Справа №-613/985/20 Провадження №-1-кп/613/41/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 14.08.2020 та № 0000547 від 21.12.2020 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Рідне (Воровське) Велико-Писарівського району Сумської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
26.05.1993 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 215-3 КК України до 5 років позбавлення волі, за ст. 45 КК України умовно з іспитовим строком 3 роки;

10.10.1994 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 81, ст. 43 КК України до позбавлення волі строком на 5 років;

21.07.2003 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік. На підставі постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 24.03.2004 скасовано умовне покарання та ухвалено рахувати засудженим до обмеження волі строком на 2 роки;

12.05.2004 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до обмеження волі строком на 4 роки;

13.09.2004 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 70 ч. 4 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

03.09.2008 Богодухівським районним судом Харківської області за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту;

30.11.2009 Богодухівським районним судом Харківської області за ст. 395 КК України до 4 місяців арешту;

27.06.2012 Богодухівським районним судом Харківської області за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту;

17.05.2013 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

24.11.2016 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 395, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, звільненого 10.04.2019 з Темнівської ВК № 100 умовно-достроково відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 02.04.2019 на невідбутий строк 7 місяців 8 днів,
у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, останнього разу 24.11.2016 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнившись 10.04.2019 умовно-достроково відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 02.04.2019 на невідбутий строк 7 місяців 8 днів, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв умисний злочин проти власності при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , діючи повторно, 11.08.2020, приблизно об 11 год. 00 хв., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, знаходячись на АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його подальшими діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття засову на хвіртці проник до території подвір`я будинку АДРЕСА_3 , за вищевказаною адресою, де скоїв крадіжку велосипеду марки «Салют», рама № F 943063, вартістю 700 гривень, що належить ОСОБА_6 , після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останній, матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи повторно, 10.10.2020 приблизно об 11 год. 00 хв., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, знаходячись на АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його подальшими діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження кріплення навісного замка вхідних дверей, проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 за вищевказаною адресою, скоїв крадіжку електричної настільної плити марки «Елна 100 Н», вартістю 316 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_7 , яка знаходилась на столі в приміщенні однієї з кімнат, після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів за ч. 3 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.
Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що 11.08.2020 побачив велосипед у дворі ОСОБА_6 , вирішив його викрасти. В цей день до нього додому прийшов ОСОБА_8 , який запропонував йому купити у нього велосипед. Згодом або ОСОБА_8 , або вітчим ОСОБА_4 ОСОБА_9 викликав поліцію.
Крім того, ОСОБА_4 повідомив, що 10.10.2020 близько 11 год. 00 хв. знявши замок з вхідних дверей домоволодіння ОСОБА_7 , зайшов до вказаного домоволодіння, побачив у кухні електроплитку та взяв її, переніс до себе додому, щоб готувати на ній їжу. Продавати її він не планував. Згодом, коли ОСОБА_4 перебував у реабілітаційному центрі, його вітчим ОСОБА_9 віддав електроплитку потерпілому ОСОБА_7 .
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини, вина останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, по епізоду викрадення майна ОСОБА_6 , підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду справи № 613/985/20 (кримінальне провадження № 0000403) письмових та речових доказів, а також показаннями потерпілої та свідка, наданими у судовому засіданні.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 11.08.2020 вона поставила свій велосипед червоного кольору біля альтанки у своєму домоволодінні. Пояснила, що в цей день вона пішла до свого брата, який є інвалідом та потребує сторонньої допомоги. Коли виходила зі свого домоволодіння, поблизу свого будинку вона бачила ОСОБА_4 .. Коли повернулася від брата, то не знайшла на подвір`ї свого велосипеду. Упевнившись у тому, що вона не забула свій велосипед у брата, повідомила до поліції про викрадення велосипеду.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що проживає у АДРЕСА_5 , є сусідом ОСОБА_4 . Зазначив, що в період з 16 до 19 години 11.08.2020 він зустрівся з ОСОБА_4 , щоб домовитися піти разом на рибалку 12.08.2020. ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_10 купити у нього велосипед за 60 грн., сказав, що велосипед привів із смт. Гути. Велосипед був марки «Салют», з жіночою рамою, червоного кольору, сидіння було порване і обмотане скотчем. ОСОБА_10 відповів, що у разі, якщо протягом трьох-чотирьох днів ніхто не буде шукати цей велосипед, він розрахується за нього з ОСОБА_4 . Вказаний велосипед вони разом з ОСОБА_4 відвели додому до свідка за адресою: АДРЕСА_5 . 12.08.2020 дочка свідка ОСОБА_10 повідомила останньому, що дільничний офіцер поліції їздить по селу, шукає велосипед. ОСОБА_10 зателефонував дільничному офіцеру поліції та повідомив, що велосипед знаходиться у нього вдома.
Протоколом огляду місця події від 14.08.2020, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що об`єктом огляду є велосипед марки «Салют F9», який у присутності двох понятих добровільно видав ОСОБА_10 . В ході детального огляду велосипеду встановлено, що він має марку «Салют», діаметр колеса 26 см., сіро-червоного кольору. На сидінні за допомогою мотузки закріплено поролон бежевого кольору. На велосипеді мається багажне відділення. На рамі велосипеду вигравіювано номер F9 43063. На момент проведення огляду велосипед перебуває у технічно справному стані. Під час огляду виявлено та вилучено велосипед марки «Салют F9».

Відповідно до протоколу пред`явлення речей за фотознімками від 15.08.2020 потерпіла ОСОБА_6 серед пред`явлених для впізнання велосипедів упізнала свій велосипед марки «Салют» за сукупністю ознак, зовнішніми ознаками, сидінням, багажним відділенням.

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 21.08.2020 № 6/1907/СЕ-20, ринкова вартість велосипеду марки «Салют» у технічно справному стані на момент вчинення злочину, а саме 11.08.2020 становить 700,00 грн.

Фактичними даними, відображеними в протоколі проведення слідчого експерименту від 21.07.2020, проведеного за участю свідка ОСОБА_10 , підтверджується, що під час проведення слідчої дії свідок надав детальні показання щодо обставин, які мали місце 11.08.2020 та 12.08.2020 по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 показав йому велосипед сіро-червоного кольору та запропонував купити у нього вказаний велосипед. Надані в ході слідчого експерименту пояснення ОСОБА_10 відповідають тим, що були надані ним під час допиту у судовому засіданні.

Фактичними даними, відображеними у протоколі слідчого експерименту від 28.08.2020, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_4 , підтверджується, що під час проведення слідчої дії підозрюваний ОСОБА_4 надав детальні показання щодо обставин викрадення ним велосипеду марки «Салют» сіро-червоного кольору з подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході слідчого експерименту ОСОБА_4 пояснив, що 11.08.2020 близько 10 год. 00 хв. він вирішив викрасти велосипед у своєї знайомої на ім`я ОСОБА_11 , для чого прибув за вказаною вище адресою, біля лікарні сховався у кущах та спостерігав за домоволодінням. Дочекавшись, поки ОСОБА_6 вийшла зі свого домоволодіння, підійшовши до хвіртки, він відчинив металевий засов та зайшов на територію подвір`я, де побачив велосипед марки «Салют», сіро-червоного кольору, в справному стані. Викравши велосипед, ОСОБА_4 на ньому поїхав до себе додому, де сховав велосипед у кущах.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликають, адже вони отримані без порушення закону, у переважній частині узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості за ч. 3 ст. 185 КК України в рамках кримінального провадження № 0000403.

Потерпілий у кримінальному провадженні № 0000547 ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив суд розглянути справу за його відсутності. Повідомив, що свідчення, дані на досудовому слідстві, повністю підтримує, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, підтвердив, що шкоду йому відшкодовано в повному обсязі. Зазначив, що не заперечує проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, наслідки чого йому відомі та зрозумілі.
Враховуючи, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи щодо обвинувачення, пред`явленого в рамках кримінального провадження № 0000547, та судом встановлено, що він вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вказаного кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, документів щодо вартості судової експертизи, документів щодо речових доказів, а також досудової доповіді, складеної органом пробації за дорученням суду.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.. 67 КК України визнає рецидив злочинів.
Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті КНП «Богодухівська ЦРЛ». Обвинувачений неодружений, малолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується негативно.
Відповідно до висновку, викладеного у досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, орган пробації вважає, зокрема, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими умисними злочинами, наявність обставини, яка пом`якшує покарання (щире каяття), та обставини, що обтяжує покарання (рецидив злочинів), дані про особу винного, той факт, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не мають, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене, беручи до уваги думку учасників кримінального провадження, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого покарання: за ч. 3 ст.185 КК України (по епізоду з потерпілою ОСОБА_6 ) у вигляді трьох років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України (по епізоду з потерпілим ОСОБА_7 ) у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Застосувавши приписи ч. 1 ст. 70 КК України, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, у вигляді трьох років двох місяців позбавлення волі.

При цьому, враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, повторно вчинив новий умисний злочин проти власності, тому суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів неможливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, при призначенні остаточного покарання немає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вимог статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).

До набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 19 січня 2021 року.

Цивільні позови у кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заявлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме 653 грн. 80 коп. витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи від 21.08.2020 № 6/1907СЕ-20 та 490 грн. 35 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи від 28.12.2020 № СЕ-19/121-20/22715-ТВ.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь держави 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. 80 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи від 21.08.2020 № 6/1907СЕ-20 та 490 грн. 35 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи від 28.12.2020 № СЕ-19/121-20/22715-ТВ.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме велосипед марки «Салют», рама № НОМЕР_2 , який передано під розписку про відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , вважати повернутим власнику.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме електричну настільну плиту марки «Елна 100 Н», який передано під розписку про відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , вважати повернутим власнику.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а для обвинуваченого, який утримується під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1