ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/251/21 Справа № 183/2840/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2020 року у кримінальному провадженні №0000098 та №0003998 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новояворівськ, Яворівського району, Львівської області, громадянина України, з не повною середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24.10.2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробуванням строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_5 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
в режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_12

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 року, більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4років 5 місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 ухвалено рахувати з моменту його затримання, а саме з 17.04.2019 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до набрання вироком законної сили.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів за нступних обставин:

14 грудня 2017 року приблизно о 22.00 годині, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 проходили поблизу території дачної ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Автомобіліст», розташованої в с. Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території вказаної дачної ділянки, після чого він запропонував ОСОБА_10 спільно таємно викрасти чуже майно, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи яку одразу, тобто 14 грудня 2017 року приблизно о 22.00 годині ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , продовжуючи знаходитися біля території дачної ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Автомобіліст», розташованого за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_13 , у місці відсутньої огорожі незаконно проникли на територію, де побачили будинок та, припускаючи, що в даному будинку знаходяться речі, які можна продати, ОСОБА_5 , за допомогою раніше заготовленого металевого прута, пошкодив віконну раму та відчинив її, після чого спільно з ОСОБА_10 проникли до будинку, де побачивши вставлені в дверний отвір вхідні металеві двері з двома замками, які вирішили викрасти, після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи їнастання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , вчиняючи злочин повторно, спільно з ОСОБА_10 викрали вхідні металеві двері ТМ «Двері Білорусії» Авангард-В, вартістю 6300 гривень, з врізним замком АРЕСS Рremier ХК-80-С15-КІ, вартістю 900 гривень, та врізним сувальдним замком Рuntо VI0/S-50.00.3R13 СР хром, вартістю 900 гривень, які належать ОСОБА_14 . Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , з викраденим з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 8100 гривень.

15 грудня 2017 року приблизно о 22.00 годині, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 знаходився за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території дачної ділянки АДРЕСА_2 , після чого він запропонував ОСОБА_10 спільно таємно викрасти чуже майно, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи яку в той же день, тобто 15 грудня 2017 року приблизно о 22.20 годині, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 прибули до території дачної ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Автомобіліст», розташованої за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_13 , де у місці відсутньої огорожі зайшли на її територію і побачили будинок. Припускаючи, що в даному будинку знаходяться речі, які можна продати, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_10 через дверний отвір, в якому відсутні вхідні двері, проникли в середину будинку, де побачили металеву каністру для ПМП об`ємом 20л, всередині якої знаходився бензин А-95 в кількості 20 л., які вирішили викрасти, після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, викрали вказану вище каністру з бензином, та з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 616 гривень 80 копійок.

Крім того, 16 грудня 2017 року приблизно о 22.00 годині, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , знаходився за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території дачної ділянки АДРЕСА_2 , після чого він запропонував ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , спільно таємно викрасти чуже майно, на що останні дали свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи яку в той же день, тобто 16 грудня 2017 року приблизно о 22.20 годині, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 прибули до території дачної ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Автомобіліст», розташованої за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_13 , у місці відсутньої огорожі зайшли на її територію, де побачили будинок і, припускаючи, що в даному будинку знаходяться речі, які можна продати, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , через дверний отвір, в якому відсутні вхідні двері, проникли до будинку, де побачили холодильник "Liebherr GN 1066", який вирішили викрасти, та діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, викрали зазначений холодильник вартістю 2500 гривень, та з викраденим з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану суму.

Далі, 17 грудня 2017 року приблизно о 22.00 годині, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_15 знаходився за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території дачної ділянки АДРЕСА_2 , після чого він запропонував ОСОБА_15 спільно таємно викрасти чуже майно, на що останній дав свою добровільну згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи яку в той же день, тобто 17 грудня 2017 року приблизно о 22.20 годині, ОСОБА_5 та ОСОБА_15 прибули до території дачної ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Автомобіліст», розташованої за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_13 , у місці відсутньої огорожі зайшли на її територію, де побачили будинок і, припускаючи, що в даному будинку знаходяться речі, які можна продати, ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , через дверний отвір, в якому відсутні вхідні двері, проникли до будинку, де побачили емаль ПФ-115 дк "Промінь" об`ємом 2,8л, яку вирішили викрасти, після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, викрали зазначене майно, та з місця скоєння злочину зникли, матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

18 грудня 2017 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_15 , проходив повз дачну ділянку АДРЕСА_3 , де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території вказаної дачної ділянки. Після цього він запропонував ОСОБА_15 спільно таємно викрасти чуже майно, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи яку, в цей же день, тобто 18 грудня 2017 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , продовжуючи знаходитися біля території дачної ділянки АДРЕСА_3 за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_17 , перелізли через паркан, який огороджує територію даної дачної ділянки, таким чином незаконно проникли на її територію, знаходячись на якій, побачили електричну бетономішалку «Кентавр» БМ-140Е, яка стояла біля будинку та металеву колонку, яка лежала поруч із бетономішалкою на землі, які вирішили викрасти.

Далі, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_15 , в цей же день, тобто 18 грудня 2017 року приблизно о 22 годині 10 хвилин, продовжуючи знаходитися на території дачної ділянки № НОМЕР_2 садового товариства «Трубник» за вказаною адресою, діючи умисно, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, з метою викрадення, через неогороджену парканом частину дачної ділянки, винесли металеву колонку вартістю 135 гривень та викотили електричну бетономішалку вартістю 2193 гривні, які належать ОСОБА_17 , тим самим викравши їх, місце скоєння злочину з викраденим майном покинули, розпорядившись ним на власний розсуд, та завдавши потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 2328 гривень.

Крім того, 19 грудня 2017 року приблизно о 23.00 годині, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 , на автомобілі ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_3 , їхали повз території дачної ділянки АДРЕСА_4 , де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території вказаної дачної ділянки, після чого він запропонував ОСОБА_10 спільно таємно викрасти чуже майно, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи яку одразу, тобто 19 грудня 2017 року приблизно о 23.05 годині, ОСОБА_10 зупинив вказаний автомобіль поблизу території дачної ділянки № НОМЕР_4 , що розташована за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_18 , через паркан проникли на її територію, побачили будинок і, припускаючи, що в даному будинку знаходяться речі, які можна продати, ОСОБА_5 , за допомогою раніше заготовленого металевого прута, пошкодив віконну раму, відчинив її, після чого спільно з ОСОБА_10 проникли до будинку, де побачили дев`ять нових радіаторів стальних Grandini тип 22 300 х 400 та полипропиленову трубу РN 20 «тепла підлога», виробник «АГПАЙП», довжиною 100 метрів, які вирішили викрасти, після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, викрали майно, яке належить ОСОБА_18 та з з місця скоєння злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 14 479 гривень.

Далі, 11 січня 2018 року приблизно о 23.30 годині, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_15 , проходили поблизу території дачної ділянки № НОМЕР_5 садового товариства «Механізатор», розташованого в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території вказаної дачної ділянки, після чого він запропонував ОСОБА_15 спільно таємно викрасти чуже майно, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи яку одразу, тобто 11 січня 2018 року приблизно о 23.35 годині, ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , продовжуючи знаходитись біля території дачної ділянки № НОМЕР_5 садового товариства «Механізатор», розташованого за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_19 , через паркан проникли на її територію, де побачили будинок і, припускаючи, що в даному будинку знаходяться речі, які можна продати, ОСОБА_5 за допомогою раніше заготовленої металевої викрутки, пошкодив віконну раму та відчинив її, після чого спільно з ОСОБА_15 проникли до будинку, де побачили дриль електричну марки СТАРТ ССШ-700 та кутову шліфувальну машинку ДВТ WS-125, які вирішили викрасти, потім, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, викрали майно, яке належать ОСОБА_19 та з місця скоєння злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на загальну суму 1564 грн. 80 копійок.

Далі, 14 січня 2018 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 разом зі своїм знайомим ОСОБА_15 , проходив повз дачної ділянки АДРЕСА_5 , де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території вказаної дачної ділянки. Після цього він запропонував ОСОБА_15 спільно таємно викрасти чуже майно, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи яку, в цей же день, тобто 14 січня 2018 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , продовжуючи знаходитися біля території дачної ділянки АДРЕСА_5 , розташованої за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_20 , перелізли через паркан, який огороджує територію даної дачної ділянки, таким чином незаконно проникли на її територію, побачили будинок і, припускаючи, що в даному будинку знаходяться речі, які можна продати, ОСОБА_5 , за допомогою раніше заготовленого, не встановленого під час слідства, металевого предмету, пошкодив віконну раму та відчинив її, після чого спільно з ОСОБА_15 проникли в середину будинку, де діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, викрали майно, яке належить ОСОБА_20 , на загальну суму 11276 гривень 50 копійок. Потім з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілій ОСОБА_20 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 07 лютого 2018 року приблизно о 02.00 годині, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_5 проходили поблизу території домоволодіння АДРЕСА_6 , де у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території вказаного домоволодіння, після чого він запропонував ОСОБА_5 спільно таємно викрасти чуже майно, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи яку одразу, тобто 07 лютого 2018 року приблизно о 02.05 годині, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитися біля території домоволодіння АДРЕСА_6 , розташованого за вказаною адресою, яке належить ОСОБА_21 , через паркан незаконно проникли на його територію, побачили будинок і припускаючи, що в даному будинку знаходяться речі, які можна продати, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_10 через відчинене вікно проникли до будинку, де побачили електричну м`ясорубку Zelmer 1900w, телевізор SONY KDL32RE303BR та тонометр Omron М2 Есо, які вирішили викрасти, після чого, з метою викрадення, через вікно винесли у двір домоволодіння з приміщення будинку вказані речі.

Знаходячись у вказаному будинку, ОСОБА_5 побачив на підвіконні металевий ключ та, припускаючи, що вказаний ключ від замка на вхідних дверях до приміщення літньої кухні, ОСОБА_5 за допомогою вказаного ключа відчинив двері до приміщення літньої кухні, після чого спільно з ОСОБА_10 проник в середину, де побачили насосну станцію PEDROLLO PUMP JSWm 15MX, холодильник INDESIT LI7 S1 W, мікрохвильову піч Samsung МЕ83М, стабілізатор напруги Logic Power та мобільний телефон Samsung b100, які вирішили викрасти, після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, викрали майно, яке належить ОСОБА_21 на загальну суму 17 281 гривня 30 копійок, потім з місця вчиненні злочину з викраденим майном зникли, спричинивши потерпілій ОСОБА_21 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 , 20 лютого 2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 , проходив повз дачної ділянки АДРЕСА_1 , де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території вказаної дачної ділянки. Після цього він запропонував ОСОБА_10 спільно таємно викрасти чуже майно, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, розподіливши між собою ролі. Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_5 , в цей же день, 20 лютого 2018 року приблизно о 23 години 00 хвилин, спільно з ОСОБА_10 підійшли до вказаної дачної ділянки, яка належить ОСОБА_22 , у місці відсутньої частини паркану, разом незаконно проникли на її територію, побачили нежитловий будинок і, припускаючи, що в середині нього можуть знаходитися речі, які мають матеріальну цінність, ОСОБА_5 , згідно відведеної йому ролі, металевим предметом, пошкодив віконну раму, тим самим відкривши його, після чого, спільно с ОСОБА_10 незаконно проникли в середину нежитлового будинку, де побачили вставлені в віконні отвори два металопластикові вікна, які належать ОСОБА_22 , та які вирішили викрасти. За допомогою раніше заготовлених металевих предметів, вийняли два метало - пластикових вікна розмірами 1,4 метри на 1,0 метри кожне, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, викрали вказане майно, після чого,місце скоєння злочину покинули, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_22 матеріальну шкоду на загальну суму 4600 гривень.

Далі, ОСОБА_5 , 21 лютого 2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 , знаходився за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території дачної ділянки АДРЕСА_1 . Після цього він запропонував ОСОБА_10 спільно таємно викрасти чуже майно, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи яку, в цей же день, 20 лютого 2018 року приблизно о 23 години 20 хвилин, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_10 прибули до дачної ділянки АДРЕСА_7 , розташованої за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_22 , де у місці відсутньої частини паркану, разом незаконно проникли на вказану територію, побачили нежитловий будинок і припускаючи, що в ньому можуть знаходитися речі, які мають матеріальну цінність, через відчинене вікно, спільно с ОСОБА_10 незаконно проникли в середину нежитлового будинку, побачили вставлені в віконні отвори два металопластикові вікна та побачили у дверному отворі металопластикові двері, які належать ОСОБА_22 , та які вирішили викрасти.

Діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, за допомогою раніше заготовлених металевих предметів, з метою викрадення, перебуваючи в приміщенні зазначеного нежитлового будинку, вийняли метало - пластикові вікна розмірами 1,4 метри на 1,4 метри, викрали їх та місце скоєння злочину покинули, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_22 матеріальну шкоду на загальну суму 4600 гривень.

Далі, 26 червня 2018 року приблизно о 01.00 годині, ОСОБА_23 разом з ОСОБА_5 проходили поблизу території дачної ділянки АДРЕСА_4 , де у ОСОБА_23 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території вказаної дачної ділянки, після чого він запропонував ОСОБА_5 спільно таємно викрасти чуже майно, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, реалізуючи яку одразу, тобто 26 червня 2018 року приблизно о 01.05 годині, ОСОБА_5 та ОСОБА_23 , продовжуючи знаходитися біля території дачної ділянки АДРЕСА_4 , розташованої за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_18 , через паркан проникли на її територію, побачили будинок і, ОСОБА_5 , за допомогою раніше заготовленого металевого прута, пошкодив віконну раму, відчинив її, спільно з ОСОБА_23 проникли до будинку, сходами піднялися на другий його поверх, де побачили водяну сушку для рушників МАRІО, бензиновий тример BRUSH CUTTER WLBC-430 та металопластикові двері, профіль softline 82, розміром 80x52 см, які вирішили викрасти, та діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, викрали зазначене майно, після чого з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 10 062 гривень 50 копійок.

Крім того, 06 серпня 2018 року приблизно о 20.00 годині, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_24 , на автомобілі ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_6 , проїжджали поблизу території дачної ділянки АДРЕСА_4 , де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території вказаної дачної ділянки, запропонував ОСОБА_24 спільно таємно викрасти чуже майно, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи яку одразу, тобто 06 серпня 2018 року приблизно о 20.05 годині, ОСОБА_24 , зупинив автомобіль поблизу території дачної ділянки № НОМЕР_7 за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_25 , через хвіртку проникли на її територію, побачили будинок, ОСОБА_5 , за допомогою раніше заготовленого металевого прута, пошкодив віконну раму та відчинив її, та спільно з ОСОБА_24 проникли до будинку, де побачили дров`яну піч Narvi Puupeli, насосну станцію Euroaqua JЕТ 100 А та алюмінієвий човен, вагою 30 кг. Після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, викрали зазначене майно, з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_25 матеріальну шкоду на загальну суму 8 960 гривень.

Далі, 10 вересня 2018 року приблизно о 20.00 годині, ОСОБА_5 проходив поблизу території дачної ділянки АДРЕСА_3 , побачивши що двері гаражу, розташованого на території вказаної дачної ділянки, вхід в який здійснюється з боку вулиці, нещільно зачинені і у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось всередині вказаного гаражу, реалізуючи який одразу, тобто 10 вересня 2018 року приблизно о 20.05 годині, ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитися біля території дачної ділянки № НОМЕР_8 за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_26 , із застосуванням сили, руками відігнув металевий край воріт гаражу та проник всередину, побачив водяний насос Aquatica Leo XJWm/15M, електричний тример CASTELGARDEN XR7EL, велосипед марки ARDIS AMT STRIKER 777, сокиру та кухонний ніж, які вирішив викрасти, та діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, викрав майно, яке належить ОСОБА_26 , на загальну суму 7769 гривень 06 копійок, та з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_26 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляціях та доповненнях:

- обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити в частині призначення йому покарання, у зв`язку з невідповідність призначеного покарання, через суворість, та призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Вказує, що судом вірно було враховано наявність обставин, що пом`якшують його покарання, разом з тим судом не наведено мотивів і переконливих доводів щодо призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців, фактичного наближеного до максимального розміру, передбаченого санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

- захисник просить вирок щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

Посилається на те, що ОСОБА_5 вину визнав повністю, під час судового розгляду та в ході досудового розслідування не намагався уникнути відповідальності, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, потерпілі не мають претензій матеріального та морального характеру, оскільки цивільні позови не заявлені.

- прокурор просить вирок в частині призначення покарання ОСОБА_5 - скасувати та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 року, яким останній засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно матеріалів провадження ОСОБА_5 засуджено вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Останній епізод злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за який ОСОБА_5 засуджено цим вироком до реальної міри покарання, він вчинив 14.01.2018 року та 10.09.2018 року відповідно, тобто до ухвалення вироку у першій справі.

Однак суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 остаточне покарання за правилами, передбаченими ч.4 ст. 70 КК України, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Заслухавши сторони кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги проти апеляції прокурора заперечували, прокурора, який підтримав апеляції сторони обвинувачення, проти апеляції обвинуваченого і захисника заперечував, інші обвинувачені та захисник не заперечували проти апеляції ОСОБА_5 та його захисника, проти апеляції прокурора заперечували, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційних скарг.

Висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_27 та доведеність його вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому колегією суддів не перевіряються.

Аналізуючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про необхідність призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Із роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» - суди, визначаючи ступінь тяжкості скоєного злочину, зобов`язанні виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей конкретного злочину та обставин його скоєння (форма вини, мотив, спосіб скоєння, кількість епізодів, характер та ступінь тяжкості наслідків та інше).

Виходячи із вимог ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Згідно до вироку, при обранні виду та міри покарання, суд враховував обставини при яких скоєно кримінальні правопорушення, їх тяжкість, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який на момент вчинення злочинів був особою, що на момент скоєння злочинів був особою раніше не судимою, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню доньку 2005 року народження, спричинена шкода частково відшкодована, потерпілі претензій до обвинуваченого не мають та не наполягають на суворому покаранні.

Судом враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого його щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції частини та статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Посилання обвинуваченого та його захисника на те, що ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочинів, не намагався уникнути відповідальності, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, що потерпілі не мають претензій матеріального та морального характеру, оскільки на заявляли цивільні позови, були враховані судом при вирішенні питання про призначення ОСОБА_5 покарання в сукупності з іншими обставинами.

Тому доводи апеляційних скарги ОСОБА_5 та його захисника про необхідність призначення ОСОБА_5 менш суворого покарання є необґрунтованими та та такими, які спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначення обвинуваченому ОСОБА_5 остаточного покарання, колегія суддів вважає слушними з огляду на таке.

Статтею 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю злочинів.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, - покарання призначається за правилами, передбаченими в частина першій третій цієї статті.

Разом з тим, відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судоми кримінального покарання у разів, коли особа, яку за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням, до постановлення вироку в першій справі вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Останній епізод злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за який ОСОБА_5 засуджено оскаржуваним вироком до реальної міри покарання, він вчинив 14.01.2018 року та 10.09.2018 року відповідно, тобто до ухвалення попереднього вироку у першій справі.

Разом з цим, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 остаточне покарання за правилами, передбаченими ч.4 ст. 70 КК України, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

З врахуванням також наведеного, не підлягає задоволенню вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції № 838-VIII від 26.11.2015 року), оскільки злочини, які інкримінуються обвинуваченому вчинені в період з грудня 2017 року по 10 вересня 2018 року, тобто після прийняття Закону України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, яким зазначена вище редакція закону була викладена в іншій редакції, якою вже не підлягало зарахування в строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку день за два дні позбавлення волі, як цього просить обвинувачений.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_27 на те, що за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 року його засуджено за ч.3 ст. 185 КК України за злочини, які він вчинив в 2016 році, не можуть бути прийнятні, оскільки даний вирок підлягає самостійному виконанню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 420 КПК, скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З наведених підстав вирок суду підлягає скасуванню та ухваленню апеляційною інстанцією нового в частині призначенням покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2020 року щодо ОСОБА_5 , в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки- виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набуває чинності з дня проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4