Cправа № 127/6975/21
Провадження № 1-кс/127/3160/21
У Х В А Л А
Іменем України
22 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_3
підозрюваного: ОСОБА_4
захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Костянтинівка, Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 22.03.2021 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2020, 19 березня 2021 року, близько 18 години 40 хвилин, зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 78, в якому здійснює господарську діяльність ТОВ НВП «АРГОН». Під час перебування у вказаному магазині у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, діючи умисно, з корисливими мотивом та метою, повторно, ОСОБА_7 взяв з полиці дві пляшки енергетичного напою «Redbull», об`ємом 0,355 мл, дві пляшки слабоалкогольного напою «Ром кола», об`ємом 0.5 л., одну пляшку слабоалкогольного напою «Джин-тонік», об`ємом 0.5л, та очищаючого засобу «Bref», загальною вартістю 225 грн, які помістив до належної йому сумки. В подальшому ОСОБА_7 пішов до виходу з приміщення магазину, де був зупинений продавцем-адміністратором магазину ОСОБА_8 , яка зупинила ОСОБА_7 з вимогою показати вміст його сумки.
Після цього ОСОБА_7 , усвідомивши, що його дії були викриті адміністратором магазину, продовжив їх уже відкрито та направився до виходу з приміщення магазину, проте, адміністратор ОСОБА_8 перешкоджала йому вийти. Тоді ОСОБА_7 , відштовхуючи останню, вибіг з приміщення магазину і, викинувши сумку із викраденим майном, побіг у невідомому напрямку, вчинивши таким чином усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак, не закінчив злочин з причин, що не залежали від його волі, внаслідок чого попереджено завдання ТОВ НВП «АРГОН» матеріальної шкоди на загальну суму 225 грн.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.03.2021 було затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, та 20.03.2021 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 19.03.2021;

- протоколом огляду місця події від 19.03.2021;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом затримання ОСОБА_7 від 20.03.2021 року;

- речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочинів корисливого характеру. На даний час ОСОБА_7 офіційно не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу, що дає підстави слідству вважати, що вчинення злочинів корисливого характеру являється засобом для існування останнього і тому перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході останній продовжить вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Крім того, ОСОБА_7 не має постійного місця роботи, доходу та заробітку, як і інші міцні соціальні зв`язки, які б могли бути перешкодою до вчинення нових кримінальних правопорушень, а також могли б забезпечити належну процесуальну поведінку на період досудового розслідування.
Також, той факт, що останній маючи ряд не знятих і не погашених судимостей, в тому числі за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2020, знову вчинив новий умисний корисливий тяжкий злочин, що дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню підозрюваним ОСОБА_7 покладених обов`язків.
Застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених процесуальних обов`язків.
Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на свідків, вчинення кримінального правопорушення та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.
При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення нею психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.
Оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 скоєний без застосування насильства щодо життя та здоров`я особи відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України зобов`язаний визначити розмір застави.
Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, слідчий вважає, що такий запобіжний захід як застава в розмірах визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб забезпечить належну поведінку підозрюваного, що відповідно сприятиме забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Враховуючи вище викладене, а також те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.
Прокурор ОСОБА_12 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваноого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, крім того просив визначити останньому заставу.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували, щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000364, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000364 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15- ч. 2 ст. 186 КК України.

З матеріалів досудового розслідування слідує, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2020, 19 березня 2021 року, близько 18 години 40 хвилин, зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 78, в якому здійснює господарську діяльність ТОВ НВП «АРГОН». Під час перебування у вказаному магазині у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, діючи умисно, з корисливими мотивом та метою, повторно, ОСОБА_7 взяв з полиці дві пляшки енергетичного напою «Redbull», об`ємом 0,355 мл, дві пляшки слабоалкогольного напою «Ром кола», об`ємом 0.5 л., одну пляшку слабоалкогольного напою «Джин-тонік», об`ємом 0.5л, та очищаючого засобу «Bref», загальною вартістю 225 грн, які помістив до належної йому сумки. В подальшому ОСОБА_7 пішов до виходу з приміщення магазину, де був зупинений продавцем-адміністратором магазину ОСОБА_8 , яка зупинила ОСОБА_7 з вимогою показати вміст його сумки.

Після цього ОСОБА_7 , усвідомивши, що його дії були викриті адміністратором магазину, продовжив їх уже відкрито та направився до виходу з приміщення магазину, проте, адміністратор ОСОБА_8 перешкоджала йому вийти. Тоді ОСОБА_7 , відштовхуючи останню, вибіг з приміщення магазину і, викинувши сумку із викраденим майном, побіг у невідомому напрямку, вчинивши таким чином усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак, не закінчив злочин з причин, що не залежали від його волі, внаслідок чого попереджено завдання ТОВ НВП «АРГОН» матеріальної шкоди на загальну суму 225 грн.

20 березня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000364; заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.03.2021; протоколу огляду місця події від 19.03.2021; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколу затримання ОСОБА_7 від 20.03.2021; постанови про визнання речових доказів; пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 неодружений, офіційно не працевлаштований, дітей на утриманні не має, раніше неодноразово судимий, востаннє 22.12.2020 Вінницьким міським судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до ного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обгрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а також те, що 22.12.2020 Вінницьким міським судом ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді 2 років обмеження волі, та звільнений від покарання з іспитовим строком на два роки, тобто вчинив даний злочин в період іспитового строку, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_7 необхідно визначити заставу.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, зокрема його матеріальний стан (непрацюючий) слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу, з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90800,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 23:30 год. 17 травня 2021 року.
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 17 травня 2021 року.
Одночасно визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90800,00 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот грн.), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:
1. прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2. не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, роботи, навчання;
3. утриматись від спілкування із особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні;
4. носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.
У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі невиконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя