Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6249/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2020 року,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2020 року залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці ще не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 звільнити умовно-достроково.

Посилається на те, що ухвала суду є незаконною і підлягає скасуванню.
Стверджує, що суд не дав оцінки доказам, на які зазначав засуджений, а саме того, що працюючи на контрагенті у Вінниці 31.03.2020 року отримав травму руки і у зв`язку із цим не може працювати за станом здоров`я, ув`язку з чим постійно звільнявся від роботи терміном на 2 місяці, що підтверджується відповідними довідками. Суд не встановив, які засуджений повинен був виконувати інші роботи, які не потребують фізичного навантаження.

Зазначає, що суд безпідставно прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_9 на даний час фактично заперечує свою вину у скоєнні умисного вбивства колишньої дружини, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_9 щиро каявся і говорив, що дуже жалкує про скоєне.

Вказує, що на момент розгляду даного клопотання ОСОБА_9 мав позов згідно вироку суду, але виконавчі листи до установи не надходили.

Посилається на те, що ОСОБА_9 дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням у зв`язку з чим вважає, що засуджений ОСОБА_9 сумлінною поведінкою і ставлення до праці довів своє виправлення.

Захисник ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_7 підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її з викладених в ній мотивів. Крім того засуджений ОСОБА_7 просить звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, оскільки він працював весь час відбування покарання до березня 2020 року, коли отримав травму, внаслідок якої взагалі не може працювати. Вину у скоєному злочині визнає повністю про відшкодування збитків нічого не знає, можливо щось відшкодовував брат, до нього у виправні установи документи не надходили.

Прокурор заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2020 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку та пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції під час розгляду клопотання досліджувались матеріали особової справи засудженого, згідно яких ОСОБА_7 з 09.10.2019 року відбуває покарання в Бердичівському виправному центрі (№108). За період відбуття покарання у центрі характеризується посередньо. Допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, по факту якого притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущене порушення виразилось в порушенні розпорядку дня. Стягнення погашене у встановленому законом порядку До праці на даний час не залучається, у зв`язку з малим обсягом виробництва. Заохочень не має жодного. Має позов згідно вироку суду, але виконавчі листи до установи не надходили.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений 04 серпня 2011 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ст.ст.115 ч.1, 129 ч.1, 263 ч.1, 70 ч.1 КК України на 13 років позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.16 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.04.11 до 02.11.11. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27.08.19 згідно зі ст.82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 4 роки 1 місяць 6 днів обмеження волі.

Початок строку відбування покарання: для позбавлення волі - 18.04.11; для обмеження волі - 09.10.19; кінець строку: 21.08.23.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Згідно роз`яснень, викладених у підпункті «а» п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, доведеність виправлення засудженого є головною умовою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Проте, як вбачається з матеріалів судового провадження, засуджений з 26 листопада 2011 року відбував покарання в Житомирській виправній колонії №4. За період відбування покарання характеризувався добре. Допустив шістнадцять порушень вимог режиму відбування покарання, по факту яких 15 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. За сумлінну поведінку і ставлення до праці 6 разів заохочувався адміністрацією установи. З 09.10.2019 року відбуває покарання в Бердичівському виправному центрі (№108). За період відбування покарання у центрі характеризується посередньо. Допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, по факту якого притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущене порушення виразилось в порушенні розпорядку дня. Стягнення погашене у встановленому законом порядку До праці на даний час не залучається, у зв`язку з малим обсягом виробництва. Заохочень не має жодного. Має позов згідно вироку суду, але виконавчі листи до установи не надходили.

Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці (не працює, навіть відбувши значну частину строку покарання, засуджений і на даний час фактично заперечує свою вину у скоєнні умисного вбивства колишньої дружини, що вказує на недосягнення мети покарання, жодних дій, спрямованих на добровільне відшкодування завданих збитків і шкоди, протягом всього періоду відбування покарання не вживав і не вживає, відбуває покарання у виправному центрі № 108 лише рік при терміні до кінця строку понад два з половиною роки, при цьому за час відбування покарання у виді обмеження волі жодного заохочення не мав, одного разу притягувався до дисциплінарної відповідальності) ще не довів своє виправлення.

На підставі викладеного, висновки суду щодо недоведеності засудженим ОСОБА_7 свого виправлення колегія суддів вважає обґрунтованим, а наявність у останнього хвороби з діагнозом повний розрив сухожилків надосного та підозного м`язів зліва не є безумовною підставою для застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення. При цьому вбачається обгрунтованим доводи апеляційної скарги про безпідставність зазначення судом першої інстанції про те, що засуджений не працює, оскільки відповідно до наданих стороною захисту документів останній не працює у зв`язку з наведеними вище пошкодженнями руки та неможливістю забезпечити його більш легкою працею. Однак зазначені обставини самі по собі не можуть бути підставою для скасування ухвали та здійснення висновку про наявність підстав на даний час для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання.

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Крім того, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.

Доводи в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, є неспроможними, не відповідають фактичним обставинам та не узгоджуються з матеріалами судового провадження.

Висновки суду першої інстанції апеляційний суд вважає обґрунтованими, які узгоджуються з матеріалами провадження та кореспондуються з нормами кримінального та кримінального процесуального законів, оскільки вони зроблені на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку у їх сукупності.

Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2020 року про залишення без задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного набирає чинності негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: