Номер провадження 1-кп/243/624/2021
Номер справи 243/4465/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 07 » травня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000486, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2021 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної Прокуратури Донецької області 30 квітня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-24 грудня 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 частина 1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк сто годин, не відбуте покарання 100 годин

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 частина 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи засудженим на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 частина 1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк сто годин, умисно не виконав умови відбування визначеного йому відбування покарання, за наступних обставин.

23 лютого 2021 року інспектором Слов`янського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області ОСОБА_4 поставлено на облік та йому роз`яснено порядок та умови відбуття покарання, що він повинен сумлінно ставитись до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті та відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до Слов`янського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, повідомляти Слов`янський МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про зміну місця проживання, без дозволу не виїжджати за межі України, був попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України в разі порушення ним порядку та умов відбування покарання та того ж дня Слов`янським МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області направлено ОСОБА_4 до ТОВ «Арагорн», де він зобов`язаний був приступити до відбування покарання з 24 лютого 2021 року.

01 березня 2021 року ОСОБА_4 ознайомлений під підпис з Наказом ТОВ «Арагорн» «Про відбування призначеного вироком суду покарання громадських робіт гр. ОСОБА_4 » та з графіком виходу на роботу у березні 2021 року.

Будучи зобов`язаним з`являтися до ТОВ «Арагорн» та відпрацювати визначений вироком суду строк у виді громадських робіт сто годин, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилення від відбуття покарання, не з`явився до ТОВ «Арагорн», таким чином, ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попередженим про настання кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання, діючи умисно, виконувати вирок суду не став, безпідставно ухилився від відпрацювання громадських робіт станом на 16 квітня 2021 року, не відпрацював жодної години з ста годин призначених йому вироком суду, що у відповідності до частини 3 статті 40 Кримінально- виконавчого кодексу України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнав себе винним в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 частиною 2 КК України та суду пояснив, що він, будучи засудженим на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 частина 1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк сто годин, умисно не виконав умови відбування визначеного йому відбування покарання, за наступних обставин. 23 лютого 2021 року інспектором Слов`янського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області його було поставлено на облік та йому роз`яснено порядок та умови відбуття покарання, що він повинен сумлінно ставитись до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті та відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до Слов`янського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, повідомляти Слов`янський МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про зміну місця проживання, без дозволу не виїжджати за межі України, був попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України в разі порушення ним порядку та умов відбування покарання та того ж дня Слов`янським МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області його було направлено до ТОВ «Арагорн», де він зобов`язаний був приступити до відбування покарання з 24 лютого 2021 року. 01 березня 2021 року він ознайомлений під підпис з Наказом ТОВ «Арагорн» «Про відбування призначеного вироком суду покарання громадських робіт гр. ОСОБА_4 » та з графіком виходу на роботу у березні 2021 року. Будучи зобов`язаним з`являтися до ТОВ «Арагорн» та відпрацювати визначений вироком суду строк у виді громадських робіт сто годин, він, діючи умисно, з метою ухилення від відбуття покарання, не з`явився до ТОВ «Арагорн», таким чином, він, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попередженим про настання кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання, діючи умисно, виконувати вирок суду не став, безпідставно ухилився від відпрацювання громадських робіт станом на 07 травня 2021 року, не відпрацював жодної години з ста годин призначених йому вироком суду.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У п.274 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.

За змістом ст. ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обгрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінальному процесуальному кодексі України вказано: "Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена».

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0000486 було зареєстровано 07 квітня 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389 частина 2 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2020 року вбачається, що на підставі вироку ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк сто годин.

Із Виклику вбачається що ОСОБА_4 було викликано на 23 лютого 2021 року до Слов`янського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області;

Із Підписки від 23 лютого 2021 року вбачається, що 23 лютого 2021 року інспектором Слов`янського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області ОСОБА_4 поставлено на облік та йому роз`яснено порядок та умови відбуття покарання, що він повинен сумлінно ставитись до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті та відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до Слов`янського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, повідомляти Слов`янський МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про зміну місця проживання, без дозволу не виїжджати за межі України, був попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України в разі порушення ним порядку та умов відбування покарання.

Із Направлення від 23 лютого 2021 року вбачається, що Слов`янським МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області направлено ОСОБА_4 до ТОВ «Арагорн», де він зобов`язаний був приступити до відбування покарання з 24 лютого 2021 року.

Із Повідомлення директора ТОВ «Арагорн» ОСОБА_7 від 26 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлений на підприємство відбувати покарання у виді сто годин громадських робіт з 24 лютого 2021 року та по теперішній час на працю не вийшов;

Із Довідки від 01 березня 2021 року,Наказу № 6-к/г.р. від 01 березня 2021 року, Графіку виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_4 вбачається, що відносно ОСОБА_4 на підприємстві ТОВ «Арагорн» були складені Наказ та графік на березень 2021 року, з якими ОСОБА_4 було ознайомлено під підпис;

Із Повідомлення директора ТОВ «Арагорн» від 03 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 березня 2021 року по теперішній час не приступив до відбування громадських робіт в ТОВ «Арагорн» згідно складеного графіку на березень місяць 2021 року, про причини не відбування останнім покарання підприємству не відомо.

Із Повідомлення директора ТОВ «Арагорн» від 23 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 березня 2021 року по теперішній час не приступив до відбування громадських робіт в ТОВ «Арагорн» згідно складеного графіку на березень місяць 2021 року, про причини не відбування останнім покарання підприємству не відомо. Станом на 23 березня 2021 року ОСОБА_4 не має відбутого строку покарання у виді громадських робіт, не відбутий строк складає 100 годин.

Згідно Довідки Начальника Слов`янського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області станом на 24 березня 2021 року засуджений ОСОБА_4 не має відбутого строку покарання у виді громадських робіт. Не відбутий строк складає сто годин громадських робіт.

Із Довідки Відділу охорони здоров`я Слов`янської міської ради № 01-21/182 від 19 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 26 січня 2021 року по теперішній час за медичною допомогою в лікувальні заклади м. Слов`янська не звертався, на диспансерному обліку не перебуває.

Із Довідки ТОВ «Арагорн» №88 від 16 квітня 2021 року вбачається, що станом на 16 квітня 2021 року ОСОБА_4 не має відбутого строку покарання у виді громадських робіт, не відбутий строк складає 100 годин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 , обвинувачення за ст. 389 частина 2 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 389 частина 2 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до кримінальних проступків, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до п.1 частини 1 ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, посередньо характеризується за місцем мешкання, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який згідно Довідки КНП «МЦПЛЗ м. Краматорськ» у м. Слов`янськ перебуває під профілактичним наглядом у лікаря нарколога лікувального закладу з листопада 2010 року з діагнозом :» Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Зловживання зі шкідливими наслідками., з січня 2012 року з діагнозом: « Розлади психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання декількох наркотичних та інших психоактивних речовин. Зловживання зі шкідливими наслідками» та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді арешту, в межах санкцій інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69, чи норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді арешту є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вказано у ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно абз.3 п.25 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України.

ОСОБА_4 засуджений 24 грудня 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 частина 1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк сто годин, невідбуте покарання 100 годин.

Отже, при визначенні остаточного покарання на підставі ст.71 КК України, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного у даному кримінальному провадженні, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389 частиною 2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді арешту на строк два місяці.

За сукупністю вироків, у відповідності до частини 1 статті 71, п.п. »а», «г» частини 1 статті 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 призначити шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком не відбутої частини покарання, призначеного на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2020 року арешт на строк два місяці десять днів.

Строк відбуття покарання у виді арешту засудженому ОСОБА_8 відраховувати з моменту його затримання і поміщення до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_6 і етапування його для відбування ним покарання у виді арешту до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції доручити працівникам Слов`янського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .