Справа № 947/8354/21
Провадження № 1-кп/947/650/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 року Київський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 04.01.2021 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так,близько 00:01 год. 04.01.2021, більш точний час встановити не удалось можливим, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, обвинувачений ОСОБА_8 потрапив до тамбуру буд. АДРЕСА_2 , де піднявшись на дев`ятий поверх та впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, пошкодив маючими у нього інструментами клітчасті двері, через які потрапив до складового приміщення, звідки таємно викрав належний ОСОБА_7 велосипед «Top rider 680» вартістю 3 766 гривень 67 копійок та велосипед «Avanti Dakar 24» вартістю 2 200 гривень.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_8 разом з викраденим велосипедом «Top rider 680» та велосипедом «Avanti Dakar 24» з місця скоєння кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 5 966 гривень 67 копійок.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у сховище.
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_8 , близько 00:30 год. 23.01.2021, більш точний час встановити не удалось можливим, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, потрапив до тамбуру буд. АДРЕСА_3 , де піднявшись на дев`ятий поверх та впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, пошкодив маючими у нього інструментами вхідні двері, через які потрапив до складового приміщення, звідки таємно викрав належний ОСОБА_9 велосипед «Pride Stella 16» вартістю 4 666 гривень 67 копійок та велосипед «Author Impulse 19» вартістю 8 600 гривень

Після чого, ОСОБА_8 разом з викраденим велосипедом «Pride Stella 16» та велосипедом «Author Impulse 19» з місця скоєння кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 13 266 гривень 67 копійок.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у сховище, вчинена повторно.
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_8 , близько 15:00 год. 28.01.2021, більш точний час встановити не удалось можливим, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переліз через суцільну огорожу домоволодіння, у вході чого проник на подвір`я буд. АДРЕСА_4 , де впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, потрапив до вуличного складового приміщення, яке необлаштоване дверима, звідки таємно викрав велосипед «Comanche ONTARIO FS» належний ОСОБА_6 вартістю 4 333 гривень.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_8 разом з викраденим велосипед «Comanche ONTARIO FS» з місця скоєння кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 4 333 гривень.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у сховище, вчинена повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних ним злочинів. Так, він 04.01.2021 року проник до тамбуру будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав таємно велосипед, та з місяця злочину зник. Потім 23.01.2021 року він проник до тамбуру в будинку АДРЕСА_3 , з якого таємно викрав велосипед з яким зник з місця злочину. Також, 28.01.2021 року він проник на подвір`я будинку АДРЕСА_4 , з якого таємно викрав велосипед, та з ним з місця вчинення злочину зник. У скоєному щиро кається, та просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_8 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії ч.3 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у сховище, вчинена повторно.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченогоОСОБА_8 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольному сп`янінні.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, не відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_7 , та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини самої суворої статті обвинувачення, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 ст.ст.69, 75 КК України.
Крім того, призначення покарання ОСОБА_8 без застосування вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Крім того, відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст.. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст.. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди не заявляли.

Потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 7 979 гривень, яка складається з вартості викрадених велосипедів, та 2-х тросів для кріплення та вартості палива витраченого для переміщеннях в межах зазначеного кримінального провадження.

Крім того, потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 2 500 гривень.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Суд, дослідивши докази надані потерпілим ОСОБА_7 на підтвердження заявленого цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди у загальному розмірі 7979 гривень дійшов висновку, що наведений позов підлягає частковому задоволенню, у розмірі 7 329 гривень, вартості викраденого майна, в іншій частині позову щодо стягнення вартості тросів кріплення велосипеда та вартості палива, відмовити.

Так у відповідності до статті 1166 ЦК України - майнова шкода завдана особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується в особою, яка її завдала.

Що стосується обґрунтування цивільного позову у частині стягнення вартості 2-х тросів для кріплення велосипедів у розмірі 300 гривень, то суд враховує, що згідно обвинувального акту ОСОБА_8 вказані речі не інкримінувалися як такі, які він викрав у потерпілого, а тому, враховуючи межі обвинувачення та вимоги про те, що цивільний позов повинен випливати із пред`явленого обвинувачення, суд вважає, що відсутні підстави для врахування та стягнення з обвинуваченого вартості 2-х тросів.
Що стосується заявлених потерпілим позовних вимог щодо відшкодування вартості палива у розмірі 350 гривень, суд вважає зазначену вимогу необгрутованою, та не доведеної належними доказами.
В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 2500 гривень на користь потерпілого ОСОБА_7 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства.
Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і т. ін.), враховує стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті та інші обставини.
Необхідно зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 242 КПК України експертиза призначається для визначення розміру шкоди немайнового характеру.
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлена потерпілим ОСОБА_7 моральна шкода у розмірі 2500 гривень, в судовому засіданні не доведена, а тому задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_8 .
Питання щодо вирішення долі речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме: з 28.01.2021 року.

В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_8 під вартою з 28.01.2021 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).
Речовій доказ: велосипед «Comanche ONTARIO FS», в О.Ю. вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 щодо стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 7 979 гривень, задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 7329 (сім тисяч триста двадцять дев`ять) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 щодо стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди у розмірі 2500 гривень, та щодо стягнення вартості 2-х тросів для кріплення велосипедів у розмірі 300 гривень, та вартості палива у розмірі 300 гривень, задоволенню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави за проведення судово товарознавчої експертизи № CЕ-19/116-21/1981-ТВ від 04.02.2021) у розмірі 653 гривні 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави за проведення судово товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-21/1935-Д від 09.02.2021) у розмірі 817 гривень 25 копійок.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави за проведення судово товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-21/3310-ТВ від 23.02.2021) у розмірі 2 451 гривень 75 копійок.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1