Провадження № 11-кп/4820/270/21
Справа № 602/945/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ст. 128, ч. 2 ст. 296 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2021 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Тернопільським апеляційним судом кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2017 року за № 0000163 за апеляційними скаргами прокурора Тернопільської обласної прокуратури, захисника обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2017 року за № 0000163 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, повернуто прокурору Тернопільської обласної прокуратури.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у такому викладені обставини, які прокурор вважав встановленими та доведеними, зазначено правову кваліфікацію діянь, з посиланням на положення закону, сформульовано обвинувачення.

Зазначає, що суд першої інстанції при проведенні підготовчого судового засідання вийшов за межі питань, визначених ст. 314 КПК України та перейшов до оцінки дій обвинуваченого та перевірки правильності формулювання обвинувачення, надав оцінку фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті, без дослідження будь-яких доказів.

Вказує, що кваліфікація дій особи за ст. 128 КК України не вимагає обов`язкового та детального опису виду необережності, як складової суб`єктивної сторони цього злочину, оскільки вчинення суспільно-небезпечного діяння особою з необережною формою вини незалежно від її виду, вже становить закінчений склад злочину, при наявності інших обов`язкових ознак складу злочину.

Захисник ОСОБА_15 , який діє в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в поданій апеляційній скарзі просив оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалу суду вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК України.

На думку захисника, суд першої інстанції вийшов за межі, визначені ст. 314 КПК України, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Також, вказує, що суд першої інстанції при проведенні підготовчого судового засідання належним чином не з`ясував чи мав право прокурор Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 брати участь як державний обвинувач під час розгляду даного обвинувального акта.

У поданій апеляційний скарзі захисник ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення щодо усіх обвинувачених, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання вийшов за межі наданих йому повноважень та безпідставно прийняв рішення про повернення обвинувального акта.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисник адвокат ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник адвокат ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, однак надіслали заяви про розгляд апеляційних скарг за їх відсутності. Подані апеляційні скарги підтримали в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, думку потерпілого та його представника, які вважають, що законні підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданої апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто, після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Повертаючи обвинувальний акт в ході підготовчого судового засідання, своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в обвинувальному акті не викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України із зазначенням місця, часу, способу, вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Разом з тим, в обвинувальному акті не зазначено, який вид необережності: злочинна самовпевненість чи недбалість мав місце під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. Окрім того, обвинувачення, що висунуте ОСОБА_9 на а.с. 6 Т. 1 викладено неточно, оскільки у такому вказується про легковажність розрахунку на відвернення, в обстановці, що склалася, настання суспільно небезпечних наслідків, з вказівкою про не передбачення можливості настання цих наслідків, що не узгоджується з законодавчими приписами ознак необережності та її видів, передбачених ст. 25 КК України.

За наявності зазначених обставин суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення про повернення обвинувального акта прокурору, належним чином його мотивувавши.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення, з урахуванням п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, зміст формулювання обвинувачення, як складової частини обвинувального акта, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення, тобто обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що передбачені нормами ст. 91 КПК України.

В даному випадку, викладаючи в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення щодо спричинення потерпілому ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, прокурор кваліфікує вказані дії за ст. 128 КК України як необережне тяжке тілесне ушкодження. При цьому, не вказує в обвинувальному акті вид небережності (злочинна самовпевненість чи недбалість), що мав місце під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. Разом з тим, виклад ознак необережності в обвинувальному акті не узгоджується із ознаками необережності, передбаченими ст. 25 КК України, зокрема в частині настання суспільно небезпечних наслідків та легковажності розрахунку їх відвернення.

Вказані недоліки обвинувального акта обґрунтовано враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення, у зв`язку із чим підстав для його скасування за апеляційними доводами прокурора та захисників не вбачається.

Що стосується посилань прокурора на те, що кваліфікація дій особи за ст. 128 КК України не вимагає обов`язкового та детального опису виду необережності, як складової суб`єктивної сторони цього злочину, апеляційний суд до уваги не приймає.

Диспозиція ст. 128 КК України передбачає кримінальну відповідальність за необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При кваліфікації кримінального правопорушення за ст. 128 КК України необхідно встановити вину у формі необережності та її вид (злочинна самовпевненість чи злочинна недбалість). Саме формою вини цей злочин відрізняється від злочинів, передбачених статтями 121 та 122 КК України. Встановлення форми вини та її виду, в даному випадку, є необхідною умовою для правильної кваліфікації дій особи.

Однак, як вбачається зі змісту обвинувального акта, вид необережності, що мав місце під час вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України прокурором не вказаний, що свідчить про відсутність в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення, у зв`язку з чим такий був правильно повернутий прокурору.

Посилання захисника ОСОБА_11 на те, що суд першої інстанції під час проведення підготовчого судового засідання належним чином не з`ясував чи мав право прокурор ОСОБА_6 брати участь як державний обвинувач під час розгляду даного обвинувального акта, колегія суддів не бере до уваги.

Частиною 1 ст. 37 КПК України передбачено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

В свою чергу, ч. 2 ст. 37 КПК України передбачено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, зазначених ч.ч. 4, 5 ст. 36, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

30 листопада 2020 року керівником Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_17 , у зв`язку з виниклою необхідністю, було винесено постанову якою внесено зміни до групи прокурорів у вищезазначеному кримінальному провадженні та включено прокурора відділу організації і забезпечення підтримання публічного обвинувачення в суді Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 до її складу.

Вказані обставини керівник Тернопільської обласної прокуратури мотивував кадровими змінами в штаті Тернопільської обласної прокуратури, які в свою чергу, стали підставою для зміни групи прокурорів у вищевказаному кримінальному провадженні.

Постанова керівника Тернопільської обласної прокуратури від 30 листопада 2020 року не скасована, а тому є чинною та законною.

Отже, група прокурорів, визначена постановою про зміну групи прокурорів, у відповідності до вимог закону наділена повноваженнями, передбаченими ст. 36 КПК України, здійснювати процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Наведені вище обставини свідчать про законність участі прокурора ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні Збаразького районного суду Тернопільської області 28 грудня 2020 року.

Разом з тим, у судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтвердив вищевказані обставини, та вказав, що відповідно до постанови керівника Тернопільської обласної прокуратури він мав право брати участь у підготовчому судовому засіданні Збаразького районного суду Тернопільської області.

Доводи прокурора та захисників обвинувачених про те, що встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення мають бути предметом саме судового розгляду є слушними. Однак, в даному випадку, перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам, визначеним ст. 291 КПК України, суд першої інстанції таких не встановлював, а лише констатував відсутність в обвинувальному акті обов`язкових відомостей, визначених законом, зокрема: викладення фактичних (дійсних) обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення.

Посилання апеляційних скарг на те, що у підготовчому судовому засіданні суд вийшов за межі своїх повноважень, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд не вдавався до оцінки доказів по справі, а лише перевірив обвинувальний акт на наявність у ньому відомостей, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України.

З огляду на вказане, судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст. 314 КПК України, а тому підстави для скасування судового рішення - відсутні.

Разом з тим, апеляційний суд змушений констатувати, що з урахуванням встановлених прокурором обставин справи, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ст. 128, ч. 2 ст. 296 КК України та обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 296 КК України, а не більш тяжкими, є сумнівною та незрозумілою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2017 року за № 0000163, повернуто прокурору, залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора, захисника обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4