КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27 березня 2021 року, включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року під час вирішення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в порядку ст. 331 КПК України, останньому продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 березня 2021 року включно.

На дану ухвалу обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року та звільнити його з-під варти в залі суду.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції незаконно продовжив йому строк тримання під вартою, оскільки кримінальне провадження щодо нього перебуває в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області з 26 квітня 2019 року, дана справа не є складною, однак на протязі майже двох років суд не може дослідити докази, посилаючись на свою зайнятість та надмірну завантаженість, і з 10 травня 2019 року по теперішній час невиправдано продовжує йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчився в межах досудового розслідування 05 травня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 422-1 КПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

У відповідності з ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Таких клопотань до суду апеляційної інстанції не надходило, а тому розгляд апеляційної скарги здійснено судом без участі сторін кримінального провадження.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував, що інкримінований останньому злочин є насильницьким тяжким злочином, пов`язаним з позбавленням життя людини.

При цьому, суд першої інстанції врахував характер вчиненого злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , зокрема те, що злочин було вчинено у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на підвищений ступінь небезпеки особи для суспільства.

Крім того, суд першої інстанції погодився зі стороною обвинувачення, що обставини, які вказують на наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлених як ухвалою слідчого судді від 14 березня 2019 року, так і подальшими ухвалами суду продовжують існувати та, що вказані ризики не зменшились.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає, що підстави, у зв`язку з наявністю яких останньому був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено, у зв`язку з чим колегія суддів вважає недостатнім застосування обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що суд першої інстанції, посилаючись на свою зайнятість та надмірну завантаженість, на протязі двох років не може дослідити докази у нескладній справі, а тому незаконно продовжує йому строк тримання під вартою, то вони є безпідставними, оскільки як зауважив суд першої інстанції у своєму рішенні, судовий розгляд не може бути закінчений в межах строків застосованого запобіжного заходу в силу об`єму доказів, які слід дослідити, необхідністю виклику в судове засідання за клопотанням сторони захисту судово-медичного експерта, а також в силу процесуальної поведінки сторони захисту, наслідком якої стало фактичне припинення розгляду справи по суті в період з травня по листопад 2020 року, надмірним навантаженням суду та в силу інших об`єктивних обставин.

За викладеним, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року про продовження тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27 березня 2021 року, включно без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3