Справа № 159/628/21 Провадження №11-кп/802/426/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0001029 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.02.2021,

В С Т А Н О В И В

Зазначеним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковель, Волинської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, непрацюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

- періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Вирішено питання речових доказів, судових витрат.

Скасовано накладений згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2020 арешт на транспортні засоби: "БМВ" державний номерний знак НОМЕР_1 , який повернуто обвинуваченому ОСОБА_8 та мопед марки "Viper" державний номерний знак НОМЕР_2 , який повернуто ОСОБА_9 .

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за те, що він 16 червня 2020 року близько 23 год 30 хв, на вул.Незалежності в м.Ковелі Волинської області керуючи технічно справним транспортним засобом марки "БМВ730Д", державний номерний знак НОМЕР_1 , неправильно оцінивши дорожню ситуацію, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій і легковажно розраховуючи на їх запобігання, під час руху вказаним автомобілем по автодорозі, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого під час виконання маневру повороту ліворуч не пересвідчився у його безпечності, не надав перевагу в русі мопеду марки "Viper", державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_9 , який їхав по зустрічній смузі руху в зустрічному напрямку, допустив зіткнення з вказаним мопедом.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , згідно висновку судово - медичного експерта №3165 від 21.07.2020, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забій м`яких тканин голови, закритого лінійного перелому правої скроневої кістки та нижньої стінки зовнішнього слухового проходу, забою саден вуха, що утворились від дії тупого предмету (предметів), можливо від виступаючих частин кузова автомобіля та за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, згідно п.21.3б "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень".

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, знаходиться грубе порушення водієм автомобіля ОСОБА_8 вимог п.п.2.3(б);10.1;10.4 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.02.2021 та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вважає його незаконним та необґрунтованим, прийнятим з істотним порушенням норм процесуального права. Розгляд справи проводився за правилами ч.3 ст.349 КПК України, однак суд допустив грубе порушення при її застосуванні, зокрема, обвинувачений під час дачі показань в судовому засіданні 26.02.2021 не визнав своєї вини, а навпаки, поставив під сумнів обставини, викладені прокурором в обвинувальному акті. Прокурор, представник потерпілого, обвинувачений та його захисник під час судового розгляду конкретно не вказали, які саме обставини ніким з них не оспорюються, а мотивували застосування спрощеної процедури, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Судовий розгляд було проведено без повного дослідження доказів та підтвердження вини ОСОБА_8 . Органом досудового розслідування не було взято до уваги такі обставини, як відсутність у потерпілого ОСОБА_9 посвідчення водія та відсутність в нього та його пасажира мотошоломів. Не було з`ясовано факту, яким чином повинен був діяти в дорожній обстановці водій мопеда, чи мав він технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_8 чи є в діях ОСОБА_9 в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків ДТП. Не з`ясовано факту чи не створювало світло фар автомобіля мікроавтобуса, який рухався позаду автомобіля обвинуваченого, перешкод у керуванні останнього.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги і просив залишити вирок суду першої інстанції в силі, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які досліджувалися в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Доводи захисника щодо порушення судом судового розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, зокрема, його проведення без повного дослідження доказів та підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає їх надуманими з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі зазначеної норми процесуального закону, повинен роз`яснити учасникам судового розгляду суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій.
Із матеріалів справи вбачається, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у порушенні вимог правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, погодився із кваліфікацією дій, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті та погодився на розгляд справи в цій частині в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин. При цьому суд переконався у правильності розуміння ОСОБА_8 змісту обвинувачення, у добровільності його позиції, а також позиції інших учасників судового провадження і належно роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Це підтверджено, як записом в журналі судового засідання від 26.02.2021, так і записом на технічному носії інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції. Зокрема, на 05:33 хвилині звукозапису обвинувачений ОСОБА_8 зрозумів роз`яснення головуючого щодо спрощеної процедури судового розгляду згідно із ч.3 ст.349 КПК України та погодився на спрощений порядок дослідження доказів, який запропонував прокурор, а саме: про допит обвинуваченого, дослідження характеризуючих даних та особи ОСОБА_8 . Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 не заперечив щодо запропонованого прокурором порядку дослідження доказів. З позицією прокурора також погодився представник потерпілого ОСОБА_11 , який подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності потерпілого. Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та необхідність дослідження доказів в такому порядку: спочатку допитати обвинуваченого, а згодом дослідити документи кримінального провадження.

Захист обвинуваченого здійснював професійний адвокат, і саме від сторони захисту надійшла ініціатива про розгляд провадження відповідно до вимог ч.3 ст.249 КПК України. Доводи апелянта про заперечення обвинуваченим беззастережного визнання в судовому засіданні своєї винуватості безпідставні та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і спростовуються звукозаписом судового засідання. Суб`єктивна сторона інкримінованого обвинуваченому злочину, а саме щодо порушення ПДР характеризуються протиправною самовпевненістю. Сам же обвинувачений в місцевому суді вину визнав та погодився про порушення ним правил дорожнього руху, які призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди та наслідків у виді тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого.

Отже, суд першої інстанції в повній мірі дотримався процедури, передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК України. Під час судового розгляду сторони жодним чином не були обмежені у можливості реалізації їх процесуальних прав, у тому числі шляхом подання відповідних клопотань про зміну обсягу та порядку дослідження доказів. Проте, вони цього не ініціювали, не вказували про необхідність дослідження всіх доказів у справі. Таким чином, порушень місцевим судом вимог вищезазначеної норми процесуального закону, на яке посилається в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, апеляційним судом не вбачається.
Дії засудженого ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч.2 ст.286 КК України.

При призначенні покарання суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, до пом`якшуючих покарання обставин, суд відніс щире каяття, яке виразилось в усвідомленні обвинуваченим протиправності своєї поведінки, добровільне відшкодуваня завданих збитків. Потерпілий не наполягав на суворій мірі покарання обвинуваченому та не мав жодних претензій. Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

А тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і застосував щодо нього ст.75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є достатнім для виправлення винного та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді - відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді