Справа № 307/246/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17.05.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/63/21, за апеляційною скаргою, яку подав ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2021 року задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України кримінального правопорушення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосованозапобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22 години до 6 години наступного дня. Покладено на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою, у разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це; у період з 22 до 6 години не залишати місце проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду. Встановлено строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 24 години 19 березня 2021 року.

З матеріалів клопотання убачається, що 25 січня 2021 року до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 cт. 286 КК України ОСОБА_5 . Відповідно до клопотання, 28 грудня 2020 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , порушив вимоги пунктів (1.5; 12.3; 14.2; 12.4 ; 12.9 «б», розділу 34 «Дорожня розмітка» та 1.10 (в частині тлумачення поняття «обгін», «небезпека для руху»), керуючи легковим автомобілем марки "BMW" моделі "X5", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вайнагія в с. Бедевля зі сторони смт. Тересва, Тячівського району Закарпатської області в напрямку м. Тячів Закарпатської області, тобто маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, рухаючись із перевищенням допустимої швидкості (яка значно перевищує максимально допустиму на даній ділянці дороги), а саме приблизно 90-100 км./год., здійснюючи обгін вантажного автомобіля марки, моделі та номерний знак, якого не встановлено на ділянці дороги, де нанесена лінія дорожньої розмітки 1.3, продовжив рухатись по зустрічній смузі руху, де в подальшому напроти заїзду до АЗС "ВАКОС" допустив зіткнення з автомобілем марки "VOLKSWAGEN", моделі "TOUAREG", державний номерний знак НОМЕР_2 ", під керуванням ОСОБА_7 , який почав здійснювати маневр повороту ліворуч, після чого ОСОБА_5 втратив керування над автомобілем та виїхав на ліве узбіччя, де допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки "VOLKSWAGEN" моделі "GOLF", державний номерний знак Польської Республіки НОМЕР_3 , у салоні якого перебували громадяни ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які отримали тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 18 від 22 січня 2021 року у потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою головного мозку легкого ступеню, перелому кісток носа та носової осі верхньої щелепи з переходом на альвеолярний відросток, множинних забійно-рваних ран обличчя, які спричиненні по ударному механізму тупим предметом, якими могли бути виступаючи деталі салону автомобіля марки "VOLKSWAGEN" моделі "GOLF" під час ДТП, яка мала місце 28.12.2020 і кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а згідно висновку судово-медичної експертизи № 17 від 21 січня 2021 року у потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої травми грудної клітини у виді переломів 5-9 ребер по лівій лопатковій лінії, забою лівої легені, лівобічної гідропневмотораксу, підшкірної емфіземи грудної клітки зліва, розсіченої рани голови і спричиненні по ударному механізму тупим предметом, якими могли бути виступаючі деталі салону автомобіля марки "VOLKSWAGEN" моделі "GOLF" під час ДТП, яка мала місце 28.12.2020 і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. Вказані вище порушення правил безпеки дорожнього руху, які допущені водієм легкового автомобіля марки "BMW" моделі "X5", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з цією дорожньо-транспортною пригодою та заподіянням потерпілим ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судової медичної експертизи №16/01 від 22 січня 2021 року. У клопотанні також вказується на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, постійного місця роботи не має, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий, з огляду на наведені обставини, вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не дозволить запобігти зазначеним ризикам, а тому просить клопотання задовольнити.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років і за матеріалами справи підозра ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Також досудовим слідством встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення. З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що у кримінальному провадженні доведеними є ризики, передбачені у пунктах 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважав за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, тому має бути скасована. Зазначає, що підстави, зазначені в клопотанні слідчого про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є формальними та недостатньо обґрунтованими. Стверджує, що його вина ніякими доказами не підтверджується та підозра являється необґрунтованою, ніхто із свідків не вказує на ОСОБА_5 , як особу, що скоїла злочин, йому навіть не було вручено клопотання про застосування запобіжного заходу та не було роз`яснено право на захист. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_10 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_5 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, зокрема: Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, даними протоколів огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.12.2020, допиту потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_7 , висновками проведених у справі експертиз - судово-медичної експертизи № 18 від 22 січня 2021 року щодо потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судово-медичної експертизи № 17 від 21 січня 2021 року щодо потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та судової автотехнічної експертизи №16/01 від 22 січня 2021 року, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий 22 січня 2021 року виніс повідомлення ОСОБА_5 про підозру, копія якого, з урахуванням положень ст. 278 КПК України, цього ж дня йому вручена (а. с. 5-15, 19- 33, 34-38). Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний причетний до вчиненого кримінального правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Крім того, колегія суддів обгрунтованим вважає і висновок слідчого судді про те, що додані до клопотання докази підтверджують існування ризиків переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення. Висновки слідчого судді в цій частині колегія суддів вважає належним чином вмотивованими, такими, що ґрунтуються на вимогах закону.
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано враховані і дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. (а. с. 15- 18).
Тому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя з урахуванням наведеного вище обґрунтовано прийшов до висновку про те, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, належним чином вмотивоване, а викладені в ньому доводи, вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які дають підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби буде виправданим, що у свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що слідчим та прокурором наведені доводи про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, для запобігання встановленим слідчим суддею ризикам.
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов належних висновків про задоволення клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби та про не можливість застосування щодо нього інших запобіжних заходів, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що вина ОСОБА_5 не доведена, та прийнятті процесуального рішення, колегія суддів зазначає, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини чи кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в матеріалах судового провадження є докази, які вказують на вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінально-карних діянь.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 жодного разу не з`явився на розгляд апеляційної скарги, у тому числі не з`являвся його захисник, тому її розгляд відкладався, що строк дії ухвали сплив 19.03.2021.

На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з дотриманням вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, визначено строк дії постановленої ним ухвали, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_5 передбачені п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що до апеляційної скарги не приєднано докази (документи), які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи свідчити про незаконність таких висновків; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 176 - 179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу, яку подав підозрюваний ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2021 року, якою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й, відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: