Номер провадження: 11-кп/813/1173/21
Номер справи місцевого суду: 505/1866/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2019 по кримінальному провадженню № 0000534 внесеному до ЄРДР 23.04.2019 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоселівка Котовського району Одеської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого в останнє:

- 13.04.2017 Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

установив:

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання призначеного вироком Суворовського райсуду м. Одеси від 13.04.2017, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховано з 25.04.2019, тобто з моменту затримання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишено незмінним до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 471,03 грн. Вирішено долю речових доказів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.09.2020 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2019 залишено без змін.

Постановою Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.03.2021 касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 задоволено частково.
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 08.09.2020 щодо ОСОБА_9 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції з підстав порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України, а саме того, що суд апеляційної інстанції доводи обвинуваченого та захисника про порушення права на захист, проведення пред`явлення особи для впізнання від 24.04.2019 і слідчого експерименту від 24.04.2019 з порушенням вимог КПК України та недопустимість цих доказів належним чином не перевірив і відповіді з посиланням на конкретні матеріали кримінального провадження не надав.
Доводи апеляційних скарг про фактичне затримання ОСОБА_7 22.04.2019 та застосування до нього незаконних методів слідства судом апеляційної інстанції залишені поза увагою. Суд апеляційної інстанції зазначені доводи з точки зору відповідності критеріям «небезпідставності» в розумінні ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з урахуванням показань ОСОБА_7 , які він надав суду першої інстанції і які відображені у вироку, щодо незаконних методів слідства, в тому числі і застосування до нього електричного струму, не перевірив та відповідного обґрунтованого рішення з наведенням відповідних мотивів не прийняв.
Встановлені апеляційним судом обставини вказують на необхідність проведення перевірки викладених в заяві обвинуваченого ОСОБА_7 даних про застосування відносно нього недозволених методів розслідування, а саме застосування фізичного та психологічного впливу, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідним провести перевірку зазначених у показаннях обвинуваченого доводів.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

В контексті положень Конвенції, а також усталеної практики Європейського суду з прав людини (справи «Вергельський проти України» (заява № 19312/06, рішення від 12.03.2009) та «Яременко проти України» (заява № 32092/02, рішення від 12.06.2008), коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню з боку суб`єктів владних повноважень усупереч ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом проведення ефективного офіційного розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, а тим більше обґрунтовувати ними свої рішення. Перевірка доводів засудженого стосовно незаконних методів ведення слідства має суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, і формальний підхід до перевірки таких тверджень є неприпустимим.

Верховним Судом у постанові від 29.10.2019 (справа № 515/2020/16-к) зазначено, що для того, щоб у компетентних органів виник обов`язок провести розслідування за заявою про застосування методів, які порушують ст. 3 Конвенції, така заява має бути небезпідставною, тобто містити в своєму змісті конкретні обставини такого поводження і мати певне підтвердження цим обставинам, або інформацію, яка дає можливість перевірити чи має заява певні підстави.

Згідно з практикою Європейського суду допустимість як доказів свідчень, отриманих за допомогою катувань, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні зводить нанівець саму суть права обвинуваченого не свідчити проти себе та призводить до несправедливості кримінального провадження в цілому.

Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих ст.ст. 27, 28 Конституції України, є обов`язковим, що не було дотримано судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Так, ч. 6 ст. 206 КПК України передбачає, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених, в тому числі, працівником правоохоронного органу.

Таким чином, враховуючи повідомлену обвинуваченим ОСОБА_7 в судовому засіданні інформацію щодо застосування відносно нього з боку працівників поліції насильства, колегія суддів, вважає за необхідне доручити ТУ ДБР, розташованому в м. Миколаєві, провести дослідження фактів, викладених в його усній заяві.

При цьому, враховуючи вимоги кримінального процесуального закону щодо розумності строків розгляду кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідним зобов`язати ТУ ДБР надати апеляційному суду копію прийнятого за результатами розгляду скарги процесуального рішення.

Керуючись ст.ст. 24, 206, 370, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:
Доручити ТУ Державного бюро розслідувань в м. Миколаєві провести дослідження фактів, викладених в усній заяві обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього психологічного та фізичного насильства з боку оперативних працівників Подільського ВП ГУНП в Одеській області при його затриманні та проведенні слідчих дій у зазначеному кримінальному провадженні 24.04.2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4