Справа № 755/8937/21
Провадження №:1-кп/755/1140/21
У Х В А Л А
про призначення судового розгляду

"03" серпня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005909 від 29.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. ч. 1, 2 ст. 361, ч. ч. 1, 2 ст. 200 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва з Дніпровської окружної прокуратури м. Києва надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає.

Представник потерпілого, обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження суд дійшов такого висновку.

Дане кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м. Києва.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному проваджені №0005909 від 29.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 361, ч. 1, 2 ст. 200 КК України.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявила та подала письмове клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді застави на особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника. Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що ризики, які існували при обрані запобіжного заходу існують і на даний час.

Представник потерпілого у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання. Обґрунтовуючи клопотання, захисник вказує, що 01.12.2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави у виді 250 (двохсот пятидесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 525 500 грн. 31.12.2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було частково задоволено клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу до ОСОБА_3 та зменшено розмір застави до 150 (сто п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 315 300 грн. 14.01.2021 року на розрахунковий рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві внесено заставу в розмірі, визначеному судом. Так з 14.01.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 діє запобіжний захід у вигляді застави.

26.01.2021 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ст. 182 КПК України відносно ОСОБА_3 .

Захисник у клопотанні вказує, що на даний час відносно обвинуваченого обов`язки не продовжено та на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки з моменту внесення застави та перебуваючи на волі, ОСОБА_3 жодних дій, які б вказували на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не вчиняв. Крім того, захисник зазначила, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання в м. Києві, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, а тому просить суд змінти запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді застави на особисте зобов`язання.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

01.12.2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави у виді 250 (двохсот пятидесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 525 500 грн. 31.12.2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було частково задоволено клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу до ОСОБА_3 та зменшено розмір застави до 150 (сто п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 315 300 грн. 14.01.2021 року на розрахунковий рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві внесено заставу в розмірі визначеному судом. Так з 14.01.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 діє запобіжний захід у вигляді застави.

26.01.2021 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ст. 182 КПК України, відносно ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальною юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду.

Вирішуючи питання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, суд враховує положення КПК України, вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та, в силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України»), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Так, вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

В контексті практики ЄСПЛ, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що такий ризик є маловірогідним і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення у справі «Панченко проти Російської Федерації» від 08.02.2005). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови» від 04.10.2005).

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу слідчий суддя, суд окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

ЄСПЛ неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, а також рішеннях у справах «Третьяков проти України» від 29.09.2011, «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також про те, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, при постановленні слідчими суддями Дніпровського районного суду міста Києва ухвали від 01.12.2020 року про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 та ухвали від 31.12.2020 року про зміну запобіжного заходу були предметом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів») як наявність обґрунтованої підозри, так і існування ризиків у кримінальному провадженні, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності. При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Таким чином, суд вважає, що у даному випадку доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, а ризики, про які було заявлено на момент застосування слідчим суддею запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не втратили свою актуальність та продовжують існувати.

Під час судового розгляду судом не встановлено обставин, які не були враховані під час застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу. Поряд із цим, стороною захисту не надано суду доказів, що свідчили б про зменшення чи невілювання існуючих у провадженні ризиків.

Також не наведено обґрунтованих доводів щодо наявності інших обставин, які тягнуть за собою зміну застосованого запобіжного заходу.

Отже, суд приходить до висновку, що на день розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу обставини, які є підставою для застосування запобіжного заходу, не спростовані, не змінились та продовжують існувати, з огляду на що, застосований запобіжний захід є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак не приймає доводи сторони захисту.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки в силу принципу змагальності сторін кримінального провадження стороною захисту не спростовано тверджень сторони обвинувачення, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

08.07.2021 року до суду був поданий цивільний позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди. У судовому засіданні прокурор не заперечував проти прийняття даної позовної заяви. Захисник у судовому засіданні заперечувала проти прийняття даної позовної заяви посилаючись на те, що сума збитків у обвинувальному акті та цивільному позові не співпадає. Крім цього, зазначила, що цивільний позов складений з порушеннями норм ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, зміст цивільного позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не містить даних реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта відповідача ОСОБА_3 , якщо такі відомі позивачу, про що має бути зазначено у позовній заяві.

Крім того, у матеріалах заяви відсутнє підтвердження того, що позивачем не подано будь-якого іншого позову (позовів), не залежно від його (їх) підсудності, до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч. 5 ст. 175 ЦПК України позовна заява, серед іншого, повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Таким чином, на виконання даної ухвали суду позивачем має бути надано суду розрахунок заявленої ним суми матеріальної шкоди та докази на підтвердження шкоди саме у заявленому позивачем розмірі.

Також зміст позовної заяви має містити правове обґрунтування звернення позивача з даним позовом до відповідача ОСОБА_3 , надавши докази наявності як підстав звернення з даним позовом до вказаної особи так і докази розрахованої та уточненої суми матеріальної шкоди.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява, серед іншого, повинна містити: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору.

Разом з тим, зміст позовної заяви не містить викладення обставин та доказів вжиття позивачем досудового урегулювання спору, шляхом звернення до відповідача у досудовому порядку із вимогами про відшкодування завданої позивачу шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки підлягають виправленню позивачем до початку судового розгляду.

Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід здійснювати у відкритому судовому засіданні. Обмежень, передбачених положеннями ч. 2 ст. 27 КПК України, не встановлено.

У судове засідання викликати прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва, представника потерпілого, перекладача, захисника та обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005909 від 29.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. ч. 1, 2 ст. 361, ч. ч. 1, 2 ст. 200 КК України, до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. І.Сергієнка, 3, на 09 серпня 2021 року о 10 год. 00 хв.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 - відмовити.
Цивільний позов потерпілого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди залишити без руху та надати строк для усунення недоліків до початку судового розгляду, тобто до 09.08.2021 року.

У разі невиконання ухвали суду до 09 серпня 2021 року цивільний позов вважати неподаним та повернути АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 04 серпня 2021 року о 12 годині 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_1