Справа № 529/225/21
Провадження № 1-кп/529/35/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області кримінальне провадження № 0000193 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Мильці Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого:

- 23 травня 2007 року вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

- 11 лютого 2009 року вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 162, ст. 69, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до 1 року 10 днів позбавлення волі,

- 06 березня 2012 року вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт,

- 22 лютого 2013 року вироком Пирятинського районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 29.03.2016 на підставі ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.03.2016,

- 25 березня 2020 року вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 140 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив корисливий злочин.

Так, 18 грудня 2020 року близько 18 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 прийшов до домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, достовірно знаючи, що власника домогосподарства вдома немає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, умисно, повторно, таємно, шляхом пошкодження навісного замка на вхідних дверях, проник до будинку потерпілого ОСОБА_5 , звідки викрав білу металеву ванну, батарею опалення на 7 секцій та чугунну плиту на два кільця, якими розпорядився на власний розсуд, здавши на металобрухт, завдавши такими діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 684 грн 00 коп.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. При цьому вказав, що дійсно 18 грудня 2020 року він, пошкодивши замок на вхідних дверях належного потерпілому ОСОБА_5 будинку, проник до будинку та викрав звідти білу металеву ванну, батарею опалення на 7 секцій та чугунну плиту на два кільця. Вказані викрадені речі він здав на металобрухт, а отримані кошти витратив на власні потреби. Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що щиро кається у вчиненому, та домовився з потерпілим про відшкодування завданих йому матеріальних збитків. Зазначив, що знайшов офіційну роботу, на яку його буде працевлаштовано після вироку суду.

Прокурор вказав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим у його вчиненні та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що має з обвинуваченим ОСОБА_4 домовленість про відшкодування завданих йому діями обвинуваченого матеріальних збитків, цивільний позов не заявляв, просив призначити покарання обвинуваченому, яке було визначене прокурором.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, не заперечував фактичні обставини кримінального провадження, правильно розуміє та усвідомлює зміст обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, а також те, що обставини кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 за фактом крадіжки чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в житло, іншими учасниками судового провадження не оспорюються, після роз`яснення обвинуваченому та іншим учасникам кримінального провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження був обмежений допитом обвинуваченого та потерпілого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу цього обвинуваченого і досудової доповіді органу з питань пробації стосовно обвинуваченого, з визнанням недоцільності дослідження інших доказів, що стосуються обвинувачення.

Суд пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характерезують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкрумінованого злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно з ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення обвинуваченим злочину повторно та рецидив злочинів.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 , його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування потерпілому завданих матеріальних збитків, відсутність претензій з боку потерпілого, задовільну характеристику обвинуваченого з місця проживання, висновки, викладені у досудовій доповіді органу з питань пробації, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а досягне мети при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням на обвинуваченого обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 50, 65, 66, 67, 75, 76, ч. 3 ст. 185 КК України, ст. ст. 100, 349, 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 /двох/ років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 в період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання чи роботи, періодично з`являтися в цей орган для реєстрації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речові докази у вигляді: секційної батареї опалення на 7 секцій, на якій наявні синя фарба та залишки іржі, загальною довжиною приблизно 71 см, загальною висотою приблизно 57 см; чугунної плити на два кільця коричневого кольору зі слідами іржі, загальною довжиною приблизно 66 см, загальною висотою приблизно 38 см, загальним діаметром меншого кільця приблизно 17 см, загальним діаметром більшого кільця приблизно 22 см; металевої ванни білого кольору, на якій наявний білий клапан з отвором через який стікає вода з гори, та білий клапан для зливу води знизу, на дні ванни наявні пошкодження емалі у вигляді ржавих крапок, загальною довжиною приблизно 150 см, загальною шириною приблизно 70 см, загальною висотою приблизно 47 см, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів СПД № 2 Відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області/ вул. Газовиків, 1 с. Диканька Полтавської області/ передати у власність потерпілому ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду, за виключенням тих обставин, що не були досліджені в судовому засіданні, може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1