Справа № 348/1757/19
Провадження № 11-кп/4808/295/21
Категорія ч.1 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000356 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2021 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з професійно-технічною освітою, працюючого по тимчасових заробітках, раніше не судимого, громадянина України,

звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000356 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисні дії, які виразились в умисному нанесені легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 ..

Кримінальний проступок ним вчинено при наступних обставинах.

09.05.2019 року близько 12:30 год. обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на своїй городній ділянці, яка знаходиться на дільниці Лазок села Зелена Надвірнянського району Івано-Франківської області, помітив свого сусіда ОСОБА_11 , що їхав на своєму велосипеді повз його городню ділянку, та з яким у нього довготривалі неприязні сусідські відносини. Після чого у обвинуваченого ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій кримінально караний намір, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_8 підбіг до потерпілого ОСОБА_11 та зупинивши потерпілого наніс йому один удар кулаком правої руки в область грудей, а іншою рукою штовхнув у праве плече, в наслідок чого потерпілий ОСОБА_11 впав на землю. У наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді подряпини живота та подряпини поперекової ділянки, які згідно висновку судово-медичного експерта № 143 від 15.08.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Коли потерпілий ОСОБА_11 піднявся на ноги після отриманих ударів, обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, підійшов до потерпілого та схопивши його обома руками за горло, почав душити, завдавши останньому фізичного болю, однак тілесних ушкоджень не спричинив.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2021 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги представник потерпілого посилається на те, що передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного злочину. Без встановлення обставин вчинення особою кримінального правопорушення, його правової кваліфікації, неможливо визначити початковий момент перебігу строку давності, тривалість строків, які повинні сплинути залежно від тяжкості вчиненого та констатувати факт закінчення строків давності. Проте, суд першої інстанції зазначених вимог не дотримався та не встановив чи мала місце подія кримінального правопорушення, не надано належну оцінку моменту початку перебігу строку давності. Водночас, ОСОБА_8 під час всього судового розгляду взагалі заперечував свою причетність до інкримінованого йому злочину, а також всі обставини, викладені в обвинувальному акті, вказував, що він тілесних ушкоджень потерпілому не заподіював, повністю заперечував і цивільний позов. Потерпілий та його представник в суді першої інстанції вказували на неможливості звільнення особи від кримінальної відповідальності за таких обставин, проте суд таку позицію потрактував як наполягання на визнанні особою своєї вини, що не відповідає дійсності.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу представника потерпілого. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційні вимоги потерпілого ОСОБА_11 є безпідставними. Просить залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Під час апеляційного розгляду:

- представник потерпілого ОСОБА_10 підтримав вимоги апеляційної скарги;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника потерпілого;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення в даному кримінальному провадженні вказані вимоги закону були дотримані.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності передбачені Розділом ІХ КК України, до них в тому числі належить звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що мав місце 09 травня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком, оскільки санкція цієї статті передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Таким чином, на момент розгляду судом першої інстанції кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за кримінальний проступок сплинув. У зв`язку з чим, обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом було з`ясовано думку прокурора, потерпілого та його представника щодо можливості звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності. Також судом було перевірено відповідно до вимог статті 49 КК України перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за інкримінований йому кримінальний проступок.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

При цьому, стаття 49 КК України не передбачає наявність згоди потерпілого як обов`язкової умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд приймає до уваги лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, строк його вчинення та відсутність підстав для зупинення чи перерви перебігу давності.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що виходячи з позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 року в справі № 730/67/16-к, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Верховний Суд зауважив, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до принципу правової визначеності рішення судів повинні бути прогнозованими та передбачуваними, що забезпечується існуванням єдності судової практики, яку формує своїми рішеннями Верховний Суд.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність вищевказаних підстав для прийняття рішення про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні чи скасуванню, з викладених в апеляційній скарзі мотивів, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2021 року про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5