Дата документу 16.06.2021 Справа № 321/708/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 321/708/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/613/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з Михайлівського районного суду Запорізької області,

адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Михайлівського районного суду Запорізької області,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянула 16 червня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційноюскаргою прокурора Михайлівського відділу Василівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прага, Чеська Республіка, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, є особою з І групою інвалідності, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 21.05.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню № 0000036 від 17.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що приблизно о 21 годині 16.04.2021 року, діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, на автомобілі марки «Москвич» моделі «ІЖ2715», реєстраційний номерній знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_9 , під керуванням останнього, під`їхали до майстерні за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_10 . Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через незачинену хвіртку воріт зайшли на територію майстерні за вищевказаною адресою, де ОСОБА_9 за допомогою викрутки та розвідного газового ключа пошкодив врізаний замок на металевих дверях та разом з ОСОБА_8 , групою осіб без попередньої змови, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проникли до приміщення вказаної майстерні, звідки таємно викрали металеві віконні решітки в кількості 4 штук розміром 154х114 см вартістю 780 гривень кожна, та металеву віконну решітку розміром 154х85 см вартістю 700 гривен, однак свій злочинний умисел не довели до кінця з причин, незалежних від їх волі, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були затримані потерпілим ОСОБА_10 та працівниками поліції. Своїми умисними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 могли завдати потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3820 гривень.

Слідчий СВ відділення поліції № 3 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 звернулася до Михайлівського районного суду Запорізької області із клопотанням, яке погоджене з прокурором Михайлівського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання вказала, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя послався на те, що стороною обвинувачення не доведено обставин, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України. Разом з тим, приймаючи до уваги наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 194 КПК України, а саме зобов`язано підозрюваного ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ відділення поліції № 3 Василівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалунезаконною та невмотивованою. Зазначає, що суд в ухвалі перекрутив покази слідчого ОСОБА_12 , допитаного в якості свідка, щодо обставин спілкування з ОСОБА_8 . В ході допиту свідка встановлено, що він не надавав дозволу ОСОБА_8 на його неявку згідно повістки, що підтверджується звукозаписом допиту свідка, однак суд в ухвалі зазначив протилежне. Крім того, суд в порушення вимог КПК самостійно зібрав докази та нібито встановив факт знаходження матері ОСОБА_8 у лікарні. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували даний факт та факт перевірки судом зазначеної інформації. У ході розгляду клопотання анкетні дані матері підозрюваного ніким не повідомлялись і такі відомості відсутні й в матеріалах розгляду клопотання. До того ж факт перебування матері підозрюваного у лікарні не підтверджує факт поважності неявки підозрюваного на виклик слідчого. Слідчий суддя належним чином не надав оцінку письмовим доказам, що підтверджують факт переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, долученим до клопотання (рапорти співробітників поліції, постанова про оголошення у розшук підозрюваного). Слідчий суддя, вийшовши за межі своїх повноважень, надав оцінку процесуальному рішенню слідчого у кримінальному провадженні про оголошення підозрюваного у розшук, зазначивши в ухвалі, що таке рішення слідчого безпідставне. Крім того, слідчим суддею не прийнято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, не працює, неповнолітніх дітей або родичів похилого віку , які потребують піклування, не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (8 разів), відбував покарання у місцях позбавлення волі, злочин вчинив у групі осіб та за межами населеного пункту, в якому проживає. Тому вважає, що доведено ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наявність у ОСОБА_8 інвалідності не заводило вчинити йому злочин. Збитки злочином не завдані лише з причин, незалежних від волі підозрюваного. Просить ухвалу слідчого судді від 28.05.2021 року скасувати та постановити нову ухвалу про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляції.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

У відповідності до положень ч.1 ст. 404 КПК України, судове рішення слідчого судді переглядається в межах апеляційної скарги.

Так, обгрутованність висунутої ОСОБА_8 підозри, висновки щодо якої слідчим судом мотивовані, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряються.

Слідчий суддя, розглядаючи дане клопотання, зазначив, що на підтвердження вказаних у клопотанні ризиків прокурор не довів та не надав доказів неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ні зміст клопотання, ні доводи, викладені в апеляції не обґрунтовують необхідності застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя врахував дані стосовно особи ОСОБА_8 та зазначив, що прокурором не доведені обставини, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому відсутні підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційна інстанція погоджується із висновками слідчого судді про недоведеність ініціатором клопотання ризиків негативної поведінки з боку підозрюваного у вигляді переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, надані до клопотання матеріали не містять доказів на обґрунтування заявлених ризиків, що свідчить про певні припущення з боку слідчого.

З цього приводу судова колегія зауважує на явках ОСОБА_8 до суду та відсутність будь-яких відомостей щодо порушення підозрюваним покладеного на нього процесуального обов`язку, що спростовує твердження апелянта про існування ризику переховування.

Доводи прокурора щодо оголошення ОСОБА_8 у розшук у зв`язку з його неявкою на виклик слідчого були перевірені слідчим суддею, зокрема витребувано інформацію, допитано слідчого і аргументовано спростований ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

На підтвердження ризику вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення прокурор в апеляційній скарзі зазначив про його неодноразові притягнення до кримінальної відповідальності, проте як вірно зазначено слідчим суддею підозрюваний у період з 2013 р. по 2021 р. злочинів не вчиняв, а тому вказаний ризик є сумнівним.

Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя цілком обґрунтовано взяв до уваги вік і стан здоров`я підозрюваного, його інвалідність, наявність у останнього постійного місця проживання та дійшов висновку про недоведеність неможливості застосування до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд перекрутив покази слідчого ОСОБА_12 , перевірці не підлягають, оскільки на думку апеляційного суду дане твердження не впливає і не спростовує загального висновку слідчого судді.
В той же час, з урахуванням наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання його винним у кримінальному провадженні, слідчий суддя поклав на підозрюваного зобов`язання явки до слідчого, що відповідає вимогам ч.3 ст. 194 КПК України.

При розв`язанні клопотання, слідчим суддею, достатньо мотивувавши прийняте рішення, взяті до уваги положення ст. 178 КПК України стосовно обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу у їх сукупності, зокрема стосовно особистості підозрюваного, стану його здоров`я, обставин вчиненого злочину.

Отже, слідчий суддя у відповідності із вимогами ст. 132, 179, 183, 194 КПК України, з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 та, з урахуванням недоведеності обставин застосування альтернативного запобіжного заходу цілком обґрунтовано відносно ОСОБА_8 застосував певний обов`язок, що, на думку судової колегії, відповідає меті досягнення дієвості цього провадження.

Вимоги ч.3 ст. 194 КПК України наділяють слідчого суддю можливістю покласти на підозрюваного обов`язок прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду.

Таким чином, слідчий суддя, взявши у сукупності обставини провадження та відомості щодо особистості підозрюваного, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, за підтвердженими відомостями, досудове розслідування даного кримінального провадження завершено, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 скерований до суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

За таких обставин, колегія суддів не вбачається підстав для скасування оскаржуваного рішення, наслідком чого є відмова у задоволенні апеляції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Михайлівського відділу Василівської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та покладено на підозрюваного обов`язок, передбачений ч. 3 ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4