Ухвала
31 березня 2021року
м. Київ
справа № 759/10352/20
провадження № 51 - 635 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України(далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2, ч. 6 зазначеної статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність(ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, які є підставами для скасування або зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак усупереч закону, захисник ОСОБА_4 , посилаючись у касаційній скарзі на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, не наводить доводів щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання, з огляду на положення статей 50, 65 КК та ст. 414 КПК. Натомість, як убачається з касаційної скарги, захисник вважає, що вирок суду першої інстанції необхідно змінити, призначивши засудженому більш м`яке покарання, разом з тим просить на підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, що є суперечливим.
Також, захисник вказує, що судом першої інстанції при ухваленні вироку належним чином не було роз`яснено засудженому ОСОБА_5 про наслідки проведення судового розгляду в порядку скороченої процедури відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Однак, вона залишила поза увагою те, що сторона захисту, оскаржуючи в апеляційному порядку вирок місцевого суду не ставила під сумнів додержання судом першої інстанції вимог ст. 349 КПК.
Касаційна скарга містить посилання наістотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема на те, що було порушено право засудженого ОСОБА_5 на захист, однак відповідних аргументів зазначеним твердженням не наведено.

Крім того, захисник не вказує, які конкретно доводи апеляційних скарг сторони захисту та засудженого, у порушення вимог ст. 419 КПК, суд апеляційної інстанції, належним чином не дослідив та не перевірив.
Всупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги не долучено копій додатків (копій судових рішень) у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин необхідно залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3