Справа № 202/8242/18
Провадження № 1в/202/90/21
УХВАЛА
Іменем України

30 квітня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро подання начальника Індустріального РВ філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

За поданням, ОСОБА_5 засуджений 05 лютого 2019 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.
16 березня 2021 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась начальник Індустріального РВ філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області з поданням про звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
В поданні зазначено, що на теперішній час засуджений ОСОБА_6 покарання за вироком суду не відбув, вживаними заходами місце проживання та роботи засудженого встановлено не було, ОСОБА_6 оголошений у державний розшук станом на 15.10.2019 року, з часу вступу вироку в законну силу минуло більше 2 років, тому на підставі ч.1 ст. 80 КК України представник органу пробації просить звільнити його від покарання у зв`язку з давністю виконання обвинувального вироку суду.
У судове засідання засуджений ОСОБА_6 не з`явився.
Представник органу пробації в судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити.
Прокурор проти задоволення подання не заперечувала.
Вислухавши пояснення органу пробації, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши письмові матеріали щодо засудженого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що вказане подання не підлягає задоволенню.
Пунктом 1 частини 1 статті 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано за два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Крім того, відповідно до ч. 3 вказаної статті перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.
Відповідно до постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.12.2015 року стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.
Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обстави застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Як вбачається з досліджених судом матеріалів подання, 07.11.2019 року засудженому ОСОБА_5 було направлено виклик, за яким останній не з`явився. Після чого, 06.06.2019 року матеріали відносно ОСОБА_5 були направлені до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, для вирішення питання про оголошення засудженого у розшук. Станом на 15.10.2019 року, ОСОБА_5 оголошений у державний розшук та відносно нього тривають розшукові заходи.
Отже, наведені обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 умисно ухилявся і продовжує ухилятись від відбування призначеного йому вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2019 року покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.
За діючими нормами кримінального законодавства України, при ухиленні засудженого від відбування покарання, строк давності не спливає протягом усього періоду ухилення, а його перебіг відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, що передбачено ч. 3 ст. 80 КК України. Крім цього строк давності, який сплив до моменту ухилення засудженого від відбування покарання, не анулюється, а підлягає заліку і продовжує спливати з моменту з`явлення засудженого або його затримання.
З урахуванням наведеного суд вважає, що орган пробації безпідставно, всупереч положенням ч. 3 ст. 80 КК України, за наявності обставин, які свідчать про ухилення засудженого від виконання покарання, дійшов висновку про можливість звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання начальника Індустріального РВ філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2019 р., у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена доДніпровського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1