Справа № 159/6268/20 Провадження №11-кп/802/411/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2021 року щодо ОСОБА_9 , яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Датинь, Ратнівського району, Волинської області, громадянин України, розлучений, з середньою освітою, пенсіонер, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту. 26 лютого 2021 року звільнений з-під варти із ДУ «Луцький слідчий ізолятор» по відбуттю строку покарання /на даний час судимість погашена/.
визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді 3 місяців арешту.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2020 року остаточно визначено до відбуття покарання у виді 4 місяців арешту. Зараховано у строк відбуття частково відбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду від 10 листопада 2020 року у виді арешту з 30 грудня 2020 року по 19 лютого 2021 року включно.
Строк відбування покарання визначено обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

В С Т А Н О В И В
Згідно із вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він 22 жовтня 2020 року близько 10 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту, умисно взяв двома руками за кисті рук ОСОБА_7 та викручував їх за спину останньої, умисно наніс своїй колишній дружині один удар кулаком правої руки в ділянку щелепи та один удар кулаком лівої руки в ділянку правого ока, шарпав обома руками за волосся та долонею лівої руки штовхнув потерпілу в ділянку грудей, від чого остання впала спиною на емальовану каструлю.
В ході вчинених дій ОСОБА_9 , громадянці ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді гематоми правої орбітальної ділянки, гематоми нижньої щелепи зліва, що згідно висновку експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та синець грудної клітки зліва, сивець 1 п`ясного - фалангового суглобу правої кисті, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
У поданій на вирок апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає оскаржуваний ним вирок незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що ініціатором виниклого конфлікту була потерпіла, яка перебуваючи в збудженому стані, нервово кричала та звинуватила обвинуваченого у крадіжці грошових коштів, якої він не вчиняв та почала «протягувати до нього руки». Унаслідок таких її дій, останній змушений був відштовхнути її від себе, в результаті чого, вона відступила крок назад і сіла на каструлю, після чого впала. Коли знову зайшов у кімнату, побачив потерпілу, яка лежала на підлозі. Вважає, що це сталось через її хворобу, оскільки такі випадки вже неодноразово мали місце. Показання потерпілої ОСОБА_7 є неправдивими та переслідують мету позбавити обвинуваченого житла. Оскільки винуватість ОСОБА_9 у вчиненні даного кримінального проступку поза розумним сумнівом не доведена, просить вирок суду скасувати, а обвинуваченого за пред`явленим йому обвинуваченням виправдати.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, прокурора та потерпілої, які відносно її задоволення заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Такий висновок стверджується зібраними у встановленому законом порядку і перевіреними судом доказами.

Зокрема, показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції хоча і не визнавав свою винуватість у вчиненому, проте не заперечував у часі та місці, зазначеному у обвинувальному акті, факт виниклого конфлікту із ОСОБА_7 , яка є його колишньою дружиною. Також показав, що зважаючи на її поведінку, змушений був відштовхнути потерпілу від себе, яка зробила крок назад, сіла на каструлю, після чого впала.

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , які безпосередньо сприймались судом, яка категорично та однозначно ствердила, що вранці 20 жовтня 2020 року виявила крадіжку грошових коштів та повідомила про це обвинуваченого, який, у відповідь, схватив її за кисті рук та почав викручувати, і у подальшому наніс умисно удар кулаком в ділянку щелепи і один удар в ділянку правого ока. Окрім того, шарпав її руками за волосся, штовхав у груди, від чого вона впала на емальовану каструлю. Ствердила, що усі виявлені на її тілі тілесні ушкодження спричинені їй лише обвинуваченим, внаслідок умисного застосування щодо неї фізичного насильства.

Даними, що містяться в протоколі слідчого експерименту від 26 листопада 2020 року, проведеного з участю потерпілої ОСОБА_7 з приводу механізму нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_9 , а саме: викручування кистей рук за спину, поштовх в область грудей, удар кулаком руки в область щелепи та в область правого ока, а також висновком судово-медичної експертизи № 244 від 30 жовтня 2020 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми правої орбітальної ділянки, синця лівого стегна, синця 1 п`ястно-фалангового суглобу правої кисті, які утворились від дії тупого предмету (предметів), можливо від ударів кулаками людини, у час вказаний у постанові та потерпілою, і за ступенем тяжкості відносяться до категорії гематома правої орбітальної ділянки, гематома нижньої щелепи зліва, гематома пояснично-ягодичної ділянки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синець грудної клітки зліва, синець лівого стегна, синець 1 п`ястно-фалангового суглобу правої кисті легких тілесних ушкоджень. По тілу потерпілої ОСОБА_7 було нанесено не менше шести ударів. Вищевказані тілесні ушкодження утворитись внаслідок падіння з висоти власного росту не могли. Давність нанесення вищевказаних тілесних ушкоджень відповідає періоду, вказаному в описовій частині, який є науково-обгрунтованим, і підстав піддавати сумніву якого немає.
Показання потерпілої ОСОБА_7 , які є логічними та послідовними цілком узгоджуються із іншими наявними у матеріалах провадження доказами, здобутими у встановленому законом порядку, відповідають перебігу подій, що мали 22 жовтня 2020 року, у тому числі, щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілій, а також об`єктивно спростовують версію обвинуваченого, висловлену ним в суді.

Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я та підстав для скасування вироку у цій його частині, як просить у апеляційній скарзі захисник, не вбачає.

Встановлено, що ОСОБА_9 повністю відбув покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2020 року, тому, в силу ч. 4 ст. 70 КК України, зарахуванню в строк відбуття покарання останнього підлягає строк відбуття покарання з 19.02.2021 по 26.02.2021 включно.
Таким чином, а пеляційна скаргу захисника ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2021 року щодо ОСОБА_9 - без зміни.

Зарахувати в строку відбуття покарання повністю відбуте за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2020 року, з 19.02.2021 по 26.02.2021 включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді