Справа № 565/320/21
Провадження № 1-кп/565/73/21
У Х В А Л А

02 квітня 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0000002 від 15 січня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кузнецовськ, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України,
в с т а н о в и в:
До Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0000002 від 15 січня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальний правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України.
Згідно з обвинувальним актом, 14 січня 2021 року близько 09 год. 16 хв. ОСОБА_4 діючи умисно, таємно за допомогою банкомату АТ «Ощадбанк», що розташований в буд. 73 по м-ну Будівельників, в м. Вараш, Рівненської області, шляхом проведення фінансової операції (зняття готівкових коштів), таємно викрав з банківської карти № НОМЕР_1 , банківського рахунку НОМЕР_2 , АТ «Ощадбанк», грошові кошти в сумі 500 грн., належні ОСОБА_5 . Викрадені таким чином грошовими коштами, ОСОБА_4 в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна.
Крім того, 15 січня 2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи за запрошенням в приміщенні квартири, що за адресою АДРЕСА_2 , вирішив вчинити дії, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_5 , а саме грошовими коштами з її банківської карти № НОМЕР_1 , банківського рахунку НОМЕР_2 , АТ «Ощадбанк», для чого вирішив викрасти вказану банківську карту. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , 15 січня 2021 року близько 00 год. 31 хв. скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає зайшов до приміщення кімнати, яка розташована з правого боку від входу до квартири та шляхом вільного доступу таємно викрав зі столу банківську карту № НОМЕР_1 , банківського рахунку НОМЕР_2 , АТ «Ощадбанк» належну ОСОБА_5 , яка згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 1.27 ч. 1 ст. 1 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційного документу.
Також, 15 січня 2021 року близько 00 год. 37 хв. ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, повторно за допомогою банкомату АТ «Ощадбанк», що розташований в буд. 73 по м-ну Будівельників, в м. Вараш, Рівненської області, шляхом проведення фінансової операції (зняття грошових коштів), таємно викрав з банківської карти № НОМЕР_1 , банківського рахунку НОМЕР_2 , АТ «Ощадбанк», грошові кошти в сумі 500 грн., належні ОСОБА_5 . Викраденими таким чином грошовими коштами, ОСОБА_4 в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Крім того, 15 січня 2021 року близько 04 год. 00 хв. діючи умисно, таємно, повторно, та реалізуючи раптово виниклий злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном за допомогою банкомату АТ «Державний експортно-імпортний банк України», що розташований в буд. 11 по м-ну Вараш, в м. Вараш Рівненської області, шляхом проведення фінансової операції (зняття готівкових коштів), таємно викрав з банківської карти № НОМЕР_1 , банківського рахунку НОМЕР_2 , АТ «Ощадбанк», грошові кошти в сумі 500 грн., належні ОСОБА_5 . Викраденими таким чином грошовими коштами, ОСОБА_4 в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
У підготовчому судовому засіданні суду надано угоду про примирення, укладену 02 квітня 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Зі змісту угоди слідує, що потерпіла з однієї сторони та обвинувачений з іншої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1, 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України та обставин, що мають істотне значення для даного кримінального провадження, також сторони угоди узгодили покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести.
Прокурор в судовому засіданні зазначила, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити вказану угоду і призначити йому узгоджене в ній покарання. При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст.185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, дав свою згоду на призначення узгодженого виду та розміру покарання, вказав, що угода укладалась добровільно, без будь-якого тиску.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд затвердити угоду про примирення. Вказала, що цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши вказану угоду про примирення, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються, зокрема, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року № 13 домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Врахування означених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.

Як вбачається із тексту угоди, сторонами узгоджено міру покарання: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України покарання у виді 80 годин громадських робіт; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України покарання у виді обмеження волі строком на два роки; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України покарання у виді обмеження волі строком на один рік; відповідно до ст. 70 КК України - остаточне покарання у виді обмеження волі строком на два роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Проте, в угоді про примирення при узгодженні покарання сторонами не враховано положень Загальної частини КК України, які регулюють порядок призначення покарання, зокрема ч. 4 ст. 70 КК України, особу винного наявність в нього попередньої судимості згідно з вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 січня 2021 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на один рік.

Частиною 7 ст. 474 КПК України передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що умови угоди про примирення є такими що суперечать вимогам КПК України і КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відтак, суд вбачає підстави для ухвалення рішення про відмову у затвердженні угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення судового розгляду для проведення судового провадження в загальному порядку, оскільки вказана угода укладена під час підготовчого провадження.
Керуючись ст. 314,371,372,471,474 КПК України, суд,
у х в а л и в:
Відмовити у затвердженні угоди про примирення від 02 квітня 2021 року, укладеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000002 від 15 січня 2021 року.
Розгляд кримінального провадження № 0000002 від 15 січня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України, продовжити у загальному порядку.
Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.
Заперечення проти даної ухвали суду можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали буде проголошено 05 квітня 2021 року о 10 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1