Постанова

Іменем України

25 березня 2021 року

м. Київ
справа № 448/256/18
провадження № 51-5820км20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників адвокатів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвокатаОСОБА_6 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 6 серпня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000562, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , судимого за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 4 грудня 2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі статей 75, 104 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Мостиського районного суду Львівської області від 6 серпня 2019 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 185 ККдо покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК ухвалено вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 4 грудня 2017 року виконувати окремо.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком установлено, що неповнолітній ОСОБА_8 на початку липня 2016 року близько 20:00 через незачинені двері вдерся до корпусу № 2 Крукеницької ЗОШ ІІІІ ступенів, що на АДРЕСА_2 , де з навчального класу та кабінету психолога таємно викрав комп`ютерну клавіатуру, маніпулятор типу «миша», монітор та системний блок загальною вартістю 4086 грн, дві колонки до комп`ютера вартістю 600 грн, два мікрофони з кабелями вартістю 974 грн, дві ідентичні акустичні системи (колонки) потужністю по 300 Вт вартістю 3818,34 грн, мікшерний пульт торгової марки «Intel» моделі «МХ-880E» вартістю 1928,34 грн, підсилювач звуку марки «REC-PPS600S» вартістю 2165 грн, чим завдав відділу освіти Мостиської РДА матеріальну шкоду на загальну суму 13 578,68 грн.

3 червня 2017 року близько 21:00 він через незачинене вікно вдерся до того ж корпусу Крукеницької ЗОШ, де з навчального кабінету фізики таємно викрав ноутбук «Асеr»моделі «Аsріrе 3003WLMi» із зарядним пристроєм до нього вартістю 830 грн, пачку паперу формату А4 вартістю 99 грн та два прапори України вартістю 330 грн, чим завдав відділу освіти Мостиської РДА матеріальну шкоду на загальну суму 1259 грн.

4 червня 2017 року близько 23:00 він за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_9 через незачинене вікно проникли до того ж корпусу Крукеницької ЗОШ, де з кабінету фізики таємно викрали ноутбук «Асеr» моделі «Аsріrе 3003WLMi» із зарядним пристроєм до нього вартістю 830 грн, з кабінету директора системний блок торгової марки «НР» моделі «Соmpaq dх 7400 Місrotower» вартістю 865 грн, монітор торгової марки «ХЕRОХ» моделі «ХА7-19i» вартістю 809,10 грн, клавіатуру торгової марки «Gembird» вартістю 63 грн, маніпулятор типу «миша» торгової марки «Genius» моделі «NetScroll 100» вартістю 72 грн, із кабінету інформатики системний блок вартістю 2000 грн, чим завдали відділу освіти Мостиської РДА матеріальну шкоду на загальну суму 4639,10 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року вирок щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.

Вимоги та узгоджені доводи осіб, які подали касаційні скарги

Захисник адвокат ОСОБА_6 у своїй касаційній скарзі просить скасувати вирок Мостиського районного суду Львівської області від 6 серпня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що місцевий суд допустив таке порушення кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Зокрема, на думку захисника, суд розглянув справу у спрощеному порядку, незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_8 визнавав свою вину лише частково, а саме заперечував вчинення крадіжок двох однакових (ідентичних) ноутбуків «Асеr» із зарядними пристроями 3 і 4 червня 2017 року з одного й того ж приміщення. Зазначає, що засуджений погодився на спрощений порядок дослідження доказів, не розуміючи наслідків такого порядку. Стверджує також, що потерпілу не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, отже, остання не була присутньою в судовому засіданні і не давала своєї згоди на розгляд кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Звертає увагу на те, що апеляційний суд не відповів на доводи апеляційної скарги в цій частині та, залишаючи вирок щодо ОСОБА_8 без змін, в ухвалі вказав, що останній не заперечував проти спрощеного порядку. Зазначений висновок, на думку захисника, суперечить матеріалам кримінального провадження. Крім того, вважає судові рішення щодо ОСОБА_8 незаконними та необґрунтованими в частині незарахування всупереч вимогам ч. 5 ст. 72 КК строку попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період перебування ОСОБА_8 під вартою в іншому кримінальному провадженні з 14 листопада 2018 року.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_8 і захисник адвокат ОСОБА_6 підтримали касаційну скаргу, просили скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Захисник засудженого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 і просив вирок Мостиського районного суду Львівської області від 6 серпня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року залишити без зміни.

Прокурор ОСОБА_5 вважала, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню, просила вирок Мостиського районного суду Львівської області від 6 серпня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Мотиви Суду

Згідно з вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції відповідно до ст. 438 КПК є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Частиною 3 ст. 349 КПК передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Незалежно від того, в якому порядку і обсягу суд досліджує докази, судове провадження повинно відповідати вимогам ст. 91 КПК. Тобто у кримінальному провадженні мають бути встановлені подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Оскільки ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення в неповнолітньому віці, а регламентований процесуальним законом особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх поширюється і на осіб, які досягли повноліття під час здійснення кримінального провадження, то суд мав здійснювати судовий розгляд щодо ОСОБА_8 у загальному порядку з урахуванням особливостей, передбачених главою 38 КПК, та із дотриманням принципу забезпечення реалізації неповнолітніми особами права користуватися додатковими гарантіями, встановленими національним законодавством та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Під час розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених ст. 91 КПК, суд також повинен з`ясовувати обставини, передбачені ст. 485 цього Кодексу, серед яких ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 червня 2011 року у справі "S. C. проти Сполученого Королівства" констатував, що право обвинуваченого на ефективну участь у кримінальному провадженні полягає не лише в праві останнього бути присутнім у судовому засіданні, але й у праві чути, бути почутим і слідкувати за ходом розгляду.

Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам кримінального процесуального закону і міжнародного законодавства.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_8 у суді першої інстанції заперечував вчинення ним 3 і 4 червня 2017 року з одного й того ж приміщення крадіжок двох однакових (ідентичних) ноутбуків «Асеr» із зарядними пристроями до них.

Обидва засуджені ОСОБА_8 і ОСОБА_9 також показали суду, що все майно, яке 4 червня 2017 року вони викрали з корпусу Крукеницької ЗОШ, у них вилучили працівники правоохоронного органу.

Водночас, як видно з обвинувального акта, серед речових доказів у кримінальному провадженні є лише один ноутбук «Асеr» моделі «Аsріrе 3003WLMi» із зарядним пристроєм до нього (т. 1, а. с. 23).

Стаття 349 КПК передбачає дослідження тих обставин, які не встановлено та/або проти яких заперечують учасники судового провадження.

Усупереч зазначеним вимогам закону суд першої інстанції,не переконавшись, чи правильно ОСОБА_8 розуміє суть пред`явленого обвинувачення і зміст обставин вчинених ним правопорушень, не зясувавши йогоставлення до вчиненого, розглянув кримінальне провадження у скороченому порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК.

Оскільки ОСОБА_8 обвинувачувався у таємному викраденні 3 і 4 червня 2017 року двох ноутбуків «Асеr» моделі «Аsріrе 3003WLMi» із зарядними пристроями до них, але в суді він заперечував свою причетність до злочину, вчиненого 4 червня 2017 року, а в обвинувальному акті відображено лише один такий ноутбук, суд повинен був дослідити зазначені обставини та встановити точну кількість і найменування викраденого 3 і 4 червня 2017 року з приміщення Крукеницької ЗОШ.

В апеляційній скарзі з доповненням до неї засуджений ОСОБА_8 також заперечував вчинення крадіжки за епізодом 4 червня 2017 року, вказував на істотне порушення судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК.

Апеляційний суд усупереч вимогам ст. 419 КПК не перевірив належним чином вказаних обставин і не спростував доводів, наведених в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_8 .

На зазначених підставах вирок Мостиського районного суду Львівської області від 6 серпня 2019 року та ухвала Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 підлягають скасуванню як такі, що не відповідають вимогам статей 91, 349, 370, 419 КПК, із призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції. Відповідно, касаційна скарга захисника адвоката ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, належним чином розглянути кримінальне провадження та ухвалити рішення, яке буде відповідати вимогам закону.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 6 серпня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3