Дата документу 01.06.2021 Справа № 337/5159/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/5159/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1114/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13 травня 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який має повну середню освіту, не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України,

за участю захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13 травня 2021 року, якою клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 задоволене; обраний щодо останнього запобіжний захід - тримання під вартою, на строк 60 днів, до 11 липня 2021 року (включно).

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також тим, що інший, більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, з правом внесення застави.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 визнає свою вину, готовий відшкодувати збитки, одружений, має на утриманні двох дітей, місце проживання.

Згідно з ухвалою суду, в провадженні Хортицького районного суду м.Запоріжжя перебуває об`єднане кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України.
В ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18 березня 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 15 травня 2021 року.
Прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яке обґрунтоване тим, що в наявний час ризики, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зникли та не перестали існувати, а до закінчення строку тримання під вартою до 15 травня 2021 року у кримінальному провадженні проведено лише підготовче судове засідання.
Потерпіла підтримала клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні просив прийняти рішення на розсуд суду.
Захисник - адвокат ОСОБА_7 в судовому засідання підтримав позицію обвинуваченого.

Прокурор у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином, клопотань про розгляд апеляційної скарги з його участю не заявляв.
Оскільки, виходячи з положень кримінального процесуального законодавства, участь прокурора при розгляді апеляційної скарги на ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого не є обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути вищевказану апеляційну скаргу без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, його захисника на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
У клопотанні прокурора окрім іншого, зазначені ризики, які, на думку прокурора, продовжують існувати, та наведено належне обґрунтування на підтвердження існування вказаних ризиків та неефективності застосування до обвинуваченого іншого, не пов`язаного з триманням під вартою, запобіжного заходу.
Наведені у клопотанні прокурора підстави для тримання обвинуваченого під вартою перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , доводи його захисника, думки прокурора, потерпілої та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України, які є нетяжкими та тяжким злочинами.
Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, не зменшились та існують на даний час.
Такими ризиками є: ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
При цьому суд врахував: дані про особу обвинуваченого, у якого відсутні міцні соціальні зв`язки; характер висунутого обвинувачення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим; те, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, у іншому провадженні перебував у розшуку через неодноразове неприбуття в судові засідання без поважних причин.
Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
З врахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.
При цьому, суд звернув увагу на те, що попередньою ухвалою, яка є чинною, вже визначений розмір застави.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнає свою вину, готовий відшкодувати збитки, має на утриманні двох дітей та в нього є місце проживання, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не зменшують встановлених ризиків, з огляду на відомості про особу.
Більш того, відповідно до доданих до апеляційної скарги копій свідоцтв про народження, ОСОБА_8 , батьком якого є ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто є повнолітнім. Відомостей, про те, що останній знаходиться на утриманні обвинуваченого, в матеріалах провадження немає. Батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_10 . Відомостей про те, що ця дитина знаходиться на утриманні саме обвинуваченого, в матеріалах оскарження ухвали теж немає.
Дані про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13 травня 2021 року, якою клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 задоволене; обраний відносно останнього запобіжний захід - тримання під вартою, на строк 60 днів, до 11 липня 2021 року (включно), залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4