Справа №127/1-300/2008
Провадження № 1-в/127/377/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2021 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту з майна,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту з майна.

З вказаного клопотання вбачається, що постановами заступника начальника відділу розслідування ДТП СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 02.10.2017 та від 12.10.2017 накладено арешт на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_4 в рамках кримінальної справи № 07320444.

У подальшому 17.04.2008 Ленінським районним судом м. Вінниці від 17.04.2008 ухвалено вирок, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Разом з тим, цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено, стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 35 432,22 грн. матеріальної шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди та 2 500 грн. витрат на надання правової допомоги.

Також, стягнено з ОСОБА_4 на користь Вінницької міської клінічної лікарні № 2 3 289,60 грн. вартості стаціонарного лікування та стягнено на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області 970,57 грн. вартості проведення криміналістичних досліджень.

Станом на сьогоднішній день вирок суду повністю виконаний, усі витрати ОСОБА_4 відшкодовано, виконавче провадження закрито, а тому доцільності в арешті майна ОСОБА_4 не має.

У ході судового провадження захисник ОСОБА_3 клопотання підтримав з мотивів, викладених у клопотанні та просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 поклався на розсуд суду.

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду клопотання, згідно якого просив суд проводити розгляд клопотання у його відсутність.

ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлялась завчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляла.

Суд вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінальної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування розділу «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України» від 26.11.2012 за № 1735/0/4-12, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності КПК, продовжують свою дію у порядку КПК 1960 року. Зміна, скасування чи припинення (окрім продовження) таких запобіжних заходів, арешту майна, відсторонення від посади, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом (20 листопада 2012 року чи пізніше), відбувається згідно п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК у порядку, передбаченому КПК 1960 року.

Дана норма узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 5 КПК України, згідно якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року), чинного на час накладення слідчим арешту на майно ОСОБА_4 , зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Разом з тим, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України (в редакції 1960 року) постановляючи вирок, суд повинен вирішити питання, зокрема, що робити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку щодо розгляду клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту з майна в порядку КПК України (в редакції 1960 року), оскільки саме він був чинний на момент накладення арешту на майно ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Так, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що постановами заступника начальника відділу розслідування ДТП СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 02.10.2017 та від 12.10.2017 накладено арешт на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_4 в рамках кримінальної справи № 07320444 з метою забезпечення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 .

У подальшому 17.04.2008 Ленінським районним судом м. Вінниці від 17.04.2008 ухвалено вирок, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Разом з тим, цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено, стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 35 432,22 грн. матеріальної шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди та 2 500 грн. витрат на надання правової допомоги.

Також, стягнено з ОСОБА_4 на користь Вінницької міської клінічної лікарні № 2 3 289,60 грн. вартості стаціонарного лікування та стягнено на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області 970,57 грн. вартості проведення криміналістичних досліджень.

Крім того, вироком Ленінського районного суду м. Вінниця від 17.04.2008 вирішено долю речових доказів у вказаній кримінальній справі, проте рішення щодо скасування арешту з майна не приймалось.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи, виконавче провадження за № 15421256 від 22.10.2009 про стягнення із ОСОБА_4 витрат у сумі 970,57 грн. на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області, закрито у зв`язку із виконанням ОСОБА_4 рішення суду.

Згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 18.05.2021 ОСОБА_4 сплатив на користь комунального некомерційного підприємства «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» вартість стаціонарного лікування у сумі 3 289,60 грн.

Відповідно до матеріалів кримінальної справи виконавче провадження № 8200966 від 29.05.2008 про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в розмірі 85 434,72 грн. завершено у зв`язку із відсутністю майна у боржника (борг частково сплачено у сумі 28 072,45 грн.).

Крім того, після закриття виконавчого провадження ОСОБА_4 у період з липня 2012 року по березень 2014 року сплачував на користь ОСОБА_7 грошові кошти, таким чином сплативши 7 100 грн., що підтверджується квитанціями, наявними у матеріалах кримінальної справи.

Разом з тим, 18.05.2021 ОСОБА_4 здійснив грошовий переказ на адресу ОСОБА_7 у сумі 52 760 грн. та згідно повідомлення АТ «Укрпошта» № П-312 від 13.07.2021 переказ на суму 52 760 грн. був виплачений у відділенні поштового зв`язку 21021 одержувачу ОСОБА_7 особисто під підпис на підставі документу, що посвідчує особу.

Таким чином, ОСОБА_4 було здійснено усі виплати на користь потерпілої ОСОБА_7 , також на користь комунального некомерційного підприємства «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» та на користь на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області, згідно вироку Ленінського районного суду м. Вінниці 17.04.2008, тобто зазначений вирок ОСОБА_4 виконано повністю.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням вказаного суд вважає за доцільне клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити, скасувати арешт накладений на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_4 , оскільки вирок суду останнім виконано у повному обсязі та в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

На підставі викладеного, керуючись п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту з майна задовольнити.
Арешт накладений постановами заступника начальника відділу розслідування ДТП СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 02.10.2017 та від 12.10.2017 на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_4 скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: