справа № 208/7911/20
№ провадження 1-кс/208/523/21
УХВАЛА
Іменем України

16 березня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Слідчого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , захисника заявника ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , слідчого СВ Кам?янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за клопотанням захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням в якому просить арешт на: грошові кошти в сумі 15 000 грн. (50 купюр номіналом 200 грн., 10 купюр номіналом 500 грн.); гроші в сумі 400 грн. (8 купюр номіналом 50 грн.) та 100 доларів США (дві купюри номіналом 50 доларів США) перемотані резинкою; грошові кошти в сумі 2800 доларів США (2 купюри номіналом по 50 доларів США та 27 купюр номіналом по 100 доларів США) та 100 ЄВРО (дві купюри номіналом по 50 ЄВРО) перемотані резинкою; які було вилучено 19.12.2020 р. в ході особистого обшуку ОСОБА_6 скасувати та повернути їх ОСОБА_4 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 заявник ОСОБА_7 заявлені вимоги підтримують в повному обсязі, посилались на обставини зазначені в заяві.

Слідчий в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви про скасування арешту.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив наступне, що він є братом заявника, та те, що ОСОБА_4 27.11.2020 р. зареєструвала шлюб, він подарував їй на весілля 1200 доларів США, кошти сестра планував витратити на придбання меблів.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що заявник є його донькою, якій на весілля подарував 1300 доларів США, кошти донька зберігала вдома.

Слідчий суддя, вивчивши надані суду матеріали клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Посилалась в клопотанні на те, що 19 грудня 2020 р. за відсутністю ОСОБА_4 посадовими особами СВ Кам?янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області був проведений обшук в її квартирі, і були вилучені речі, а також при затриманні її чоловіка ОСОБА_7 було вилучені їх спільні кошти, які були їм подаровані на весілля, а саме: 15 000 грн. (50 купюр номіналом 200 грн., 10 купюр номіналом 500 грн.); гроші в сумі 400 грн. (8 купюр номіналом 50 грн.) та 100 доларів США (дві купюри номіналом 50 доларів США) перемотані резинкою; грошові кошти в сумі 2800 доларів США (2 купюри номіналом по 50 доларів США та 27 купюр номіналом по 100 доларів США) та 100 ЄВРо (дві купюри номіналом по 50 ЄВРО).

Відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.12.2020 р. за адресою: АДРЕСА_1 , був проведений обшук та вилучені речі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 р. накладений арешт був частково скасований, в частині скасування арешту на грошові кошти було відмовлено.

Згідно зі ст.170 КПК України, арештом майна являється тимчасове позбавлення підозрюваного,обвинуваченого або осіб , які в силу закону несуть відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Так, згідно до вимог аб. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Таким чином, заявником на виконання вимог даної статті не надано слідчому судді доказів та обґрунтувань, як статусу заявника власника або володільця майна, так і доказів які б спростовували обставини, що стали підставою для накладення арешту на грошові кошти, свідчили б про те, що потреба в його накладенні відпала, або б давали підстави для визнання його необґрунтовано накладеним.

В цьому контексті слід зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

При цьому, під час вирішення клопотання по суті враховую висловлену Європейським судом з прав людини у рішенні "Бакланов проти Росії" від 9 червня 2005 року позицію щодо необхідності досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, зокрема, у сфері забезпечення непорушності права власності, та в даному випадку накладення арешту грошові кошти є законним та виправданим, і сприятиме забезпеченню завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Разом з тим, вважаю, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази по справі з точки зору їх достатності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність грошових коштів, на які накладено арешт, до вчинення кримінального правопорушення є вірогідним та достатньою підставою для застосування щодо нього заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що заявником не доведено наявність щодо визначення його статусу відносно до грошових коштів, які просить повернути, а саме як власника або володільця майна, та що саме його права обмежені або порушені накладеним арештом, що на час розгляду застосуванні заходи арешту та їх підстави відпали, беручи до уваги, що на даний час слідство у кримінальному провадженні не закінчено, а тому підстав для скасування арешту не встановлено, та клопотання є таким що не узгоджується із приписами ст. 174 КПК України, та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 175, 369-372 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1