Справа № 200/1890/18
Провадження № 1-кс/932/1734/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :
представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про скасування арешту майна, а саме арешту на приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого в рівних частках є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який був накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 09.02.2018 року у справі № 200/1889/18.

Вказує, що арешт накладено неправомірно, без будь-якого інформування про це власників, останні жодних правопорушень не вчиняли, провадження розслідується впродовж шести років, однак до жодного завершення не дійшло, вважає, що сплив строк досудового розслідування.

В судовому засіданні представник вимоги клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні його доводам, просить таке задовольнити. Вказує, що між власниками та іншими близькими їм особами тривали спори щодо вказаного об`єкту нерухомості, які на даний час є невирішеними, судовий розгляд спору триває. Кримінальне провадження є надуманим, жодних слідчих дій не проводиться, про підозру нікого повідомлено не було. Вважає, що арешт було накладено необґрунтовано.

Прокурор щодо вимог клопотання заперечив, вважає арешт обґрунтованим. Вказує, що досудове розслідування триває, дійсно про підозру нікого повідомлено не було, однак кримінальне провадження ще не є закритим. Які саме дії востаннє проводились і коли це було, прокурор зазначив, що йому не відомо. Матеріалів провадження прокурор слідчому судді не представляв.

Заслухавши пояснення представника та прокурора, ознайомившись із доводами клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, а також матеріали клопотання за яким було накладено арешт, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення клопотання про скасування арешту майна, виходячи з наступного.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/1889/18 від 09 лютого 2018 року накладено арешт на нерухоме майно, яке розташоване: АДРЕСА_1 та зареєстровано за ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в рівних частках, шляхом накладення заборони на його відчуження (розпорядження) у будь-який спосіб.

Як зазначено в ухвалі про накладення арешту, слідчим відділом Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123 від 05.02.2015 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в Індустріальному районному суді м. Дніпро знаходиться справа № 0417/2-1116/11 від 21.03.2011, рішенням у якій на підставі довіреності №12550 від 24.10.2008, наданою ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_8 , посвідченою приватним нотаріусом ОСОБА_9 , за ОСОБА_10 визнано право власності на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Заявник ОСОБА_7 під час допиту вказав, що довіреність на ім`я ОСОБА_11 він не надавав, за отриманням її копій, дублікатів не звертався та їх не отримував. Тому, вважає, що ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 шахрайським шляхом заволоділи частиною нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Шахрайські дії, на які вказує ОСОБА_7 у своїх заявах, здійснювалися шляхом використання довіреності від його імені, наданої на ім`я ОСОБА_8 від 24.10.2008 за № 12550.

06.08.2012 ОСОБА_10 , маючи злочинний умисел, будучи достовірно обізнаним про те, що стосовно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , проводяться судові спори, підписав договір іпотеки та передав в іпотеку ОСОБА_12 вказане нерухоме майно.

Встановлено, що право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово перереєстровувалось, та станом на сьогоднішній день, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №112049571 від 29.01.2018, власниками вказаного нерухомого майна з однаковим розміром частки є ОСОБА_6 (ІНН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (ІНН НОМЕР_2 ).

Вказаний вище об`єкт нерухомого майна є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.

Постановою слідчого від 05.02.2018 року про визнання речовими доказами: нерухоме майно, яке розташоване: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до статі 98 КПК України воно було об`єктом кримінально протиправних дій.

В ухвалі вказано, що враховуючи, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, є предметом злочинного посягання, та є набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов на суму 9 238 214 грн., з метою повернення незаконно здобутого майна законному власнику, накладення арешту на нерухоме майно, яке розташоване: АДРЕСА_1 є доцільним, оскільки дозволить запобігти його знищенню, пошкодженню, перетворенню, відчуженню майна.

Жодній особі у даному кримінальному провадженні про підозру не повідомлялось, що прокурор підтвердив в судовому засіданні.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку . Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вже було зазначено, оскаржуваний арешт накладено з метою збереження речових доказів, а також, зважаючи на заявлений цивільний позов.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт - № 0000123, здійснюється з 05.02.2015 року, тобто вже більше 6 років.

Оскаржуваний арешт накладено ухвалою від 09.02.2018 року, тобто вже понад три роки.

В судове засідання на 09.02.2018 року власники майна не викликались, докази їх виклику в матеріалах справи відсутні, хоча в ухвалі зазначено, що такі належним чином інформовані про дату, час та місце розгляду клопотання слідчого. Копія ухвали їм не скеровувалась.

У клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді зазначено, що провадження здійснюється за фактом того, що в Індустріальному районному суді м. Дніпро знаходиться справа № 0417/2-1116/11 від 21.03.2011, рішенням у якій на підставі довіреності №12550 від 24.10.2008, наданою ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_8 , посвідченою приватним нотаріусом ОСОБА_9 , за ОСОБА_10 визнано право власності на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Заявник ОСОБА_7 під час допиту вказав, що довіреність на ім`я ОСОБА_11 він не надавав, за отриманням її копій, дублікатів не звертався та їх не отримував. Тому, вважає, що ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 шахрайським шляхом заволоділи частиною нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас, ні на момент постановлення ухвали про арешт майна, ні по спливу 6 років з часу реєстрації провадження, стороною обвинувачення так і не представлено доказів підробки довіреності, на підставі якої представник діяв в судовому засіданні в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська, визнав позов, що в результаті призвело до вибуття майна від заявника у кримінальному провадженні - ОСОБА_7 .

В матеріалах клопотання слідчого наявні наступні докази: витяг з реєстру про реєстрацію кримінального провадження, заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 , копія довіреності від останнього на ім`я ОСОБА_8 , копія договору позики та іпотеки, цивільний позов у кримінальному провадженні від ОСОБА_7 до ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , інформаційна довідка на об`єкт нерухомості з реєстру речових прав.

Жодних протоколів допитів, висновків експертів у матеріалах клопотання слідчого не має.

Фактично висновок щодо підробки довіреності зроблений лише на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Більше того, навіть рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі № 0417/2-1116/11 від 21.03.2011 року, слідчим до клопотання не додавалось.

Не було представлено таких документів стороною обвинувачення і слідчому судді під час розгляду даного клопотання про скасування арешту на майно.

Відтак, будь-які докази того, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення відсутні, та не були представленими, як під час накладення арешту на майно, так і по спливу трьох років від часу його дії.

Згідно витягу з реєстру речових прав, власником арештованого майна являється ОСОБА_6 (ІНН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (ІНН НОМЕР_2 ) в рівних частках (по Ѕ частці в кожного).

За вказаних обставин, слідчий суддя погоджується із доводами представника, що арешт накладено необґрунтовано та за відсутності для цього правових підстав.

Щодо арешту на майно, з метою забезпечення цивільного позову, слід зазначити, що за положеннями ч. 6 ст. 170 КПК України, з цієї підстави, арешт може бути накладений на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як вже було зазначено, про підозру у даному провадженні нікому не повідомлялось, а отже накладення арешту на майно з цієї підстави, не ґрунтується на положеннях процесуального закону.

Будь-яких доказів, що втручання у право власності відповідало вимогам закону та не було свавільним, слідчому судді надано не було.

Також слідчим суддею враховується, що провадження розслідується впродовж надмірно тривалого часу, що не є припустимим. Доказів, що об`єктивно зумовили таку надмірну тривалість розслідування та втручання у право власності слідчому судді стороною обвинувачення теж не надано.

Водночас, доводи представника на предмет закінчення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні не заслуговують на увагу, оскільки норми закону на які покликається представник, не поширюються на кримінальні провадження, зареєстровані у 2015 році.

Оцінюючи вказані вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що накладений арешт не може вважатись обґрунтованим, відтак такий підлягає скасуванню, а клопотання відповідно - задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 7-9, 16, 131, 132, 170, 173, 174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2018 року у справі № 200/1889/18, а саме арешт на нерухоме майно, яке розташоване: АДРЕСА_1 та зареєстровано за ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в рівних частках.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1