Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/130/21
Номер провадження 1-в/948/29/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 Машівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Машівської ВК (№9) ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка в режимі відеоконференції з Державною установою «Машівська виправна колонія (№ 9)» подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№ 9)» та заяву засудженого:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Затисівка, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, раніше не судимого,

про умовно-дострокове звільнення
в с т а н о в и в :
у лютому 2021 року до суду надійшло вказане подання, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.02.2018р. засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Залік з 05 по 26.07.2017р.

Станом на 15 січня 2021 року відбув Ѕ строку основного покарання, характеризується позитивно, як особа, що довела своє виправлення, а тому до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення.
У лютому 2021 року до суду надійшла також заява засудженого ОСОБА_6 , яка обґрунтована тим, що за час відбування покарання він характеризується позитивно, дотримується встановлених норм і правил, працює сепаратольщиком на МТФ, а тому вважає, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим просить звільнити його умовно-достроково.
За ухвалою суду від 01.03.2021р. подання та заява засудженого об`єднані в одне провадження.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви та подання з огляду на те, що хоча засуджений і відбув Ѕ строку покарання, але допустив два порушення режиму, за одне з яких було застосоване стягнення, а отже його поведінка не була цілком сумлінною.
Представник ВК (№9), засуджений та захисник, подання та заяву підтримали, захисник зазначив, що наявні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки він хоча і допустив порушення, але воно невдовзі було зняте достроково, засуджений має 4 заохочення. Сумлінно виконував обов`язки, позитивно характеризується, вину у вчиненому визнає повністю.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши докази у справі, суд дійшов такого висновку.
Судом установлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 12 лютого 2018 року, кінцевий строк 22 січня 2024 року, прибув до Машівської ВК (№9) 12.06.2019р.
Згідно п.1 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.

Так, засуджений за період відбування покарання в місцях позбавлення волі мав одне стягнення, в той час чотири рази був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці, останній раз 18.01.2021р., також характеризується як особа, що довела своє виправлення, оскільки з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, дбайливо ставиться до майна, до виконання робіт з благоустрою відноситься з розумною ініціативою, працевлаштований робітником молочнотоварної ферми, покладені обов`язки виконує, приймає участь у виховних заходах, вину у скоєному злочині визнає, міру покарання вважає справедливою, виконавчі листи не надходили, що підтверджується характеристикою і довідкою про стягнення та заохочення (а.с. 20-22).
З вироку Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.02.2018р. вбачається, що ОСОБА_6 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння та внаслідок його дій загинула малолітня дитина. Свою провину визнавав частково, за результатами судового розгляду з нього стягнуто на користь потерпілого 250000 грн моральної шкоди. За рахунок застави стягнуто на користь потерпілого 29773, 40 грн (а.о.с. 21-25).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З дослідженої в судовому засіданні особової справи засудженого видно, що під час відбування покарання, 12.08.2019р. він допустив порушення, а саме самовільно пішов до кімнат тривалих побачень, але стягнення не застосовувалося (а.о.с. 65-67). Невдовзі після цього, допустив ще одне порушення, оскільки 05.10.2019р. зберігав заборонений предмет сім карту, за що до нього було застосоване стягнення у виді попередження (а.о.с. 78-83).
Як видно з довідки ДП «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№9), засуджений з жовтня 2019 року по грудень 2020 року, за виключенням березня-липня 2020 року постійно працював, про що свідчить 100-відсоткове виконання, в інші період вказано був вихідний (а.о.с. 129).
Згідно довідки Машівської ВК (№ 9) виконавчі листи на засудженого не надходили (а.о.с. 128), в той час видно, що за рахунок страхової компанії потерпілому у справі виплачено 57600 грн (а.о.с. 131-134), крім цього, засуджений 03.02.2021р. сплатив потерпілому 10150 грн добровільно (а.о.с. 130).
В судовому засіданні засуджений пояснив, що не працював у березні-липні 2020 року, оскільки його звільнили, так як не було роботи.
Ці його пояснення підтвердив в судовому засіданні представник ВК (№9).
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом покарання та він може повернутися до суспільства і це буде безпечним, як для нього так і для інших.

Твердження про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення, чого при дослідженні доказів установлено не було.

Так, хоча з матеріалів справи видно, що засуджений майже постійно працював, але натомість допустив два порушення, за одне з яких притягувався до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про те, що його поведінка не була зразковою та сумлінною.

В той час, факт того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За таких обставин суд вважає, що оскільки засуджений за час відбування покарання хоча і працював майже постійно, але мало місце два порушення порядку та умов відбування покарання, тобто свою сумлінну поведінку засуджений не довів, що в цілому не свідчить про наявність безумовних позитивних змін в його поведінці та вказує на те, що вона не була сумлінною та стабільною, при цьому суд враховує, що засуджений недостатньо вживав заходів для відшкодування шкоди потерпілому, оскільки частина коштів виплачена за рахунок застави примусово, а також страховою компанією, а сплата ним суми в розмірі 10150 грн була здійснена одноразово в лютому 2021 року, безпосередньо перед зверненням до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення, а отже, відповідно, не досягнуто мети покарання, а відтак дійшов висновку, що у задоволенні заяви засудженого слід відмовити.

Щодо рішення за наслідками розгляду подання Машівської ВК (№9), суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пп.2 п.4 Положення про спостережні комісії, затвердженого Постановою КМУ № 429 від 01.04.2004р. відповідно до покладених завдань спостережні комісії разом з органами і установами виконання покарань вносять до суду за місцем відбування покарання засудженими особами подання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Отже, враховуючи те, що внесене Машівською ВК (№9) подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 не було погодженого в установленому порядку зі спостережною комісією, тобто воно внесено не належним суб`єктом, а відтак у його задоволенні слід відмовити з наведених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№ 9)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 відмовити.

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а засудженим у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1