Справа № 567/627/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000116 від 17.03.2020 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне Рівненської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , не одруженого, тимчасово непрацюючого, громадянина України, згідно ст.ст.88, 89 КК України вважається таким, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995р., у невстановлений досудовим слідством час та місці, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, незаконно придбав (знайшов) дикоростучі рослини коноплі, масою (в перерахунку на висушену речовину) 77,892 г., що знаходяться у незаконному обігу, та достовірно знаючи, що це є наркотичний засіб, умисно помістив до пакету із полімерного матеріалу і незаконно зберігав у своєму портфелі та кишені елементів одягу для власного вживання без мети збуту до виявлення та вилучення працівниками поліції в ході проведення поверхневого огляду 17.03.2020р. близько 18 год. 53 хв.
Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 2.1-358/20 від 21.04.2020р., вилучена під час поверхневого огляду ОСОБА_4 речовина рослинного походження зеленого кольору являється особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс» масою (в перерахунку на суху речовину) 77,892 г., обіг якого заборонено.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України визнав повністю та пояснив, що 17.03.2020р. близько 18 год. 30 хв. він перебував у м.Острог, де по дорозі на автобусну зупинку помітив дикоростучі рослини коноплі, які вирішив зірвати для власного вживання, та він не мав на меті їх збувати. Частину зірваної рослини він помістив у поліетиленовий пакет, який мав із собою, який поклав у сумку-наплічник, та невелику частину зірваної рослини він також поклав у кишеню своєї куртки. В подальшому, коли він йшов містом його зупинили працівники поліції, оскільки він розпивав на вулиці слабоалкогольні напої. В ході поверхневого огляду працівниками поліції було виявлено у нього раніше зірвані рослини коноплі, які він добровільно їм видав. У вчиненому розкаюється, обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти. При призначенні міри покарання просив суворо не карати, вказав, що не є особою, якій встановлено інвалідність, та він спроможний сплати штраф за рахунок власних заощаджень.

В судовому засіданні встановлено, що обставини справи встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форма вини і мотиви злочину ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопаорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим скоєно кримінальний проступок.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що він по місцю фактичного проживання характеризується позитивно, за віком та станом здоров`я є працездатним.

Згідно довідки КНП «Рівненська ЦРЛ» ОСОБА_4 не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, передбачені ст.309 КК України та згідно ст.ст.88,89 КК України та з урахуванням ухвали Гощанського районного суду Рівненської області від 14.09.2020р. ОСОБА_4 вважається таким, що не має судимості.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

В той же час, відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити підсудному ОСОБА_4 покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.309 КК України, а саме у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Суд, керуючись вимогами ст.65 КК України враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн., який визначено санкцією ч.1 ст.309 КК України в редакції, яка діяла станом на час вчинення кримінального правопорушення, що відповідає вимогам ст.ст.4, 5 КК України щодо чинності закону про кримінальну відповідальність у часі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення в березні 2020 року.

Санкція ч.1 ст.309 КК України, яка діяла на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Згідно санкції ч.1 ст.309 КК України, яка діє на час розгляду кримінального провадження, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

З наведеного вбачається, що ч.1 ст.309 КК України (в редакції змін, внесених Законом України від 22.11.2018 № 2617-VIII) пом`якшує верхню межу покарання і посилює нижню межу покарання в частині збільшення мінімального розміру штрафу.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.1 ст.5 КК України, суд приходить до висновку, що в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні становлять 1307,60 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у вищевказаному розмірі.
Запобіжний захід щодо підсудного не обирався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу не заявлено.

Керуючись ст.ст.100, 122, 124, 370, 374 КПК України, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1307,60 грн. витрат на проведення експертизи.
Речові докази у справі : канабіс загальною масою 77,892 г., який зберігається в камері зберігання речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1