Справа № 199/4918/21
ВИРОК
іменем України
15 липня 2021 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000218 від 30.04.2021 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, з неповною середню освітою, працюючого неофіційно різноробочим, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження з угодою про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим від 15.07.2021,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучі неповнолітнім, 27.04.2021 приблизно о 20-20 годині перебував в підземному переході, розташованому біля будинку №87 по пр. Слобожанському у м. Дніпро, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка йшла попереду нього та в правій руці тримала мобільний телефон марки «TECNO», і в цей час у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а саме: мобільного телефону марки «TECNO» моделі «ВС2», блакитного кольору imei-1: НОМЕР_1 , imei-2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , який він визначив об`єктом свого злочинного посягання

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпіло, цього ж дня, тобто 27.04.2021, приблизно о 20-35 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи на сходах підземного переходу, розташованого біля будинку №87 по пр. Слобожанському у м. Дніпро, підійшов ззаду та руками штовхнув потерпілу ОСОБА_5 в спину, від чого остання не втримала рівновагу та впала з висоти власного зросту на коліна, тримаючи свій мобільний телефон в правій руці.

Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для ОСОБА_5 та оточуючих, подолав волю до опору останньої, шляхом ривка своєю лівою рукою, відкрито вирвав з правої руки ОСОБА_5 мобільний телефон марки «TECNO» моделі «ВС2» блакитного кольору imei-1: НОМЕР_1 , imei-2: НОМЕР_2 , після чого, утримуючи при собі вказаний мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1585 гривень 97 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як такі, що виразилися у відкритому викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

15.07.2021 була укладена угода про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі його законного представника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 .

Відповідно до даної угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правильності кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, невиконання яких роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору, вирішено питання стягнення витрат на проведення експертизи, вирішено питання про долю речових доказів.

Разом із вказаною угодою надійшла заява потерпілої ОСОБА_5 , складена за участю її представника ОСОБА_6 , про надання згоди на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Розглядаючи в порядку п. 1) ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, вислухавши позицію учасників підготовчого судового провадження, які наполягали на затвердженні судом угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню з наступних підстав.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він повністю визнає свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, цілком розуміє характер його обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, тяжкість кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжких злочинів. Останній підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема те, що він 27.04.2021, будучі неповнолітнім, перебував в підземному переході, який розташований біля будинку №87 по пр. Слобожанському у м. Дніпро, де побачив ОСОБА_5 , яка йшла попереду нього та тримала мобільний телефон «TECNO» в своїх руках. На сходах підземного переходу він підійшов ззаду ОСОБА_5 та руками штовхнув її в спину, від чого остання впала на коліна, після чого він своєю лівою рукою вирвав з її рук мобільний телефон та з місця вчинення злочину пішов. На даний час телефон потерпілій повернуто. Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, що до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 , те, що останній 27.04.2021 на сходинах підземного переходу за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 87, штовхнув її, від чого вона впала, та вирвав з рук належній їй мобільний телефон марки «TECNO». На даний час телефон їй повернуто. Вона не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, п.1 ч.4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

При цьому, відповідно до абз. 5 частини 4 та абз. 2 частини 8 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд, шляхом опитування сторін кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні, переконався, що укладання сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкції інкримінованої статті. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін.

Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено. Угода відповідає вимогам закону і є всі правові підстави для затвердження цієї угоди.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що при викладених фактичних обставинах кримінального правопорушення ОСОБА_3 27.04.2021 приблизно о 20-20 годині на сходинах в підземному переході, розташованому біля будинку №87 по пр. Слобожанському у м. Дніпро, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_5 та руками штовхнув її в спину, від чого остання не втримала рівновагу та впала з висоти власного зросту на коліна, тримаючи свій мобільний телефон марки «TECNO» моделі «ВС2», блакитного кольору imei-1: НОМЕР_1 , imei-2: НОМЕР_2 в правій руці. Після чого, подолав волю до опору ОСОБА_5 , та, розуміючи, що його дії є очевидними для неї та оточуючих, шляхом ривка своєю лівою рукою, відкрито заволодів належним ОСОБА_5 мобільним телефоном марки «TECNO», та, утримуючи при собі вказаний мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1585 гривень 97 копійок.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 та правильної кваліфікації його умисних дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як таких що виразилися у відкритому викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Таким чином, вивчивши зміст угоди, обвинувального акту з додатками, заслухавши думки сторін підготовчого судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, заяву потерпілої на укладання даної угоди, суд дійшов висновку про відповідність угоди вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд також дійшов і до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_3 узгодженого покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки. На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави із ОСОБА_3 , а у випадку відсутності самостійного заробітку у неповнолітнього ОСОБА_3 з ОСОБА_8 , стягнути витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 150,00 гривень.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації відповідно до ст. 96-1 КК України відсутні.
Керуючись ст.ст. 110, 314, 369, 371-374, 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Угоду від 15.07.2021 про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладену за участі захисника ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000218 від 30.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 15.07.2021 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_3 , а у випадку відсутності самостійного заробітку у неповнолітнього ОСОБА_3 з ОСОБА_8 , витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 150,00 гривень.

Речові докази: DVD+R диск з відеозаписом з камер спостереження та копію договору про надання фінансового кредиту під заставу мобільного телефону, копії документів на мобільний телефон марки TECHNO моделі ВС2 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська, з урахуванням обмежень прав прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку в апеляційному порядку згідно з положеннями ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1