ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/596/21 Справа № 183/1370/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.08.2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року в задоволені клопотання слідчого Новомосковського районного відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було відмовлено. Застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 23 травня 2021 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що клопотання слідчого не обґрунтованим в частині застосування запобіжного заходу тримання під вартою, але достатньо обґрунтованим для застосування запобіжного заходу домашнього арешту.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для застосування запобіжного заходу домашнього арешту, але не є достатнім для застосування запобіжного заходу тримання під вартою. Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_8 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння кримінальних правопорушень, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, однак ОСОБА_8 офіційно не працює та підозрюється у вчиненні в період відбування покарання за вироком суду, умисного, з корисливим мотивом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України. Такі обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі та маючи можливість вільного пересування, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вказані обставини свідчать про те, що суду необхідно вжити заходів щодо запобігання спробам підозрюваного вчинити інші кримінальні правопорушення. Але наявність вказаного ризику не є достатнім на необхідним для застосування ОСОБА_8 , найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.
Слідчий суддя не встановив наявність ризиків, передбачених п.1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які слідчий посилається у клопотанні, а у судовому засіданні підтримав і прокурор, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені, а тому на думку слідчого судді це є припущенням слідчого та прокурора, без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому зазначені ризики для обґрунтування при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя врахувати не може.
Тож, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором не доведено необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_8 , тому суд, виходячи з презумпції на користь свободи, вирішив на основі принципу змагальності відмовити слідчому в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але при цьому суд визнав обґрунтованою наявність підстав для застосування ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту. На думку суду, сам факт вчинення кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як покарання за правопорушення, у якому винуватість ОСОБА_8 судом встановлена не була.

- прокурор в своїй апеляційній скарзі з урахуванням доповнень до неї просить ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2021 року скасувати. Клопотання слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області задовольнити та постановити нову ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що зазначена ухвала суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Вказує, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, будучи обізнаним у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, своїми порадами, вказівками, повідомленням недостовірних відомостей щодо притягнення вказаних осіб до кримінальної відповідальності може схилити останніх до відмови від давання свідчень, надання завідомо неправдивих свідчень.
Просить врахувати, що поведінка підозрюваного перешкоджає завданням кримінального провадження, а саме: забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Також зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що підтверджується репутацією останнього, який, будучи раніше судимим на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та під час іспитового строку, у період не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості вчиняє умисні кримінальні правопорушення проти власності, а тому з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, виконання вироку суду може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_10 не перешкоджають триманню останнього під вартою.
Прокурор зазначає, що доцільно застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і таким чином запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, крім того в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на неможливість останнього перебувати в місцях ув`язнення.
Просить суд звернути увагу, що встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала за викладених у ній підстав, та просила її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, яке є тяжким злочином на підставі ст. 12 КК України, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно зі ст.178 КПК України, те, що ОСОБА_8 жодного разу не ухилився від виклику до слідчого або прокурора, як до повідомлення йому підозри, так і після цього.
Також слідчий суддя цілком вірно зазначив, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі та маючи можливість вільного пересування, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Це дає підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, але не є достатнім для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не є дієвим та достатнім щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
За викладених обставин колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4