Справа № 755/407/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2021 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005276 від 05.10.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

05.10.2020 року близько 04:00 ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку №30 по проспекту Соборності в місті Києві помітив біля під`їзду припаркований мотоцикл червоного кольору «Jianshe JS150-31», номерний знак НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_5 , та в цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 підійшов до вказаного мотоцикла та почав штовхати його у напрямку гаражних кооперативів. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння мотоциклом, обвинувачений ОСОБА_3 закотив вказаний транспортний засіб на територію гаражного кооперативу «Енергетик», де за допомогою викрутки привів двигун мотоциклу у дію та поїхав на ньому до місця свого проживання. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 незаконно заволодів транспортним засобом, що належить потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 19 704 грн 75 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 1 ст. 289 КК України визнав в повному обсязі та показав суду про те, що дійсно 05.10.2020 року він перебував у місті Києві та поблизу одного з під`їздів будинку АДРЕСА_2 він помітив припаркований мотоцикл червоного кольору «Jianshe JS150-31» та вирішив на ньому покататися, відкотив його, потім за допомогою викрутки привів у дію двигун мотоциклу та поїхав на ньому до місця свого проживання, де хотів його перефарбувати в інший колір. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколи огляду місця події від 05.10.2020 року та 16.10.2020 року, постанова про визнання речовим доказом від 16.10.2020 року, постанови про визнання та приєднання речових доказів від 16.10.2020 року, 18.10.2020 року та 18.11.2020 року, протокол перегляду відеозапису від 19.11.2020 року, постанова про призначення судової автотоварознавчої експертизи від 29.10.2020 року, висновок експерта №СЕ-19/111-20/53008-АВ від 17.12.2020 року, довідку про витрати на проведення експертизи, інформацію з Головного сервісного центру МВС України від 18.11.2020 року і матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав повністю, у судовому засіданні вибачився перед потерпілим), наявності пом`якшуючої обставини, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Цивільний позов позивачем заявлено на суму 27 997 грн 50 коп матеріальної шкоди та 10 000 грн моральної шкоди, який обумовлено тим, що цивільний відповідач (обвинувачений) 05.10.2020 року вчинив незаконне заволодіння належного йому транспортним засобом. Обгрунтовуючи цивільний позов, потерпілий посилався на те, що матеріальні збитки згідно висновку майстерні-СТО з ремонту мотоциклів оцінюються у розмірі 27 997 грн 50 коп. Моральну шкоду потерпілий обґрунтовував значним зменшенням особистого спілкування з однодумцями-мотолюбителями на відповідних зустрічах та мото-фестивалях (температура вище 5-8 градусів тепла трималася до другої половини грудня, що давало змогу проведення активного мотосезону), відсутність мотоцикла спонукала його до зниження можливості пересуватися перевантаженими транспортними мережами міста, зниження ділової та робочої активності (особистого спілкування з клієнтами, проведення переговорів) і відповідно зниження професійних робочих показників та підвищення робочого навантаження.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 та його представник у своїх запереченнях у судовому засіданні вказали, що у кримінальному провадженні була проведена судова автотоварознавча експертиза №СЕ-19/111-20/53008-АВ від 17.12.2020 року, згідно якої середня ринкова вартість мотоцикла, що належить ОСОБА_5 , станом на 10.10.2020 року становить 19 704 грн. 75 коп. У зв`язку з цим вважають, що сума матеріальної шкоди, вказана у цивільному позові ОСОБА_5 , є завищеною. Також ОСОБА_3 зазначив, що має намір частково відшкодувати потерпілому завдані збитки, зокрема 15 000 грн матеріальної шкоди та 5 000 грн моральної шкоди.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом визнано доведеним, що обвинувачений вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом - мотоциклом червоного кольору «Jianshe JS150-31», номерний знак НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 .

Відповідно до проведеної судової автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/111-20/53008-АВ від 17.12.2020 року середня ринкова вартість мотоцикла «Jianshe JS150-31», 2014 року випуску, що належить потерпілому, станом на 10.10.2020 року становить 19 704 грн 75 коп, у зв`язку з чим цивільний позов у частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню у вказаному розмірі.

Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивача, які не охоплюються указаною сумою, то слід зазначити, що доданий до цивільного позову наряд-замовлення ФОП ОСОБА_7 №8 від 11.02.2021 року не є належним доказом, що підтверджує здійснений ремонт мотоцикла потерпілим, оскільки він не підтверджує оплату робіт за вказані у наряді-замовленні послуги.

Крім того, щодо позовних вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає таке.

Відповідно положень ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатній для розумного задоволення потреб осіб, яким кримінальним правопорушенням завдано таку шкоду, при визначенні розміру відповідного відшкодування суд керується принципами рівності, розумності і справедливості, а тому приймає до уваги ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, характер та обсяг душевних страждань потерпілого ОСОБА_5 , оскільки неправомірними діями обвинуваченого порушився нормальний спосіб життя, на відновлення якого він докладає зусилля для його налагодження та організації, та приходить до висновку про те, що розмір моральної шкоди, завданої обвинуваченим потерпілому становить 5 000 грн, тому його позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково і стягнути з обвинуваченого на його користь моральну шкоду у зазначеному вище розмірі.

Таким чином, цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 19 704 (дев`ятнадцять тисяч сімсот чотири) грн. 75 (сімдесят п`ять) коп. та моральної шкоди в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

У решті позовних вимог відмовити, з роз`ясненням потерпілому можливості вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи № СЕ-19/111-20/53008-АВ від 17.12.2020 року в розмірі 653 грн 80 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у кримінальному, а саме:

- мотоцикл червоного кольору «Jianshe JS150-31», номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску, який переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити власнику ОСОБА_5 ;

- комп`ютерні лазерні диски NI23XE23D8153983AI, NI23XE23D8153985B1, PSP330XD160821142 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити потерпілому, обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1