УХВАЛА

16 березня 2021 року м. Слов`янськ

Колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в режимі відеоконференції в залі № 3 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000057 від 16.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187 ч.4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

05 березня 2021 року на адресу суду від обвинуваченого ОСОБА_12 було подано клопотання в порядку ст. 201 КПК України про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, яке він обґрунтував тим, що відпала необхідність в продовженні його тримання під вартою. Вказав, що під вартою перебуває вже чотири роки, що відповідно до Закону «Савченко» прирівнюється до восьми років. Також вказав, що в разі задоволення його клопотання не буде ховатися від суду.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_12 надав аналогічні пояснення, що викладені в клопотанні. Просив задовольнити клопотання, змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити. Змінити обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив колегію суддів відмовити обвинуваченому ОСОБА_12 в задоволенні його клопотання про зміну запобіжного заходу, з огляду на необґрунтованість. Зазначив, що ОСОБА_12 згідно обвинувального акту по даному кримінальному провадженню обвинувачуються у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, а тому відсутні підстави для зміни відносно нього

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який та такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема на особисте зобов`язання, оскільки вказаний запобіжний захід не зможе в достатній мірі запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які наявні по даній справі.
Потерпілий ОСОБА_6 - просив відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_12 .
Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 та не заперечував проти задоволення його вимог.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав заявлене клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 з приводу зміни відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_9 під час судового засідання не заперечувала проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 .
Захисник ОСОБА_8 під час судового засідання підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 .
Заслухавши думку всіх учасників судового засідання, при вирішенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Так відповідно до ст. 9 КПК України - суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Ст.6 Конституції України закріплює положення, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Крім того, положення ст.19 Конституції України наголошує на тому, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до засад державної політики України в галузі прав людини, затверджених Постановою Верховної Ради України від 17.06.1999 року №757-XIV, обмеженість свободи держави, її органів і посадових осіб визнається відповідно до принципу, згідно з яким дозволено лише те, що прямо передбачається законом.
Запобіжні заходи є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, вони мають застосовуватися з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України).
Згідно ч.1 ст. 201 КПК України - підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному

провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу, продовження строку дії такого запобіжного заходу, скасування, зміна запобіжного заходу, буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобода практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.
Так колегія суддів вказує, що за даним кримінальним провадженням у відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 стала зазначена прокурором в судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри щодо можливої причетності ОСОБА_12 до скоєння ним тяжких злочинів та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений у випадку зміни запобіжного заходу може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
Ухвала суду в цій частині містить всебічний та детальний опис доводів прокурора та обґрунтування вказаних ним ризиків.
Крім того ухвала суду від 28 січня 2021 року містить аналіз колегією суддів всіх інших альтернативних запобіжних заходів, які передбачені ст. 176 КПК України, а тому доводи обвинуваченого, викладені в клопотанні, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не брався колегією суддів до уваги не приймається до уваги та спростовується змістом самої ухвали суду від 28 січня 2021 року.
Колегія суддів також зазначає, що під час винесення ухвали від 28 січня 2021 рокута врахувавши всі встановлені під час судового розгляду кримінального провадження відомості про сукупність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_12 та обсяг відомостей, які були повідомленні в судовому засіданні потерпілим та вже допитаними свідками, було встановлено, що висновки органу досудового розслідування, викладені в клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_12 - не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.
Колегія суддів зазначає, що ризиками про які було зазначено прокурором у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Так прокурор 28 січня 2021 року, під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, на думку колегії суддів довела існування ризиків незаконного впливу ОСОБА_12 на вже допитаних свідків, проте існує неймовірна можливість про повторний їх допит, а також та можливість переховування від правосуддя у випадку зміни йому запобіжного заходу.
Як зазначає Європейський суд з прав людини у будь якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. Проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).

Заслухавши думку всіх учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали та докази, оцінивши у сукупності всі обставини, у тому числі: сукупність наявних відомостей про вчинення обвинуваченим

ОСОБА_12 особливо тяжких та тяжкого кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були зазначені прокурором у клопотанні, доведені нею та повністю знайшли своє підтвердження під час судового засідання, колегія суддів вважає, що будь-яких обґрунтованих та об`єктивних обставин, які б свідчили про те, що захід забезпечення кримінального провадження застосований відносно ОСОБА_12 не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі розгляду кримінального провадження не встановлено та обвинуваченим і його захисником не доведено на теперішній час, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає недостатнім застосування відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки він є недостатнім для запобігання наявним ризикам, що передбачені ст. 177 КПК України. А відтак, колегія суддів приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, поданому в порядку ст. 201 КПК України.
Під час даного судового розгляду, колегією суддів не встановлено обставин, які б не були враховані під час продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не були б покладені в основу мотивування ухвали суду від 28 січня 2021 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 183, 331, 376 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 подане в порядку ст. 201 КПК України про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3