія суддів вважає безпідставними доводи сторони захисту про недоведеність вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також про невстановлення судом достатніх доказів для доведеності винуватості обвинуваченого, оскільки зміст вироку свідчить про те, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував усі обставини, які відповідно до вимог ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
При цьому суд зазначив у вироку, чому прийняв одні докази та відкинув інші.

Так, суд обґрунтовано не прийняв такі показання свідків ОСОБА_57 , ОСОБА_58 .

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_59 пояснила, що вона не була свідком вбивства ОСОБА_49 . Про те, що вбили ОСОБА_27 , вона дізналася від ОСОБА_29 , він їй зателефонував та повідомив, що вбили ОСОБА_27 . З ОСОБА_29 вона познайомилася, коли продавала квіти по вул.Ентузіастів, а ОСОБА_27 продавала квіти поруч. Спочатку вона думала, що ОСОБА_29 та ОСОБА_27 чоловік та дружина, а потім дізналася, що ні. ОСОБА_29 продавав цибулю на іншій стороні вулиці. Бачила, що одного разу до ОСОБА_29 підійшов чоловік і між ними почалася бійка. Через 3 дні вона зустріла ОСОБА_29 та дізналася, що то був чоловік ОСОБА_27 , і що та повернулася до чоловіка. Красніков слабохарактерний, щоб наважитися на вбивство. ОСОБА_27 була сильною жінкою. Вона порадила ОСОБА_29 винайти квартиру, щоб ОСОБА_27 до нього повернулася. Це було в період з травня до осені 2016 року. В квартирі у них вона була 2 рази, приносила посуд. Останній раз вона бачила ОСОБА_17 взимку 2017 році. Ні вона, ні ОСОБА_27 їй не телефонували. В період з зими 2017 року та до смерті ОСОБА_27 вона з ОСОБА_29 спілкувалася, він часто їй телефонував. ОСОБА_27 вмерла наприкінці липня 2017 року. Про те, що трапилося, їй повідомив ОСОБА_29 30 липня 2017 року, вона запам`ятала, так як у її доньки був день народження. Перший раз вона приходила до квартири в 2016 році, коли ОСОБА_29 орендував квартиру, а другий раз - в жовтні 2016 року. У 2017 році вона вже не приходила до них, вона спілкувалася з ОСОБА_29 по телефону, він був щасливий.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_60 пояснив, що з обвинуваченим він особисто не знайомий. Дату та час він не пам`ятає, на той час він працював водієм таксі, він підвозив ОСОБА_29 з жінкою. Запам`ятав його, так як було прохолодно, а жінка була в капцях та плакала. Красніков просив відвезти їх на Бабурку з Осипенківського району. Вони під`їхали, забрали жінку та поїхали на ОСОБА_42 . Він не пам`ятає як виглядала жінка.

Проаналізувавши показання вказаних свідків, суд обґрунтовано вказав на те, що ці особи не були свідками подій, які відбулися 29 липня 2016 року, та про обставини вищевказаних подій пояснити нічого не можуть. Показання цих свідків не стосуються обставин даного кримінального провадження.

Також судом досліджено та обґрунтовано визнано неналежними доказами наведені нижче письмові докази, які надані стороною обвинувачення:

висновок судової дактилоскопічної експертизи №1384д від 05 вересня 2016 року двох пляшок з-під горілки «Хлібний Дар» та пляшки з-під коньяку, вилучених 30 липня 2016 року під час проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_10 (т.5 а.п.96-101), оскільки цей висновок не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

Судом у вироку зазначено докази на підтвердження встановлених обставин, у тому числі, викладено суть показань обвинуваченого, потерпілого, свідків та експерта.
Висновки суду викладені у ясній та логічній формі та є абсолютно зрозумілими.
Вирок належним чином вмотивований та містить відповіді на всі доводи сторони захисту.

Доводи сторони захисту про те, що фактична відсутність захисника при проведенні слідчої дії слідчого експерименту не надали змоги обвинуваченому повноцінно узгодити правову позицію у подальшому із стороною захисту, що є порушенням його права на мовчання, закріплене ст.63 Конституції України, є безпідставними.

Так, вищевказана слідча дія проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а саме вимог ст.240 КПК України, всім учасниками провадження, в т.ч. ОСОБА_6 були роз`яснені процесуальні права та обов`язки.
Слідчий експеримент - це слідча дія, яка полягає в тому, що слідчий та/або прокурор у присутності понятих, а в необхідних випадках за участю спеціаліста, підозрюваного, потерпілого, свідка, захисника, представника, з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, проводить відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проводить інші необхідні досліди чи випробування.
Важливою умовою проведення слідчого експерименту є його проведення в умовах, максимально наближених до тих, у яких у минулому відбувалася досліджувана дія чи подія.
Надання показань при слідчому експерименті є правом підозрюваного, а не його обов`язком.
Його відмова брати участь у проведенні слідчого експерименту, давати будь-які пояснення, пов`язані з проведенням слідчого експерименту, виключає можливість проведення цієї слідчої дії.
Як свідчать матеріали провадження та перевірено судом першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_6 , якому були роз`яснені його процесуальні права, добровільно розповідав та показував на місці як він вчиняв інкриміноване йому правопорушення.
Зокрема, під час слідчого експерименту, проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_6 , понятих ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , статиста ОСОБА_63 в актовій залі Хортицького ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області обвинувачений показував за допомогою статиста, манекена та макету пляшки механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .
За результатами цієї слідчої дії було складено протокол із фототаблицею до нього, зміст якого відповідає положенням ст.ст.104,105 КПК України, та який без будь-яких зауважень та заперечень був підписаний усіма учасниками цієї слідчої дії.
Вказана слідча дія дійсно була проведена без участі захисника, але в цьому провадженні участь захисника не є обов`язковою. Відомостей про те, що ОСОБА_6 бажав мати захисника при проведенні слідчого експерименту, в матеріалах провадження немає.
Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції слідчий ОСОБА_16 , який проводив досудове розслідування, зазначив, що від ОСОБА_6 клопотань про залучення захисника не надходило. Також ОСОБА_16 пояснив, що слідчий експеримент проводився у актовій залі Хортицького ВП, оскільки квартира, в якій сталася подія, була орендованою та на час проведення слідчого експерименту до квартири не було доступу.

Викладене ніким не спростовано.

В свою чергу, закон не вимагає обов`язкового проведення слідчого експерименту саме за місцем вчинення кримінального правопорушення.
У цьому випадку з об`єктивних причин на місці вчинення правопорушення провести слідчий експеримент було неможливо, що, на думку колегії суддів, не свідчить про недопустимість як доказу протоколу проведення слідчого експерименту та додатків до нього.
Крім того, відомості з протоколу проведення слідчого експерименту не є єдиним доказом у провадженні, ці відомості узгоджуються з іншими доказами, на які послався суд у вироку.
Доводи сторони захисту про те, що якби у обвинуваченого ОСОБА_6 відбулась бійка із загиблою, то він мав би подряпини та садна на своєму тілі, є недоречними. В ході слідчого експерименту ОСОБА_6 не зазначав, що між ним та потерпілою ОСОБА_12 відбувалась саме обоюдна бійка, або про те, що ОСОБА_12 чинила будь-який опір його діям.

Твердження сторони захисту про те, що суд першої інстанції не врахував та не надав належної оцінки тому, що допитані у судовому засіданні свідки - дочка загиблої ОСОБА_10 , дочка обвинуваченого ОСОБА_13 , сусідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 зазначили, що вони особисто не бачили подій того дня та не бачили, щоб коли-небудь обвинувачений ОСОБА_6 піднімав руку на ОСОБА_12 , перевірені судом першої інстанції. Всі докази судом проаналізовані належним чином та цим доказам надана правильна оцінка, яка відображена у вироку.
Те, що вказані особи не були безпосередніми очевидцями побиття ОСОБА_12 . ОСОБА_6 , жодним чином не свідчить про неправильність висновків суду.
Доводи сторони захисту про те, що до вбивства могла бути причетна третя особа, у якої нібито був комплект ключів від квартири, обґрунтовано відкинуті судом, оскільки об`єктивних даних, які б підтверджували таку версію, в матеріалах провадження немає, а навпаки, всі зібрані у справі докази у їх сукупності, на які послався суд у вироку, поза розумним сумнівом підтверджують вчинення вищевказаного злочину саме ОСОБА_6 .
Мотив вчинення правопорушення судом також встановлений вірно.
Окрім іншого, судом обґрунтовано вказано у вироку на те, що доказів наявності будь-яких інших ключів, ніж ті, якими користувалися обвинувачений ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , немає.
При цьому жодних відомостей, які б об`єктивно свідчили би про те, що у будь-якої особи, окрім ОСОБА_6 , був мотив вчинення вищевказаних дій по відношенню до ОСОБА_10 , суду не надано. В матеріалах провадження такі відомості відсутні.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що потерпіла ОСОБА_12 в той день не вживала алкогольних напоїв, спростовуються не тільки показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , наданими останнім під час проведення слідчого експерименту; свідка ОСОБА_10 , яка зазначила про те, що зі слів ОСОБА_6 , ОСОБА_12 багато випила, а й вищевказаним висновком експерта №2527 від 30 липня 2016 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував всі обставини провадження, висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, а доводи сторони захисту про протилежне є непереконливими.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, відомостей про особу обвинуваченого, та є необхідним і достатнім для виправлення останнього і попередження вчинення нових правопорушень.
При цьому, суд правильно застосував положення ч.5 ст.72 КК України, зарахувавши у строк відбування покарання ОСОБА_6 час попереднього ув`язнення з 09 листопада 2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту не вбачає, оскільки доводи, викладені в цих скаргах, щодо непричетності ОСОБА_6 до інкримінованого йому правопорушення, спростовуються матеріалами провадження.

В той же час, колегія суддів вважає слушними доводи сторони захисту з приводу недопустимості як доказу протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 05 грудня 2016 року та диску із аудіозаписом цієї негласної слідчої (розшукової) дії.

Допит підозрюваного - це слідча дія, що провадиться шляхом опитування особи, яка має статус підозрюваного, з метою одержання даних щодо обставин, які стали підставою для її затримання або застосування запобіжного заходу, а також для отримання іншої інформації, яка має доказове чи інше значення для кримінального провадження.

Положеннями ч.3 ст.224 КПК України визначено, що перед допитом встановлюється особа, роз`яснюються її права, а також порядок проведення допиту.

Під час допиту підозрюваний може особисто розповісти про обставини, які стосуються предмета допиту, або давати відповіді на запитання слідчого чи захисника. При цьому в ході допиту слідчий з метою викриття підозрюваного і одержання правдивих показань та достовірної інформації може розпитувати останнього про дату, час, місце, обставини вчинення злочину, наявність співучасників та встановлювати інші обставини.

У свою чергу негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт і методи, проведення яких не підлягають розголошенню, спрямовані на збирання, перевірку чи дослідження фактичних даних у конкретному кримінальному провадженні, та які проводяться у разі крайньої необхідності, коли відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати іншим способом.

Підстави проведення негласних слідчих (розшукових) дій визначено в ст.246 КПК України.

В свою чергу, з протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_6 від 05 грудня 2016 року, убачається, що під виглядом вказаної негласної слідчої дії фактично проводився саме допит підозрюваного працівником поліції. При цьому в ході проведення допиту, підозрюваному не було роз`яснено його процесуальні права, в т.ч. і право на захист.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що посилання суду першої інстанції на протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 05 грудня 2016року та на диск із аудіозаписом цієї негласної слідчої (розшукової) дії (додаток до вказаного протоколу), як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає виключенню з вироку, з огляду на положення ч.1 ст.23, ч.4 ст.95 КПК України, що не впливає на переконливість решти доказів у провадженні, вказаних вище, сукупність яких є достатньою для доведення винуватості обвинуваченого.
Вищенаведене узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року (справа № 666/5448/15-к, провадження № 51-5934 км 19), на яку обґрунтовано посилається захисник в апеляційній скарзі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407-409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24 листопада 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та засуджено, змінити, виключивши з вироку посилання суду першої інстанції на протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 05 грудня 2016року та на диск із аудіозаписом цієї негласної слідчої (розшукової) дії, як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 .
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4