справа № 462/944/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0001248 від 10 квітня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Франківського районного суду м.Львова від 29.12.2007 року у справі №1-9/07 задоволено цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 13856 гривень 00 копійок. Вирок суду не оскаржувався та набрав законної сили 14.01.2008.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вищевказаного вироку суду та будучи ознайомленим з ним, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст.129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно з 14.01.2008 не виконував вироку Франківського районного суду м.Львова від 29.12.2007 року у справі №1-9/07, яким задоволено цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 13856 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , умисно не виконуючи вирок суду, що набрав законної сили, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.382 КК України.

16 лютого 2021 року між прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор і обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.382 КК України, істотних обставин для даного кримінального провадження, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України. Сторони кримінального провадження погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, у виді позбавлення волі строком на один рік. Також на підставі ст.75 КК України сторони узгодили звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, в обсязі обвинувачення, надав суду згоду на призначення узгодженого покарання. Вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України. Крім цього, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяви, в яких не заперечує щодо укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0001248 від 10 квітня 2019 року між ОСОБА_4 і прокурором та просить розглядати кримінальне провадження без її участі.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч.1 ст. 382 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами цієї угоди покарання із застосуванням правил ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд-

у х в а л и в :

Затвердити угоду від 16 лютого 2021 року про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0001248 від 10 квітня 2019 року, укладену між прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст.473 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким була затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суддя: