Справа № 438/687/21
Провадження № 1-кс/438/63/2021
УХВАЛА

29 квітня 2021 року м. Борислав

Слідчий суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача СД відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з виконуючим обов`язки начальника Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2021 року за № 0000030, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в :
27 квітня 2021 року дізнавач СД відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , як сторона кримінального провадження, звернулася з клопотанням, погодженим з виконуючим обов`язки начальника Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 до слідчого судді Бориславського міського суду про накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане Центром 5944 01.04.2021, категорії В, які перебувають у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

В обґрунтування клопотання дізнавач посилається на те, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000030 встановлено, що 26.04.2021 до відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області надійшов рапорт інспектора СРПП відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 про те, що ним спільно з поліцейським СРПП відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Л/о ст. сержантом поліції ОСОБА_7 під час патрулювання у м. Бориславі на вул. В.Великого, близько 15 год 20 хв. було помічено автомобіль марки «ВАЗ 21013» із д.н.з НОМЕР_2 , водій якого керував транспортним засобом з розбитим заднім габаритним вогнем. При перевірці документів, а саме посвідчення водія, які надав водій ОСОБА_5 , було виявлено, що посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 видане Центром 5944 від 01.04.2021 категорії В не числиться у базі ІПНП за гр. ОСОБА_5 , та має можливі ознаки підробки.

Окрім цього, 26.04.2021 в ході проведення огляду місця події за адресою по вул. В. Великого, 30 у м. Бориславі, за участю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності понятих, працівниками поліції було виявлено та вилучено посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії В серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане центром 5944 01.04.2021 року, яке не числиться у базі ІПНП за гр. ОСОБА_5 , та не відповідає вимогам встановленого зразка.

Також дізнавач послався на положення ст.98, ч.1, ч.2 ст. 167, ч.2 ст.168, ч.1, ч.2, ч.3 ст.170 КПК України та зазначила, що вищевказане вилучене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вони підпадають під ознаки речей, визначених у ст. 98 КПК України. Зволікання з накладенням арешту може мати наслідком втрату доказів та слідів, що перешкодить проведенню всебічного та повного досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Дізнавач ОСОБА_3 , та прокурор у судове засідання не з`явилися, в поданому клопотанні зазначили, що просять розглядати без їх участі, клопотання підтримують в повному обсязі.

Дізнавач ОСОБА_3 долучила до поданих матеріалів клопотання заяву гр. ОСОБА_5 , в якій останні просив розглядати клопотання про арешт майна без його участі, проти накладання арешту на посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане Центром 5944 01.04.2021, категорії В не заперечував.

Таким чином, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів судового засідання не здійснюється.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000030 від 27.04.2021 року встановлено, що 26.04.2021 до відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області надійшов рапорт інспектора СРПП відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 про те, що ним спільно з поліцейським СРПП відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Л/о ст. сержантом поліції ОСОБА_7 під час патрулювання у м. Бориславі на вул. В.Великого, близько 15 год 20 хв. було помічено автомобіль марки «ВАЗ 21013» із д.н.з НОМЕР_2 , водій якого керував транспортним засобом з розбитим заднім габаритним вогнем. При перевірці документів, а саме посвідчення водія, які надав водій ОСОБА_5 , було виявлено, що посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 видане Центром 5944 від 01.04.2021 категорії В не числиться у базі ІПНП за гр. ОСОБА_5 , та має можливі ознаки підробки.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 26.04.2021 року було виявлено та вилучено посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 видане Центром 5944 від 01.04.2021 категорії В.

Постановою про визнання предмета як речового доказу від 27.04.2021 року майно, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 видане Центром 5944 від 01.04.2021 категорії В визнане як речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000013 від 18.001.2021 року.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 5, ч. 7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене в ході оглядів місця події 26.04.2021 майно набуло статусу тимчасово вилученого майна та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вищевказане вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, має значення речових доказів у кримінальному правопорушенні та підлягатиме дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання дізнавача подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України. Дізнавачем доведено наявність обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.

З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню, як обґрунтоване та таке, що відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст. ст. 317, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

клопотання дізнавача СД відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з виконуючим обов`язки начальника Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 , задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане Центром 5944 01.04.2021, категорії В, які перебувають у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня надіслати дізнавачу, прокурору, а також особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Крім цього, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково; таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1