Справа № 214/3774/17
1-кп/214/87/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002732 від 20 вересня 2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 01.06.1994 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.144, ч.2 ст.229-6 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна. На підставі ст.46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки;
- 07.10.1994 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч 2 ст.144, ч.2 ст.229-6 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Скасовано відстрочку виконання вироку від 01.06.1994 та направлено до місць відбування покарання. Звільнений 27.11.1997 з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
- 13.07.1999 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.81, ч.1 ст.145, ч.1 ст.89, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна;
- 27.12.2000 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.81, ч.ч.2,3 ст.140, ч.ч.1,3 ст.42 КК України (в редакції 1960 року) остаточно до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна. Звільнений 23.03.2005 з Орехівської ВК Запорізької області по відбуттю строку покарання;
- 01.12.2005 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 2 роки;
- 12.12.2006 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст. 71 КК України остаточно до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 2 роки. 19.06.2009 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 2 дні;
- 09.02.2010 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 ріки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.12.2006 та остаточно визначено до відбуття 4 роки 8 місяців позбавлення волі;
- 25.07.2013 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.02.2010 та остаточно визначено до відбуття 4 роки та 6 місяців позбавлення волі;
- 29.08.2013 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого більш суворим покаранням за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.07.2013, остаточно визначено до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 15.06.2016 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання до покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.08.2013, остаточно визначено до відбуття 5 років 11 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано час тримання під вартою з 17.06.2013 по день винесення вироку з урахуванням один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. 15.06.2016 звільнений від відбуття покарання із зали суду у зв`язку з фактичним відбуття покарання у вигляді 5 років 11 місяців позбавлення волі;
- 19.07.2016 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, ч.1 ст.71 КК України остаточно до 5 років 11 місяців позбавлення волі;
- 13.10.2016 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України остаточно до 5 років 11 місяців позбавлення волі;
- 25.06.2019 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 04.10.2019 вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2019 скасований та ухвалено новий вирок, яким за ч.2 ст.309 КК України призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі;
- 03.11.2020 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України, до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.06.2019, остаточно призначено до відбуття покарання 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, знаходячись на свободі на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, маючи не погашену судимість, вчинив тяжкий злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 19 вересня 2016 року приблизно о 12 год. 45 хв. ОСОБА_4 , проходячи в балці Калетіна на м-ні Сонячний в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, побачив неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час проходила вдовж балки з навчального закладу. Повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , порівнявшись в потерпілою ОСОБА_7 , відкрито, шляхом ривку, зірвав своєю рукою з шиї потерпілої ОСОБА_7 золотий ланцюг 585 проби, вагою 8,28 г, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №37/12.1 - 187 від 27.04.2017 року становить 4 725 грн. 15 коп., на якому містився кулон із золота 585 проби, вагою 3 г, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №37/12.1 - 187 від 27.04.2017 року становить 1 712 грн. 01 коп.
Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним в подальшому на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 6437 грн. 16 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, спочатку в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав, вказавши, що він не скоював інкримінований йому злочин. Однак в подальшому, в процесі судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, по обставинах, зазначених в обвинувальному акті та підтвердив, що дійсно 19 вересня 2016 року приблизно о 12 год. 45 хв. він, проходячи в балці Калетіна на м-ні Сонячний в м. Кривому Розі, повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, відкрито, шляхом ривка, зірвав рукою з шиї потерпілої ОСОБА_7 золотий ланцюг з кулоном із золота, з якими із місця вчинення злочину зник, обернувши їх на власну користь та розпорядився ними на власний розсуд. Він згоден з висновком судово-товарознавчої експертизи та повністю визнає розмір спричиненої потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 6 437 грн. 16 коп., яку має намір відшкодувати. Розкаюється у вчиненому і просить суд призначити йому не суворе покарання та зарахувати строк тримання його під вартою у строк відбування покарання, враховуючи вимоги закону.
Окрім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 186 КК України, по справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому зазначеному кримінальному правопорушенні.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 19 вересні 2016 року після 12 год. 10 мин. вона поверталась додому зі школи після закінчення четвертого уроку через балку Калітіна на м-ні Сонячний в м. Кривому Розі, рухаючись зі сторони вул. Спаської, при цьому розмовляла з ОСОБА_9 , яка є її бабою, по телефону. За вказаним маршрутом вона за звичай, майже кожного дня, повертається додому зі шкоди. Під час спуску у балку, вона помітила, що на зустріч їй йдуть двоє чоловіків, один з яких був у шортах темного кольору та світшоті, майці з довгим рукавом, з надписом «Чемпіон» на латині. Коли невідомі чоловіки порівнялись з нею, один чоловік, одяг якого вона описала, схопив за золотий ланцюг з кулоном із золота, що висів на її шиї, та смикнув, від чого на шиї з`явилась подряпина, однак ланцюжок не порвався. Вона перебуваючи у шоковому стані, намагалась повернутись лицем до нападника, однак, не встигла цього зробити, оскільки нападник нахилив її голову до низу і зірвав золотий ланцюг з кулоном із золота та побіг. В подальшому, нападник тікаючи перечепився на східцях та впав, однак, піднявся та швидко побіг. Інший чоловік, що був з нападником, почав тікати одразу після нападу. За медичною допомогою, у зв`язку з отриманою від дій нападника подряпиною на шиї, вона не зверталась. Під час проведення досудового розслідування вона впізнала нападника, який зірвав з її шиї золотий ланцюжок з кулоном із золота, це був обвинувачений ОСОБА_4 , на чому вона наполягає і тепер. Вона дуже чітко запам`ятала обвинуваченого ОСОБА_4 по рисам його обличчя. Окрім неї, свідком вказаних подій були й інші особи. Після відкритого викрадення з неї золотого ланцюжка з кулоном із золота, який їй на день народження подарували баба та дід, вона пішла додому та зателефонувала матері. Вона має фотографію з подарованим золотим ланцюжком з кулоном із золота. Викрадені прикраси їй повернуто не було.
Крім показань допитаних в судовому засіданні обвинуваченого та потерпілої, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, також підтверджується письмовими доказами, зібраними в період досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, а саме:
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22 травня 2017 року з фототаблицею, відповідно до змісту якого ОСОБА_7 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання зображених на фотознімках осіб, впізнала чоловіка під №2, за формою обличчя, в тому числі формою брів, підборіддя та сукупністю рис обличчя. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 травня 2017 року на фотознімку під №2 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а.с.42-44);
-висновком судово-товарознавчої експертизи №37/12.1-187 від 27 квітня 2017 року, відповідно до якого: ринкова вартість лому золота 585 проби, вагою 8,28 г, станом на 19.09.2016 становить 4 725 грн. 15 коп.; ринкова вартість лому золота 585 проби, вагою 3 г, станом на 19.09.2016 становить 1712 грн. 01 коп.
Зазначені письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням обвинуваченого та потерпілої.
Показання потерпілої, дані наведених процесуальних документів, та на підставі сукупності доказів встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.
Суд, керуючись ст.94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, та об`єктивний розгляд обставин, що підлягають з`ясуванню, в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого останньому діянні.
В свою чергу, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненому інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_7 та оглянуті в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що відомості, які вони містять, є допустимими доказами, оскільки вони містяться в доказах, отриманих у порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, а тому є належними та допустимими доказами, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.
Після з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_7 та відомості, що містяться в письмових доказах, які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, його соціально-психологічну характеристику, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (т.1, а.с.62).
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , визначається визнання вини та щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Суд також враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 віднесене до тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів (т.2, а.с. 69-71), не працює, міцних соціальних зв`язків не має, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т.2, а.с.62), однак, з червня 1999 року перебував під наглядом лікаря-нарколога з приводу психічних поведінкових розладів, внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, знятий з квітня 2006 року через відсутність відомостей (т.2, а.с.63), за місцем мешкання характеризується посередньо (т.2, а.с.68).
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, з урахуванням способу вчинення грабежу, та того факту, що ОСОБА_4 після звільнення 15.06.2016 із зали суду, у зв`язку із фактичним відбуття раніше призначеного покарання, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності, тобто на шлях виправлення не став, наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції передбаченої ч.2 ст.186 КК України.
Суд переконаний, що таке судове рішення є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів. Разом з тим, судом не встановлено обставин для призначення обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого покарання.
В свою чергу, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, вчинив у вересня 2016 року, тобто до ухвалення попереднього вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року (т.3 а.с. 90-106).
Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно визначити на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст.ст.69, 69-1, 75 КК України судом не встановлено.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 31 липня 2019 року, відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року.
Зарахувати в строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_4 , строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 29.11.2016 року по 23.10.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання відбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в межах кримінального провадження №0002732 під час досудового розслідування та під час судового провадження не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження також не застосовувалися.
Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, в порядку цивільного судочинства.
Також, відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 395 грн. 48 коп. (т.2 а.с.33).
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 31 липня 2019 року, відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року.
Зарахувати в строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_4 , строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 29.11.2016 року по 23.10.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання відбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року.
Стягнути зі ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, в загальному розмірі в сумі 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 48 коп.
Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням в судовій справі №214/3774/17, провадження №1-кп/214/87/21.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1