Справа №491/147/18
У Х В А Л А
25 червня 2021 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи за поданням Ананьївського районного сектору Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Ананьївського районного суду Одеської області надійшло подання Ананьївського районного сектору Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_2 .
Згідно подання, громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено «20» квітня 2021 року Ананьївським районним судом Одеської області за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України до покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.
Вирок набрав законної сили 24 травня 2021 року. Вирок був направлений на виконання до уповноваженого органу з питань пробації 25 травня 2021 року.
Відповідно до частини першої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
26. травня 2021 року за вихідним №28/1/478/Мм-21 засудженому ОСОБА_2 було надіслано повідомлення про те, що він зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
Проте, як зазначено в поданні станом на 24 червня 2021 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженого документа про сплату штрафу.
Інформації про причини невиконання вироку суду протягом понад 1 (один) місяць уповноважений орган з питань пробації не має.
З урахуванням викладеного та на підставі частини третьої статті 26 КВК України представник органу пробації звернувся до суду з даним поданням, в якому просив розглянути питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт, або. позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_2 .
При цьому, суд вивчивши подання та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що подання підлягає поверненню особі, яка з ним звернулася, виходячи з наступного.
Як вбачається з подання та доданої до нього особової справи №02/2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було засуджено вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 20 квітня 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 гривень.
Вказаний вирок набрав законної сили 24 травня 2021 року та у відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст.535 КПК України був направлений з відповідним розпорядженням до Ананьївського районного сектору Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.
Згідно частини 1 статті 53 КК України покарання у вигляді штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.
Відповідно до частини 1 статті 26 Кримінально виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
Положення частини 1 статті 26 КВК України були роз`яснені ОСОБА_2 , що вбачається з резолютивної частини вироку суду від 20 квітня 2021 року.
Проте, як зазначено в поданні станом на 24 червня 2021 року засудженим штраф не сплачено.
Дії уповноваженого органу з питань пробації в разі не сплати засудженим штрафу в установлений строк визначені ч.3 ст.26 КВК України, якою передбачено, що у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Тобто, орган з питань пробації має звернутися до суду з поданням про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі.
При цьому, слід звернути увагу на те, що законодавцем в конструкції ч.3 ст.26 КВК України застосовано слово сполучник «або».
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду в постанові від 6 лютого 2018 року у справі №752/11464/16-к зазначив, що в усіх цих випадках вживання «або» для з`єднання однорідних членів речення створює альтернативний перелік. Якщо такий перелік перелічує умови для настання певного правового наслідку, це означає, що наслідок настає за наявності хоча б однієї з перелічених умов.
Тобто, в даному випадку в конструкції норми частини 3 статті 26 КВК України вбачається, що законодавцем передбачено декілька альтернативних дій в разі несплати засудженим штрафу, а саме: 1) розстрочку виплати несплаченої суми штрафу; 2) заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт; 3) заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських виправних робіт; 4) заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді позбавлення волі.
Таке тлумачення зазначеної норми узгоджується з положеннями статті 53 КК України.
Так, абзацом 1 частини 5 статті 53 КК України визначено, що у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.
В свою чергу абзацом 2 частини 5 статті 53 КК України передбачено, що у разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання, та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у таких межах: 1) від одного до п`яти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення нетяжкого злочину; 2) від п`яти до десяти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення тяжкого злочину; 3) від десяти до дванадцяти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення особливо тяжкого злочину.
З наведеного вбачається, що законодавцем, щонайменше, диференційовано можливість заміни штрафу тим чи іншим видом покарання за розміром покарання у вигляді штрафу: 1) у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян заміна на виправні або громадські роботи; 2) у разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян заміна покаранням у вигляді позбавлення волі.
Крім того, будь який з наведених випадків передбачає застосування заміні штрафу іншим покаранням лише у разі відсутності підстав для розстрочки його виплати.
Проте, представник Ананьївського РС Філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області будь-яких відомостей про наявність або відсутність підстав для розстрочки ОСОБА_2 виплати штрафу не наводить.
Крім того, як вбачається з вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 20 квітня 2021 року ОСОБА_2 призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що вказує на те, що в даному випадку підлягають застосуванню положення абзацу 1 частини 5 статті 53 КК України.
Проте, не зважаючи на наведене представник Ананьївського РС Філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області порушує перед судом, в тому числі, питання про заміну покарання, призначеного ОСОБА_2 , покаранням у вигляді позбавлення волі, що суперечить положенням абз.2 ч.5 ст.53 КК України.
Слід звернути увагу на те, що одними з загальних принципів судочинства визнається принцип диспозитивності та змагальності процесу.
У рішенні «Меньшакова проти України» (Menshakova v. Ukraine, заява № 377/02) від 8 квітня 2010 року, ЄСПЛ також виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду. Зокрема у пункті 52 згаданого рішення зазначено, що: «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).
Згідно Правила 47 [16] Регламенту Європейського суду з прав людини кожна заява, про яку йдеться у статті 34 Конвенції, подається на бланку, наданому канцелярією, якщо голова відповідної секції не вирішить інакше. Вона має містити: a) ім`я, дату народження, громадянство, стать, рід занять та адресу заявника; b) ім`я, рід занять та адресу довіреної особи, якщо така є; c) найменування Договірної Сторони або сторін, проти яких подається заява; d) стислий виклад фактів; e) стислий виклад стверджуваного порушення (порушень) Конвенції та відповідних аргументів; f) підтвердження про дотримання заявником критеріїв прийнятності (вичерпання національних засобів правового захисту і правило щодо шестимісячного строку), викладених у пункті 1 статті 35 Конвенції; g) предмет заяви.
Зі змісту наведених норм та рішень вбачається, що звернення до суду має ініціювати перед судом вирішення конкретного питання, яке заявник вважає важливим та таким, що зачіпає його права та інтереси.
Порядок вирішення витань, які виникають при виконанні вироків, визначено статтями 537-539 КПК України.
Проте, зазначеними нормами питання дій суду, в разі невідповідності подання вимогам Закону та порушення перед судом питання, яке не передбачено Кримінальним кодексом України не визначено.
Водночас, згідно частини 6 статті 9 КПК України, якою сформульовано принцип законності у кримінальному провадженні, визначено, що У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Так, частиною 2 статті 297-3 КПК України визначено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог статті 297-2 цього Кодексу, повертає його прокурору, слідчому, про що постановляє ухвалу.
Аналогічні положення містяться в нормі частини 2 статті 295-1 КПК України, якою передбачено, щослідчий суддя, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог цієї статті, повертає його прокурору, слідчому, про що постановляє ухвалу, а також ч.4 ст.244 КПК України, якою визначено, що у разі встановлення слідчим суддею, що клопотання подано без додержання вимог частини другої цієї статті, слідчий суддя повертає таке клопотання особі, яка його подала, про що постановляє ухвалу, та багатьох інших нормах КПК України.
При цьому, в «Узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків» від 01 квітня 2017 року Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що: «…враховуючи… …суд не здійснює розгляд по суті клопотання, вважаємо, що... …суд з урахуванням положень ст.539 КПК України вправі прийняти рішення про повернення відповідного клопотання, що забезпечить право суб`єкта звернення на доступ до правосуддя…».
Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне повернути подання особі, яка з ним звернулася.
Крім того, суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що з вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 20 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що свідчить про те, що він досяг пенсійному віку, у зв`язку з чим у відповідності до положень частини 2 статті 57 та частини 3 статті 56 КК України, призначення йому покарання у вигляді виправних або громадських робіт є неможливим.
Керуючись ст.53 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання Ананьївського районного сектору Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_2 , - повернути особі, яка з ним звернулася.
Копію ухвали разом з особовою справою №02/2021 після набрання ухвалою законної сили направити до Ананьївського районного сектору Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.
На ухвалу може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через районний суд протягом семи діб.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Суддя: ОСОБА_1

Ухвала набрала законної сили "__" ________ 2021 року.