Номер провадження: 11-сс/813/324/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.01.2021 року про відмову в задоволенні його клопотання, поданого в порядку ст. 206 КПК України про незаконне тримання під вартою,-

встановив:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 було відмовлено в задоволенні його клопотання, поданого в порядку ст. 206 КПК України про незаконне тримання під вартою.
Мотивуючи своє рішення про відмову в задоволенні клопотання заявника, слідчий суддя зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою на підставі судового рішення, постановленого уповноваженим судом в ході судового провадження, зокрема, на підставі ухвали Приморського райсуду м. Одеси від 28.12.2020 року про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою, зазначаючи про те, що слідчим суддею було порушено його право на доступ до правосуддя у зв`язку з тим, що слідчий суддя розглянув його скаргу без його участі та участі його захисника, слідчий суддя залишив поза увагою те, що запобіжний захід йому не обирався, таким чином він незаконно утримується під вартою.
Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та повернути його скаргу до Малиновського райсуду м. Одеси для розгляду іншим слідчим суддею.
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення заявника ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При цьому ч. 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.
Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі
Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Частиною 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.
Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси із клопотанням про захист прав людини в порядку ст. 206 КПК України, в якому просив негайно звільнити його з-під варти, оскільки запобіжний захід йому не обирався.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя досліджував доводи, викладені у вищезгаданому клопотанні ОСОБА_7 та надавав їм оцінку, зокрема, дійшов висновку про те, що останній утримується під вартою на законних підставах, а саме на підставі ухвали Приморського райсуду м. Одеси від 28.12.2020 року про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.02.2021 року (а.с. 60,61).
Однак апеляційним судом встановлені порушення вимог КПК України слідчим суддею, які є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Положеннями ч. 1 ст. 206 КПК регламентовано, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до положень ст. 206 КПК слідчий суддя наділений повноваженнями: 1) постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи; 2) постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи; 3) слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу; 4) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи, вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Аналіз зазначеної статті кримінального процесуального закону дає підстави стверджувати, що слідчий суддя не наділений повноваженнями для прийняття інших рішень у зв`язку із розглядом заяв про захист прав людини. Крім того, слідчий суддя не наділений повноваженнями ухвалювати рішення без повідомлення учасників провадження, без їх участі та без фіксації судового розгляду.
Що стосується доводів заяви ОСОБА_7 , поданої в порядку ст. 206 КПК України, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас, якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».
Отже, слід констатувати, що ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому, вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.
Разом з тим, положення ст. 206 КПК України визначають, що слідчий суддя має розглянути скаргу, подану в порядку зазначеної норми закону, лише в разі знаходження особи, щодо якої наявні відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що вона позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, в межах територіальної юрисдикції суду.
В той же час, за результатами перевірки матеріалів провадження та матеріалів, наданих ДУ «Одеський слідчий ізолятор», апеляційним судом не встановлено відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою незаконно.
Так, відповідно до наданих ДУ «Одеський слідчий ізолятор» матеріалів, ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 28.12.2020 року було продовжено строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 лютого 2021 року.
З огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що вказане рішення суду першої інстанції на момент звернення з клопотанням до слідчого судді в порядку ст. 206 КПК України не скасоване, апеляційний суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 на час звернення із вказаною заявою на законних підставах утримувався під вартою, підстави для задоволення його заяви про незаконне тримання під вартою відсутні.
Таким чином, оскільки слідчим суддею під час розгляду скарги та ухваленні рішення були допущені істотні порушення вимог КПК, які слугують підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційний суд, з урахуванням положень КПК України, приходить до висновку про необхідність скасування ухвали та прийняття нової ухвали, якою слід залишити заяву ОСОБА_7 , подану в порядку ст. 206 КПК України, про незаконне тримання під вартою без задоволення.
Керуючись ст.ст. 206, 303, 304, 370, 404, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 частково задовольнити, ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.01.2021 року про залишення без задоволення його клопотання, поданого в порядку ст. 206 КПК України про незаконне тримання під вартою скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_7 про незаконне тримання під вартою - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4