печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на повідомлення про підозру,
установив:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 в порядку пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на повідомлення про підозру від 22.02.2021 р. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, посилаючись на те, що повідомлення про підозру є необґрунтованими, оскільки сторона обвинувачення не вказує, що серед групи осіб, які на даний час мають статус підозрюваних, було ввірено чи перебували в їх віданні бюджетні кошти, а отже відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 чи ОСОБА_4 не відповідають зазначеним в ч. 3 ст. 18 КК України ознакам службових осіб; відповідно до тексту повідомлення про підозру взагалі не встановлено способу розтрати, привласнення чи заволодіння ОСОБА_4 чужого майна та не вказано, в чому виражається в її діях прямий умисел на скоєння даного злочину, тому наведене тягне за собою підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 .
У судовому засіданні адвокат, підозрювана вимоги скарги підтримали, просили її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у скарзі.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення скарги.

Слідчий суддя, вислухавши надані пояснення, дослідивши матеріали скарги, заперечення старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001404 прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , долучені матеріали кримінального провадження дійшов наступних висновків.

Встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001404 від 07.06.2018 р. за підозрою директора ТОВ «ФФУ Продакшн» ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, та за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а також за фактами організації керівництвом ГС «Федерація футболу України» розкрадання бюджетних коштів, виділених у 2017 році на фінансування реалізації бюджетної програми «Будівництво футбольних полів зі штучним покриттям у регіонах України», на загальну суду 270 млн.грн у складі злочинної організації зі службовими особами Мінрегіону, ТОВ «ФФУ Продакшн», ТОВ «Спорт технологія», місцевих органів самоврядування та інших юридичних осіб за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 255 КК України.

За змістом ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст. 135 КПК України, зокрема, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Згідно ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», «Erdagozv. Turkey», «Cebotari v. Moldova» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні у справі «Murray v. the United Kingdom», отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду. Разом з тим для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не у контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. При цьому обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки і оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Хоча пунктом 10 ч. 1 ст. 303 КПК України і передбачено право оскарження повідомлення про підозру, втім кримінальним процесуальним законодавством не визначено критеріїв та підстав, які можуть бути покладені в основу скасування повідомлення слідчого, прокурора про підозру у вчинені особою злочину. За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на повідомлення про підозру відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1