ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1747/21 (1-кс/638/432/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/612/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні №000316 від 07.02.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні №000316 від 07.02.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.
Згідно оскаржуваної ухвали накладено арешт на вилучене майно під час огляду місця події у період часу з 20 години 51 хвилин до 21 години 04 хвилин 06.02.2021року на ділянці місцевості, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме:
- ваги
-банківську картку Монобанк № НОМЕР_1 ;
-мобільний телефон синього кольору «Xiaomi redmi» 07, модель: МІ90ІА76, з метою запобігання можливості здійснення їх відчуження та розпорядження ними, а також з метою забезпечення збереження речового доказу в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
На зазначену ухвалу слідчого судді представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали, копію якої він отримав лише 16.03.2021 року, а також просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №000316 від 07.02.2021 року. Посилається на незаконність проведення огляду квартири, власником якої є ОСОБА_10 та яка не надавала згоди на проникнення працівників поліції до її володіння. Також дружина ОСОБА_7 ОСОБА_11 , як орендар вказаного житла, своєї згоди також не надавала. Крім того, посилається на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.03.2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на огляд квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок якого було вилученого предмети та зазначає, що ця обставина свідчить про істотне порушення прав ОСОБА_7 та має наслідком визнання відповідного протоколу огляду від 06.02.2021 року очевидно недопустимим доказом.
Власник майна ОСОБА_7 та його представник адвокат Індутний- ОСОБА_12 , відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, були належним чином повідомлені засобами телефонного зв`язку про дату та час та місце розгляду справи (а.с.131-134).Однак у судове засідання не з`явилися. Надали до суду заяви, в яких просять розглядати апеляційні скарги без їх участі.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, думку прокурора, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності власника майна та його представника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, колегія суддів визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, передбачений п.3 ч.2 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим, строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУ НП України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 000316 від 07 лютого 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

До слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся слідчий СВ ХРУП №3 ГУ НП в Харківській ст. лейтенант поліції ОСОБА_9 із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №000316 від 07.02.2021 року, вилученого під час огляду місця події у період часу з 20 години 51 хвилин до 21 години 04 хвилин 06.02.2021року на ділянці місцевості, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме: ваги; банківську картку Монобанк № НОМЕР_1 ; мобільний телефон синього кольору «Xiaomi redmi» 07, модель: МІ90ІА76. Вказані речі визнані речовими доказами. Для недопущення перешкоджанню встановлення істини у цьому кримінальному провадженню, слідчий просив накласти арешт на вилучене майно.
Постановляючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя першої інстанції врахував мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінив потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, прийняв до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнився, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховав наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, а тому визнав клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки він ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна.
Відповідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Відомості клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого майна, на яке слідчим суддею накладено арешт, ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити на собі сліди скоєння злочину або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, в тому числі для проведення необхідних експертиз. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав щодо арешту майна, враховуючи можливість використання його, як доказу у цьому кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту майна не ґрунтуються на матеріалах справи. Вилучене під час проведення обшуку у квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_1 майно, відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, як майно, яке може бути використане як доказ вчинення кримінальних правопорушень або зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Посилання представника власника майна в апеляційній скарзі на незаконність проведення огляду квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_10 та яка не надавала згоди на проникнення працівників поліції до її володіння, а також не надання своєї згоди дружини ОСОБА_7 ОСОБА_11 , як орендаря вказаного житла, а також посилання на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.03.2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на огляд зазначеної квартири колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається з копії ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.03.2021 року, яка розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що слідчий СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області звертався з клопотанням про надання дозволу на огляд квартири, розташованої за вищевказаною адресою, однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що огляд було проведено на підставі добровільної згоди ОСОБА_7 наданої їм перед його початком, що також підтверджується копією зазначеної згоди, яка міститься в матеріалах судового провадження ( а.с. 7).
Решта доводів, на які посилається в апеляційній скарзі представник власника майна також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, тобто без врахування об`єктивних відомостей.
Крім цього, істотних порушень норм КПК України, що можуть стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.
Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення відповідних експертиз, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.
У подальшому, за відсутністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що будуть встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.
За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 395, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Поновити представнику власника майна ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2021 року.
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2021 року - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, але в частині поновлення строку на апеляційне оскарження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді