Справа № 504/223/21
Номер провадження 1-кп/504/684/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2021 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши, в залі суду в смт. Доброслав Одеської області клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, що подане у судовому провадженні з розгляду обвинувального акту кримінальному провадженні за № 0000093 від 20.01.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою Комінтернівський районний суд Одеської області від 12.04.2021 року указаний обвинувальний акт прийнято до провадження.

Згідно даних обвинувального акту, начальник 4-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що перебуваючи поза службою, 19.01.2018, приблизно о 18 годині 48 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Pajero Sport», номерний знак НОМЕР_1 , в темний час доби, здійснював рух по прямолінійному, горизонтальному та сухому відрізку асфальтобетонної дороги, в правій смузі проїжджої частини автодороги «Одеса-Южне», на якій організований двосторонній однорядний рух, у напрямку з м. Южне до м. Одеси.
Проїжджаючи в межах Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, на 42 км + 800 м. вказаної автодороги, ОСОБА_6 , не слідкуючи за дорожньою обстановкою, не обравши безпечної швидкості руху свого транспортного засобу, яка дозволяла безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух, не дотримуючись безпечного інтервалу при зустрічному роз`їзді, створивши небезпеку для дорожнього руху, перетнув одинарну переривчасту лінію дорожньої розмітки, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «GEELY FE-1», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який здійснював рух у зустрічному напрямку відносно напрямку руху автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Sport», номерний знак НОМЕР_3 . Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_6 допустив порушення вимог п.п. 1.2., 2.3 (б, д), 12.1, 13.3 «Правил дорожнього руху» України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (в редакції віл 01.01.2018 року).
У результаті дорожньо-транспортної події водію автомобіля марки «GEELY FE-1», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закриті переломи голівок 2-5 плеснових кісток лівої стопи, садна лівої скронево-виличної області (1), тімяно- скроневої області зліва (1), щічних областей (по1).
Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні від захисника обвинуваченого до суду надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, у клопотанні зазначено, що обвинувачений не визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення.
В судовому засіданні прокурор зазначив, що позицію по даному клопотанні слід погодити із старшим групи прокурорів, просив відкласти розгляд справи у чому йому було відмовлено, з тих підстав, що прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності і вказане не може бути підставою для відкладення розгляду справи.

Представник потерпілого не заперечував обставин спливу строку давності за даним кримінальним правопорушенням, просив суд роз`яснити обвинуваченому те, що закриття кримінального провадження за строками давності є закриттям кримінального провадження з нереабілітуючих підстав та зазначити в ухвалі суду усі елементи складу кримінального правопорушення та визнати обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення. Потерпілий підтримав думку представника.

Обвинувачений та його захисник підтримали подане клопотання, обвинуваченому роз`яснено положення ч. 3 ст. 285 КПК України, а також те, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є звільненням з нереабілітуючих підстав та що він має право на розгляд обвинувального акту у повному обсязі, з метою його виправдання по суті обвинувачення. Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, при цьому вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав.

Суд вивчивши матеріали кримінального провадження та клопотання, заслухавши учасників процесу, приходить до висновку про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження, виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 було вчинено 19.01.2018.

При цьому, порівняльний аналіз положень ст. ст. 12, 49, ч.1 ст.286 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_6 , та в чинній редакції, свідчить про те, що чинна редакція закону не поліпшує становище обвинуваченого, тому суд вважає за необхідне застосувати правові норми кримінального закону в редакції, що діяла на момент вчинення злочину, яке інкримінуються обвинуваченому.

Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення цього злочину, передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк трьох років або без такого.

Таким чином, вказаний злочин, відповідно до положень ст. 12 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення цього злочину, є злочином невеликої тяжкості.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення злочину, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно, з моменту вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, минуло більше трьох років.

Обставини, передбачені ч.2, 3 ст.49 КК України, за наявності яких перебіг давності зупиняється, або переривається, судом не встановлено.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_6 , не відносяться до категорії злочинів, передбачених ч.5 ст.49 КК України, у разі вчинення яких давність не застосовується.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Слід зазначити, що Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Окрім цього, у постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, навіть за невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, проте наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Статтею 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді, а тому цивільний позов слід залишити без розгляду.
Разом з тим, звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, що останньому роз`яснено судом, а тому за змістом ч.7 ст.128 КПК України його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження не перешкоджає потерпілому пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.
Щодо правової природи процесуальних витрат у кримінальному провадженні, то Ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються із: витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів. Положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК. Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Ч. 1 ст. 124 КПК встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Ч. 1 ст. 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У своєму висновку від 17 червня 2020 року у справі N 598/1781/17 ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

За таких обставин, оскільки кримінальне провадження закривається з нереабілітуючих підстав процесуальні витрати понесені органом досудового розслідування, з метою проведення експертиз слід покласти на обвинуваченого.

Арешти накладені у межах даного кримінального провадження слід скасувати.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно вимог ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене дане кримінальне провадження слід закрити та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.
На підставі наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 12, п. 2 ч.1 ст.49, ч. 1 ст. 286 КК України в редакції закону від 18.12.2017 року, п.1 ч. 2 ст. 284 ст.ст. 285, 286, 288, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та закриття кримінального провадження задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України.
Закрити кримінальне провадження за № 0000093 від 20.01.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_4 , що поданий в його інтересах представником ОСОБА_5 залишити без розгляду.
Процесуальні витрати на проведення експертиз у сумі 29172,96 (двадцять дев`ять тисяч сто сімдесят дві гривні дев`яносто шість копійок) стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави.
Арешт накладений ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.01.2018 року на автомобіль «GEELY FE-1», номерний знак НОМЕР_2 скасувати.
Арешт накладений ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.01.2018 року на автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport», номерний знак НОМЕР_3 скасувати.
Запобіжний захід не обирався.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1