ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1732/20 Номер провадження 11-кп/814/193/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000397 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м.Полтава від 05 червня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 216,55 грн.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 13 лютого 2020 року близько 11 години ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, в ході сварки умисно завдав не менше чотирьох порізів ножем, затиснутим в правій руці, в голову, тулуб, праву кисть потерпілої ОСОБА_7 та умисно завдав не менше двох ударів рукою стиснутою в кулак в ліву ногу потерпілої ОСОБА_7 .

Після цього, намагаючись втекти від ОСОБА_9 , ОСОБА_7 вдалося вибігти зі своєї квартири на вулицю, але ОСОБА_9 наздогнав її та збивши з ніг, схопив ОСОБА_7 за волосся і ліве плече та протягнув у під`їзд вищевказаного будинку, одночасно нанісши не менше трьох ударів правою ногою взутою у взуття в область живота та грудей потерпілої ОСОБА_7 . Перебуваючи у під`їзді ОСОБА_7 вдруге вдалося вирватися від ОСОБА_9 та, забігши до своєї квартири, яка розташована на першому поверсі, вистрибнути у вікно, добігти до магазину, що поруч із її будинком, та попрохати викликати працівників поліції.

Внаслідок вищевказаних умисних дій, ОСОБА_9 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді багаточисельних різаних ран голови, тулубу, правої кисті з пошкодженням сухожилків розгинача ІІ-го пальця правої кисті, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознаками тривалого розладу здоров`я та синців лівого плеча, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений, в якій просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст..75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку 1 рік.

Вважає, що при ухваленні вироку судом першої інстанції не враховано вимог ст.69-1 КК України, а саме, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Просить врахувати визнання ним вини у повному обсязі, відшкодування шкоди потерпілій та відсутність у неї претензій, наявність у нього на вихованні неповнолітнього сина 2008 року народження, матері похилого віку на утриманні та відсутність судимостей, що є пом`якшуючими обставинами в силу ст.66 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та захисника в його інтересах на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечила проти її задоволення, думку потерпілої, яка апеляційну скаргу обвинуваченого підтримала, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинуваченого фактичні обставини провадження та висновки суду про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, не оспорюються.
Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.1 ст.122 КК України та визнав його винуватим в умисному спричиненні потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Водночас, доводи обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання є слушними.
Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Згідно з ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи покарання за ч. 1 ст. 122 КК України суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, конкретні обставини справи, а саме, нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень в присутності дитини, а також вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, при цьому вказав на відсутність обставин, що пом`якшують покарання та, з огляду на зазначене, призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Колегія суддів цілком погоджується з даними висновками суду першої інстанції і вважає, що покарання у виді позбавлення волі в повній мірі відповідає його меті.
Водночас, колегія суддів бере до уваги, що усі судимості обвинуваченого погашені та ОСОБА_9 є раніше не судимим в силу ст.89 КК України, а також думку потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати, відшкодування ОСОБА_9 збитків потерпілій, та дійшла висновку, що визначений строк призначеного покарання має бути зменшеним до двох років позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Щодо можливості застосування ст. 75 КК України, на думку колегії, суд в повній мірі врахував наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого обставини справи та дані про особу обвинуваченого, та дійшов обгрунтованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства за наведених вище обставин.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м.Полтава від 05 червня 2020 року змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.122 КК України, призначивши ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

В іншій частині вирок залишити без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4