В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0006106 від 10.10.2018 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, судимого Дніпровським районним судом м. Києва 13.05.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року і шести місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 15 ч.2, ст. 185 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ :

10.10.2018, біля 10 год 23 хв, ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні супермаркету "Сілько", що по вул. Київській,69 в м. Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку сторонніх осіб, діючи повторно, таємно викрав з полиці супермаркету пляшку віскі марки "Jack Daniels", ємкістю 1 л, вартістю 628 грн 33 коп, чим завдав ТЗОВ "Сільпо Фуд" майнову шкоду на вказану суму.

10.10.2018, біля 10 год 45 хв, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні супермаркету "Вопак", що в м. Рівне по вул. Київській, 10, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку сторонніх осіб, діючи повторно, таємно намагався викрасти з полиці супермаркету товарно-матеріальні цінності, що належать ТЗОВ "Пакко-Холдинг", а саме: пляшку віскі "Tullamore Dew Original", ємкістю 0.7 л, вартістю 403 грн 08 коп, зрази картопляні з мясом "Пакко", вагою 0.48 кг, вартістю 15 грн 68 коп, а всього на загальну суму 418 грн 76 коп.

Водночас, довести злочин до кінця у частині розпорядження викраденим майном ОСОБА_3 не вдалось з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був помічений та затриманий працівниками охорони супермаркету "Вопак" на виході з приміщення.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185 та ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, як своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно та своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушеннь визнав повністю, щиро покаявся, кваліфікацію правопорушеннь не оспорював та підтвердив факт, що дійсно 10.10.2018, біля 10 год 23 хв, він, знаходячись в приміщенні супермаркету "Сілько", що по вул. Київській,69 в м. Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку сторонніх осіб, таємно викрав з полиці супермаркету пляшку віскі марки "Jack Daniels", ємкістю 1 л.

В цей же день, біля 10 год 45 хв, він, перебуваючи в приміщенні супермаркету " Вопак", що в м. Рівне по вул. Київській, 10, аналогічним способом намагався викрасти з полиці супермаркету пляшку віскі "Tullamore Dew Original", ємкістю 0.7 л та зрази картопляні з мясом "Пакко", однак був помічений та затриманий з викраденим працівниками охорони супермаркету. Оскільки майно повернуто у вказані супермаркети, то просить суд суворо його не карати.

Представники потерпілих в судове засідання не з"явились, однак подали заяви, в яких просять кримінальне провадження розглянути без їх участі, викрадене майно повернуто, претензій до обвинуваченого не мають, міру покарання просять призначити судом на власний розсуд.

Постановою слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 від 15.10.2018 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження відеодиск з приміщення торгового залу супермаркету "Вопак", що по вул. Київській,10 в м. Рівне.

Постановою слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 від 15.10.2018 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження відеодиск з приміщення торгового залу супермаркету "Сільпо", що по вул. Київській, 69/18 в м. Рівне.

Витрати на залучення експертів немає.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого по даному кримінальному провадженні не обиралась.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданих збитків.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, воно містить склади кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, і останній у їх вчиненні винен.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушеннь, які являються нетяжкими злочинами.

Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризуються позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини.

Таким чином, характеризуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, про його схильність до вчинення злочинів проти власності, а визнання винуватості і щире каяття є лише способом уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи попередні судимості, міри покарання, які обирав суд для обвинуваченого, в тому числі звільняв від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив кримінальні правопорушення проти власності.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного правопорушення, обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених правопорушеннь, обставини вчинення правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин суд не встановив, враховуючи думку потерпілих, то суд прийшов до переконання, що обвинуваченому має бути призначене покарання з ізоляцією від суспільства в межах санкції інкримінуємої статті Кримінального Кодексу України у виді арешту, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушеннь, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

Відповідно до ст. 70 КК України - при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За таких підстав, суд вважає призначити остаточне покарання ОСОБА_3 шляхом поглинання менш суворо більш суворим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст. 185 КК Ураїни у виді арешту строком на чотири місяці;

за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на три місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначати остаточне покарання ОСОБА_3 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді арешту строком на чотири місяці.

Обрати відносно ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з 24.03.2021 по 22.05.2021.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 24.03.2021.

Речові докази - відеодиск з приміщення торгового залу супермаркету "Вопак", що по вул. Київській,10 в м. Рівне та відеодиск з приміщення торгового залу супермаркету "Сільпо", що по вул. Київській, 69/18 в м. Рівне залишити при матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілими, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1