Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/395/2021 Справа № 641/8901/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Харків

01 червня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 про закриття кримінального провадження № 0000584 від 19.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України у зв`язку із закінченням строків давності,-

В С Т А Н О В И В:

Слобідським відділом Харківської місцевої прокуратури № 5 на розгляд Комінтернівського районного суду м. Харкова направлено клопотання прокурора ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000584 від 19.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання мотивоване тим, що 28.02.2006 року прокуратурою Комінтернівського району міста Харкова порушено кримінальну справу № 22060011 за фактом невиплати заробітної плати працівникам ТОВ СП «Веда-Холдинг» протягом травня-листопада 2005 року, внаслідок нецільового використання грошових коштів призначених на виплату заробітної плати, та зловживання службовим становищем службовими особами зазначеного підприємства, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам громадян, за ознаками кримінальних правопорушень-злочинів передбачених ч. 2 ст. 175, ч. 2 ст. 364 КК України, які в подальшому перекваліфіковано за ч. 1 ст. 175 КК України. Проте, з моменту вчинення вказаного кримінального правопорушення-злочину, минуло більше 5 років, у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності. У зв`язку із чим, кримінальне провадження підлягає закриттю.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав за викладених у ньому обставин і підстав, та просив суд клопотання задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті. При цьому, закриття кримінального провадження із вказаної підстави здійснюється судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 284 КК України).

Згідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 175 КК України є кримінальним проступком.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 2 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

З моменту вчинення кримінального правопорушення, а саме з 2005 року минуло більше двох років. В той же час, досудовим розслідуванням особу, яка вчинила вказане правопорушення не встановлено.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування вчинені наступні дії: допитані потерпілі, свідки, здійснено виїмки документів, проведено експертизи.

Так, належні та ефективні заходи спрямовані на розкриття вказаного злочину не були здійснені. Досудове розслідування та процесуальне керівництво з боку прокурора були неналежними.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на досудове розслідування кримінального провадження № 0000584 від 19.12.2012 року, суд вважає, що його розслідування не може відповідати вимозі ефективності.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості». Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

Тобто, з викладеного вбачається, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України. А прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження.

Суд вважає, що закриття кримінального провадження № 0000584 від 19.12.2012 року шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі ст.49 КК України, керуючись ст. 284, 371, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 про закриття кримінального провадження № 0000584 від 19.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України у зв`язку із закінченням строків давності - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя- ОСОБА_1