Дата документу 22.06.2021 Справа № 335/8359/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/8359/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/331/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, яка має середню спеціальну освіту, має на утриманні неповнолітнього сина, 2007 року народження, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч.1,4 ст.358, ч.3 ст.15 ч.1 ст.190 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 .

Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч.1,4 ст.358, ч.3 ст.15 ч.1 ст.190 КК України, і призначено їй покарання за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців; за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч.3 ст.15 ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину, проступку) і виконає покладені на неї такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_6 в дохід держави витрати на проведення експертизи № 26-125 від 28 серпня 2020 року у сумі 3269,00 грн.

Вирішена доля речового доказу у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 , правильність кваліфікації її дій, просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн, за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, за ч.3 ст.15 ч.1 ст.190 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 , покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачена ОСОБА_6 має на утриманні сина 2007 року народження, а тому суд першої інстанції призначив обвинуваченій покарання у виді обмеження волі в порушення вимог ч.3 ст.61 КК України.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_6 ніде не працює, вчинила три злочини, тому у даному випадку, на думку апелянта, буде доцільно призначити обвинуваченій ОСОБА_6 за ч.3 ст.15 ч.1 ст.190 КК України покарання у виді громадських робіт, яке належить відбувати реально.

Згідно з вироком суду, на початку серпня 2020 року ОСОБА_10 , перебуваючи по вул.Новокузнецькій в м.Запоріжжі (точні дата, час та адреса досудовим розслідуванням не встановлені), знайшла пакет, в якому знаходився паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 26 червня 2006 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим виник умисел на його підроблення з метою подальшого використання в особистих цілях. З цією метою ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом видалення зі сторінки №1 первинної фотокартки і наклеювання на її місце своєї фотокартки розміром 3x4 см внесла зміни в первинний зміст офіційного документа - паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 26 червня 2006 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, 13 серпня 2020 року, приблизно о 17:38 годині, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні відділення №1 банку АТ КБ „ПриватБанк, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Леоніда Жаботинського, буд.39, маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, з метою оформлення кредитного ліміту на суму 5000 гривень звернулась до співробітника банку - ОСОБА_12 та надала останній завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 26 червня 2006 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому відповідно до висновку експерта №26-125 від 28 серпня 2020 року, мала місце зміна первинного змісту документа, а саме: переклейка фотокартки на сторінці № 1.
Крім того, 13 серпня 2020 року, приблизно о 17:38 годині, ОСОБА_10 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою отримання грошового ліміту, знаходячись у приміщені відділення № 1 банку АТ КБ „ПриватБанк, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 39, надала співробітнику банка - ОСОБА_12 завідомо підроблений документ, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, 26 червня 2006 року, та ІНН НОМЕР_2 на її ім`я, тим самим намагалась ввести в оману ОСОБА_12 стосовно добропорядності своїх дій та надала неправдиву інформацію стосовно своєї особи з метою отримання грошових коштів АТ КБ „ПриватБанк у сумі 5000,00 грн. Разом з тим, злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки її намір було викрито співробітником банку - ОСОБА_12 , яка повідомила правоохоронні органи про кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; обвинувачену, яка частково погодилась з доводами апеляційної скарги прокурора, просила зменшити строк покарання у виді громадських робіт, про який просить прокурор; захисника - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав позицію обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, є обґрунтованими, та ніким з учасників провадження не оспорюються.
Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем; за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа; за ч.3 ст.15 ч.1 ст.190 КК України, як незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), під час якого особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченої ніким з учасників провадження не оспорюється.
Разом з тим, призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, суд не звернув увагу на положення ч.3 ст.61 КК України, відповідно до якої, обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Як убачається з копії Витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження та копії свідоцтва про народження, ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п.46). Тобто на момент розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 її сину - ОСОБА_13 не виповнилось 14 років.

Отже, суд першої інстанції помилково призначив ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, яке до неї не може бути застосовано.
Враховуючи викладене, оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі ст.ст.413, 420 КПК України, з ухваленням в цій частині нового вироку.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є кримінальними проступками, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої, яка щиро розкаялася, раніше не судима, є одинокою матір`ю, має постійне місце проживання, на спеціальних обліках не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, колегією суддів враховується повне визнання вини обвинуваченою, її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що шкідливих наслідків від дій ОСОБА_6 фактично не настало, оскільки її злочинний умисел не був доведений до кінця, майнова шкода не спричинена, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 можливо призначити найбільш м`яке покарання за ч.ч.1,4 ст.358 КК України - у виді штрафу в межах санкції вказаної статті.
Разом з тим, мінімальний розмір штрафу, передбачений ч.1 ст.190 КК України - дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн, на думку колегії суддів, є непомірним за своїм розміром покаранням для обвинуваченої ОСОБА_6 , яка не працює, має на утриманні малолітню дитину, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 можливо призначити покарання за ч.1 ст.190 КК України - у виді громадських робіт на мінімальний строк.
У зв`язку з викладеним, враховуючи фактичні обставини провадження та особу обвинуваченої ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нових злочинів буде призначення останній покарання за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн, за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, за ч.3 ст.15 ч.1 ст.190 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі ч.1 ст.70, ст.72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, колегія суддів вважає за можливе остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.
Таке покарання, на думку колегії суддів, буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.
Керуючись ст.ст.404- 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів
ЗАСУДИЛА:
апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч.1,4 ст.358, ч.3 ст.15 ч.1 ст.190 КК України, та засуджено, в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання:
за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.

за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн,

за ч.3 ст.15 ч.1 ст.190 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі ч.1 ст.70, ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4