У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0002540 та за № 0001379, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 лютого 2021 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайську Миколаївської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 296 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
захисник
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 лютого 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 296 КК України та призначено покарання, за ч. 1 ст. 296 КК України у виді 3 років обмеження волі, за ч. 4 ст. 296 КК України 5 років позбавлення волі.
Ухвалено, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 5 966,38 грн.
Ухвалено цивільні позови представника, який діє в інтересах потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_5 на відшкодування майнової шкоди, на користь ОСОБА_8 18 078 грн., на користь ОСОБА_9 13 700 грн., на відшкодування моральної шкоди 75 000 грн. кожному.
Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції, та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та зменшити стягнену з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 моральну шкоду до мінімальної.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає оскаржуваний вирок занадто суворим, а відтак, таким, що підлягає зміні в частині вирішення питання про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.
Відмічає, що обвинувачений повністю визнав себе винним в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, давав постійні та послідовні показання з приводу обставин вчинення кримінальних правопорушень.
Наголошує на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений є таким, що не має судимості, у розшуку не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, має ряд захворювань та на його утриманні перебуває неповнолітня донька, у якої є проблеми зі здоров`ям.
В той же час, поза увагою суду залишилась позиція прокурора, який під час судового розгляду просив призначити ОСОБА_5 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
На думку апелянта, посилання суду першої інстанції на притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у минулому є упередженим ставленням до нього та не може вказувати на відсутність у останнього реального бажання стати на шлях виправлення та на систематичність вчинення ним кримінальних правопорушень.
Зауважує, що судом першої інстанції не витребувано досудову доповідь органу пробації з питань встановлення ризику небезпеки для суспільства вчиненими обвинуваченим кримінальними правопорушеннями.
З приводу моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, вважає, що її розмір є завищеним та не відповідає шкоді, завданій кримінальним правопорушенням, адже при визначенні розміру грошового відшкодування суд першої інстанції не зазначив характер страждань (фізичних, психічних), яких зазнали потерпілі, проте врахував їх, в той час як потерпілому ОСОБА_9 , відносно якого вчинено менш тяжке кримінальне правопорушення, взагалі не були спричинені тілесні ушкодження.
Більш того, суд не врахував тих обставин, що обвинувачений є фізичною особою підприємцем, а тому не має великого доходу, в той час як він та його донька, яка перебуває на утриманні, мають ряд хронічних захворювань.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

02.12.2019 р. о 15.41 год., під час словесного конфлікту, який виник у ході телефонної розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, під час висловлення один одному образ та взаємних погроз, у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, а саме грубого порушення громадського порядку. Того ж дня, о 16.50 год., ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, взявши з собою незареєстровану мисливську рушницю «Иж18Е», на власному автомобілі «Fiat Ducato», реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхав до домоволодіння ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де останній проживає з родиною.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, умисно, розуміючи, що він знаходиться в безпосередній близькості до багатьох приватних будинків, прагнучи протиставити себе суспільству, ігноруючи правила поведінки в суспільному житті та спокійний відпочинок, використовуючи малозначний привід (словесний конфлікт по мобільному телефону), ОСОБА_5 , тримаючи в руках мисливську рушницю «Иж18Е», підійшов до території подвір`я ОСОБА_8 , де на той час знаходився останній, який побачивши в руках ОСОБА_5 зброю, злякавшись здійснення ним будь-яких погроз, швидко забіг до будинку.
ОСОБА_5 , бажаючи показати перед оточуючими, зокрема ОСОБА_8 та мешканцями сусідніх будинків, своє зневажливе ставлення до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, моральності та добропристойності, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, поводячи себе нахабно та грубо, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження ОСОБА_8 та пошкодження його майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи на АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, ставши обличчям до житлового будинку, здійснив один постріл з мисливської рушниці «Иж18Е» в напрямку будинку ОСОБА_8 , розбивши скло у вікні. В результаті пострілу, внаслідок розбиття віконного скла, його уламками ОСОБА_8 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді стороннього тіла (скла) в ділянці лівого наколінника, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
В ході умисних протиправних дій ОСОБА_5 було пошкоджене скло та віконна рама, чим ОСОБА_8 завдано майнової шкоди в розмірі 1 800 грн.
Застосовуючи вогнепальну зброю, а саме мисливську рушницю «Иж18Е», під час учинення хуліганських дій ОСОБА_5 створював реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян, які знаходились у будинку.
Далі, продовжуючи свої хуліганські дії, перезарядивши рушницю, ОСОБА_5 підійшов до воріт домогосподарства, де побачив автомобіль «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , та був розміщений на території його подвір`я. показуючи особливу зухвалість і те, що він зневажає громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства та умисно лякаючи ОСОБА_8 , з мисливської рушниці «Иж18Е» здійснив постріл в напрямку задніх дверей даного автомобіля, чим пошкодив їх.
В ході даних умисних протиправних дій ОСОБА_5 було пошкоджено задні дверцята автомобіля «Renault Trafic», чим ОСОБА_8 завдано майнової шкоди в розмірі 4 000 грн.
За ознакою особливої зухвалості хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинене ОСОБА_5 , виразилось у пошкодженні майна ОСОБА_8 . Тільки після цього ОСОБА_5 припинив свої хуліганські дії та поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення. Отже, ОСОБА_5 грубо порушив громадський порядок та існуючи правила поведінки в суспільстві, які забезпечують нормальні умови життя і відпочинку.
Крім цього, 02.12.2019 р. о 17.00 год., з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_5 на власному автомобілі «Fiat Ducato», реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхав до домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване по АДРЕСА_3 .
Достовірно знаючи, що автомобіль «Renault Trafic» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який розташований навпроти воріт вищевказаного домогосподарства, належить ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі правила поведінки, моральності та добропристойності, що супроводжуються особливою зухвалістю, умисно, розуміючи, що він знаходиться в безпосередній близькості до багатьох приватних будинків, використовуючи малозначний привід (попередній конфлікт з ОСОБА_9 ), прагнучи протиставити себе суспільству, поводячи себе нахабно та грубо, перебуваючи на вул. Чернишевського, біля буд. № 24, достовірно знаючи, що в автомобілі «Renault Trafic» відсутні будь-які особи, усвідомлючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, вийшов з автомобіля та з мисливської рушниці «Иж18Е», яка попередньо знаходилась в салоні авто, здійснив постріл у вітрове скло автомобіля «Renault Trafic», пошкодивши його, чим завдав ОСОБА_9 майнової шкоди в розмірі 1 600 грн.
Продовжуючи свої протиправні дії та переслідуючи мету порушення громадського порядку, ОСОБА_5 підійшов до автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який був розташований поруч, з іншої сторони домоволодіння та також належить ОСОБА_9 , продовжуючи виражати перед людьми своє зневажливе ставлення до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, моральності та добропристойності, що супроводжуються особливою зухвалістю, поводячи себе нахабно та грубо, бажаючи самоутвердитися за рахунок пошкодження майна ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи на вул. Чернишевського, біля буд. № 24, достовірно знаючи, що в автомобілі «Ford Transit» відсутні будь-які особи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, здійснив постріл з рушниці «Иж18Е» у вітрове скло автомобіля «Ford Transit», пошкодивши його, чим завдав ОСОБА_9 майнової шкоди в розмірі 1 200 грн.
За ознакою особливої зухвалості хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинене ОСОБА_5 , виразилось у пошкодженні майна ОСОБА_9 . Тільки після цього, ОСОБА_5 припинив свої хуліганські дії та поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення. Отже, ОСОБА_5 грубо порушив громадський порядок та існуючи правила поведінки в суспільстві, які забезпечують нормальні умови життя та відпочинку.
Того ж дня, 02.12.2019 р. о 17.15 год., не зупинившись на досягнутому, з метою реалізації свого умислу, направленого на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_5 на автомобілі «Fiat Ducato», реєстраційний номер НОМЕР_1 приїхав до торгівельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить ОСОБА_9 та розташований по АДРЕСА_2 . Продовжуючи виражати перед людьми своє зневажливе ставлення до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, моральності та добропристойності, що супроводжується особливою зухвалістю, ОСОБА_5 , незважаючи на те, що в даному павільйоні та сусідніх павільйонах знаходяться інші люди, використовуючи малозначний привід (попередній конфлікт з ОСОБА_9 ), діючи з особливою зухвалістю, поводячи себе нахабно та грубо, бажаючи самоутвердитися за рахунок пошкодження майна ОСОБА_9 , умисно, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи правила поведінки в суспільному житті та спокійну працю людей, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, не виходячи з автомобіля, однак перебуваючи в громадському місці, а саме на території вул. Корабельної, біля продуктового ринку, будучи впевненим, що внаслідок його дій буде пошкоджено саме майно ОСОБА_9 , здійснив один постріл з мисливської рушниці «Иж18Е» по кондиціонеру «OSAKA», моделі «ST-09HH», потужністю 9 000 BTU/h, який був прикріплений на правій бічній стінці павільйону «М`ясо», таким чином пошкодивши його та завдавши ОСОБА_9 майнової шкоди в розмірі 7 000 грн.
За ознакою особливої зухвалості хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинене ОСОБА_5 , виразилось у пошкодженні майна ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_5 припинив свої хуліганській дії та поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення. Отже, ОСОБА_5 грубо порушив громадський порядок, існуючі правила поведінки в суспільному житті та спокійну працю людей.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. ч. 1, 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, та як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, працює приватним підприємцем, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, згідно обліків ІП «Особа» ІПНП та ІП «Зареєстрована зброя» ІПНП як власник будь-якої зброї на обліку не перебував та не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення у сфері господарської діяльності та проти довкілля, однак є таким, що не має судимості, належних висновків для себе не зробив і продовжив злочинну діяльність, що вказує на відсутність у нього реального бажання стати на шлях виправлення. Визнав обставинами, які пом`якшують покарання визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_5 є таким, що не має судимості, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. ч. 1, 4 ст. 296 КК України, вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Покарання ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України, в межах санкції ч. ч. 1, 4 ст. 296 КК України. Вирок суду в цій частині апелянтом також не оскаржується.

Стосовно можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, апеляційний доходить наступного.

Положеннями ст. 75 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення), передбачено, у разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, відображеної, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 р., складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При цьому, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 р.), суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

З огляду на обставини справи, зокрема малозначний привід конфлікту (телефонна розмова), застосування вогнепальної зброї, заздалегідь заготовленої для нанесення тілесних ушкоджень, що призвело до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 та створювало реальну загрозу для життя та здоров`я інших громадян, кількість епізодів злочинної діяльності, а також ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України, тобто звільнення останнього від відбування покарання з іспитовим строком, як того просить апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає, а тому, апеляційні вимоги захисника, в цій частині, задоволенню не підлягають.

Покликання сторони захисту на стан здоров`я обвинуваченого та наявність на його утриманні неповнолітньої доньки, як на обставини, які мають бути прийняті до уваги при вирішенні питання про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, на думку апеляційного судуне є настільки виключними обставинами, які дають можливість для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України, оскільки дані обставини існували і на час вчинення кримінальних правопорушень, однак жодним чином не вплинули на його протиправну поведінку та не стали стримуючим фактором для обвинуваченого від противоправних дій, який вчинив кримінальні правопорушення, завдавши фізичної, майнової та моральної шкоди стороннім особам, способом, який створював загрозу для життя та здоров`я громадян.

З приводу доводів захисника про доцільність зменшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , до мінімального, який відповідає розміру завданої майнової шкоди, апеляційний суд виходить з наступного.
За змістом ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є, у тому числі, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а отже і захист прав та інтересів окремих осіб, яким злочином заподіяно матеріальної або моральної шкоди.
Відповідно до положень ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною 2 ст. 23 ЦК України, передбачено, що моральна шкода полягає, окрім іншого: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, при цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до правового висновку, викладеного в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 р. у справі № 686/23731/15-ц, визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення в необхідному чи повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що до початку судового розгляду представником потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ОСОБА_10 , в інтересах останніх, подано цивільні позови, в яких моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, оцінено в 100 000 грн. кожному. Такий розмір обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілі перенесли страх за своє життя та здоров`я своєї родини, порушено їх життєві зв`язки через неможливість продовження активного життя, не могли працювати тривалий час внаслідок емоційного стресу, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги. Крім того, потерпілі були вимушені разом із дітьми відвідувати психологів.

Оцінивши вказані обставини та матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов беззаперечного висновку, що заподіяна моральна шкода є очевидною та враховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, характеру та обсягу фізичних та моральних страждань потерпілих, характеру вимушених змін у їх повсякденному житті, те, що потерпілі змушені були разом зі своїми дітьми ОСОБА_11 2013 р.н., та ОСОБА_12 , 2012 р.н., відвідувати психолога, що підтверджується висновками практичного психолога вищої категорії ОСОБА_13 та довідкою за результатами психологічної роботи практичного психолога ОСОБА_14 , визначив, що моральна шкода, заподіяна потерпілим підлягає відшкодуванню у розмірі 75 000 грн. кожному.

За такого, цивільний позов, у частині відшкодування моральної шкоди, вирішено правильно, оскільки сума, призначена до стягнення, відповідає ступеню моральних страждань потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які внаслідок протиправних дій обвинуваченого були вимушені змінити зміни свій звичайний уклад та спосіб життя, із чим погоджується апеляційний суд.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його зміни, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 лютого 2021 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3