Справа № 199/4364/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів по кримінальному провадженню №0000043, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст. 358 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів по кримінальному провадженню №0000043, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст. 358 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0000014, відомості про яке 13.01.2020 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснювалося групою прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури №1.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.01.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого 06.02.1998 державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , зареєстрованого в реєстрі за №3-125, зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 .
Відповідно до відповіді Комунального підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДМР станом на 31.12.2012 право власності на квартиру розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.12.1993 року.
Згідно з відомостями ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також ОСОБА_10 .
02 жовтня 2020 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.ч. 3, 4 ст. 190,
ч. 4 ст. 358 КК України.
Так, ОСОБА_6 підозрюється у заволодінні правом на майно шахрайським шляхом, а саме на квартири за адресами: АДРЕСА_2 ,
АДРЕСА_3 , використанні завідомо підроблених документів та незаконному позбавленні волі потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
З огляду на вищевказане, у сторони обвинувачення є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 право власності на квартиру
АДРЕСА_4 також набуто шахрайським шляхом, у зв`язку з чим виникла потреба у дослідженні оригіналів документів на підставі яких 06.02.1998 державним нотаріусом третьої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 посвідчено договір дарування на квартиру АДРЕСА_4 , укладеного між ОСОБА_7
та ОСОБА_6 , зареєстрованого в реєстрі за №3-125, інших наявних документів, у тому числі для проведення відповідних криміналістичних (технічних та почеркознавчих) експертиз вказаних документів.
Крім того, слідчим СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області постановою від 20.11.2020 призначено почеркознавчу експертизу
в ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим для проведення вищевказаної експертизи у сторони обвинувачення, відповідно до п. 1.1 глави 1 розділу 1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, виникла необхідність в отриманні оригіналів документів на підставі яких посвідчено договір дарування від 06.02.1998 на квартиру
АДРЕСА_4 , зареєстрованого в реєстрі за №3-125, на підставі якого ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) отримав право власності на вказану нерухомість, інших наявних документів,
які посвідчують право власності на вказану квартиру, що перебувають у володінні третьої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_5 .
У судове засідання слідчий не з`явилася, надала заяву, в якій клопотання підтримала та просила розглянути дане клопотання за її відсутності.
Згідно з вимогами ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим кодексом.
За змістом ч.1 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Так, відповідно до п.5 ч.1 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах. Належать і відомості, які можуть становити банківську таємницю.
Згідно зі ст.163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що ці речі і документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність тимчасового доступу до речей і документів, вважаю необхідним у задоволенні клопотання слідчого відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.160 КПК України клопотання повинно містити обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, оскільки в першу чергу, згідно ч.1 ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Вважаю, що підстави для вилучення документів, зазначених у клопотанні, не містять свого обґрунтування згідно п.7 ч.2 ст.160 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання є необґрунтованим та подане до суду з формальним підходом, тому не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 159, 162-166 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів по кримінальному провадженню №0000043, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст. 358 КК України, - залишити без задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1