У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді, кримінальне провадження, відомості про яке 17.08.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 17.08.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що на даний час є необхідність у застосуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання його спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших обвинувачених та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Просив врахувати тяжкість скоєного кримінального правопорушення. Вказав, що з метою запобігання вчинити ОСОБА_6 будь-яку з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, та не забезпечить виконання ОСОБА_6 його процесуальних обов`язків обвинуваченого, та не забезпечить його належну поведінку.

Захисник у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного захід у вигляді тримання під вартою заперечив, вважає клопотання необґрунтованим, зазначив, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 вже було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився 13.07.2019 р., однак ні під час перебування під домашнім арештом, ні під час закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду не переховувався на свідків не впливав. Зазначив, що його підзахисний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, по місцю роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, не має наміру ухилятись від органу досудового розслідування та суду. Просив відмовити у задоволенні клопотання за відсутністю ризиків передбачених приписами КПК України.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтримав доводи захисника. Заперечив факт переховування від суду та вплив на свідків у даному кримінальному провадженні .
Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів, доходить наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги КПК України та п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених устатті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбаченіст.178 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
При цьому судом при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини обвинуваченого не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Вважаючи наявними дані ризики, прокурор виходить виключно із тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.
Разом з тим, одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п. 9 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 04.04.2013 р. виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК України. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.
Відповідно до п. 10 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених уст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК.
Окрім того, судом враховано дані про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, одружений, раніше не судимий.
Також суд враховує те, що обвинувачений завжди з`являється в судові засідання, термін дії раніше обраного запобіжного заходу закінчився, питання щодо його продовження прокурором до цього часу не ставилось і протягом судового розгляду даних що обвинувачений впливає на інших обвинувачених та свідків у даному кримінальному провадженні не має.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку про недоведеність прокурором ризиків можливого переховування обвинуваченого від суду, вплив на інших обвинувачених та свідків, оскільки додані до клопотання матеріали не містять доказів, які б давали достатні підстави вважати, що обвинувачений має на меті переховуватися від суду, впливати на інших обвинувачених та свідків у цьому кримінальному провадженні.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що клопотання про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином невмотивоване, а викладені в ньому доводи, не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які б давали підстави вважати, що застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде виправданим.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити

Керуючись ст.ст. 27, 314-316, 369-372, 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1