Провадження № 11-кп/4820/318/21
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2021 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12 лютого 2021 року задоволено клопотання начальника Хмельницького МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області про скасування іспитового строку засудженому ОСОБА_7 та направлено його для відбування призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2020 року покарання.
Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 за час іспитового строку неодноразово порушував обов`язок, покладений на нього вироком суду, систематично не з`являвся на реєстрацію до відділу пробації без поважних причин.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просила скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 12 лютого 2021 року про направлення ОСОБА_7 для відбування покарання у виді позбавлення волі та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника ХМРВ філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області.

Уважала, що ухвала місцевого суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначала, що судом не досліджено та не витребувано матеріалів із органу пробації про те, чи дійсно було перевірено поважність пропуску засудженим дат явки на реєстрацію до органів пробації, також відсутні матеріали про вчинення будь-яких правопорушень засудженим після моменту винесення вироку суду.

Указувала що, судом не взято до уваги пояснення засудженого ОСОБА_7 щодо його захворювання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги і просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без зміни; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Обґрунтованим, згідно з вимогами частини 2 вищезазначеної статті вважається рішення, яке ухвалено судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим, відповідно до ч.3 ст.370 КПК України, є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала суду наведеним вище процесуальним вимогам закону відповідає.

Так, задовольняючи подання начальника Хмельницького МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області про скасування іспитового строку та направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції зазначив, що головною умовою звільнення засудженого від відбування покарання з іспитовим строком було виконання обов`язків, які були покладені судом. Оскільки засуджений ОСОБА_7 неодноразово, без поважних причин 02.09.2020 р., 16.09.2020 р., 07.10.2020 р., 21.10.2020р. не з`являвся на реєстрацію до органу пробації, то наявними були підстави для задоволення подання органу пробації і направлення засудженого в місця позбавлення волі для відбування призначеного йому за вироком суду покарання.

Як установлено, вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.185 КК України на один рік позбавлення волі, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені судом на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Матеріалами особової справи встановлено, що за період перебування на обліку ОСОБА_7 неодноразово, без поважних причин не з`являвся на реєстрацію, документів, що підтверджували поважність причин нез`явлення, не надав.

За змістом ч.3 ст.75 КК України суд вправі за наявності для того відповідних підстав ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У статті 76 КК України визначені обов`язки, які суд покладає на засудженого у разі його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з усталеною судовою практикою та відповідно до ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до ч.3 ст.166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
При цьому ч.4 ст.166 КВК України визначає, що письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Розділом ІХ Наказу Міністерства юстиції України №272/5 від 29.01.2019 «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», передбачено порядок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, у тому числі звільненими від відбування покарання з випробуванням вагітними жінками та жінками, які мають дітей віком до семи років, та звільненими від відбування покарання вагітними жінками і жінками, які мають дітей віком до трьох років.
Главою 3 розділу ІХ вказаного наказу встановлені обов`язки осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, у тому числі звільнених від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років, а саме: звільнені з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації.
Невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).
У разі, якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.
Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів апеляційної інстанції доходить однозначного висновку, що умовою звільнення засудженого від відбування покарання є не лише невчинення останнім злочинів під час іспитового строку, а й обов`язкове виконання ним обов`язків, покладених судом відповідно до ст.76 КК України.
З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого дійшов переконливого висновку про скасування відносно ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного йому за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2020 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
Водночас колегія суддів уважає безпідставними доводи захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 систематично не виконував покладені на нього судом обов`язки.
Будь-яких документальних підтверджень про поважність причин незявлення засудженого ОСОБА_7 на реєстрацію до органу пробації під час судового засідання в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду надано не було.
За даними довідки КНП «Хмельницький обласний заклад надання психіатричної допомоги» ХОР від 21 травня 2021 року ОСОБА_7 перебував на лікуванні цього медичного закладу в період з 22.02.2021 року по 01.03.2021 року з діагнозом «змішана тривожна та депресивна реакція внаслідок розладу адаптації», та з 16.03.2021 року по 31.03.2021 року з діагнозом «шизотиповий розлад», тобто в період після ухвалення щодо нього вироку та після постановлення на облік органу з питань пробації.
Сама собою ця інформація жодним чином не спростовує нез`явлення засудженого на реєстрацію до органу пробації без поважних причин за попередній період відповідно: 02.09.2020 р., 16.09.2020 р., 07.10.2020 р., 21.10.2020р.
Навпаки, зазначена поведінка засудженого ОСОБА_7 , на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, змінити свої антисоціальні погляди на життя, стати законослухняним громадянином.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника засудженого, колегія суддів не вбачає.
Порушень вимог КПК України, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 02 лютого 2021 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 і направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2020 року у виді позбавлення волі на строк чотири роки, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4