Справа № 464/1446/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/372/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року про арешт майна,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою клопотання слідчого задоволено частково.
Накладено арешт на майно, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування чорновими записами, блокнотами, документами, щодо фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Техноклас» () з ТОВ «Фірма «Технопласт» (), ПП «Теплосвіт Україна» (), ПП «Леополісбуд» (), ТОВ «Леоплит» (), ТОВ «Вектор плюс 5» (), ТОВ «ЮБТ Груп» (), ТОВ «Енергобуд - Захід» (), ТОВ «Технотранском» (), ПП "ММ "ТЕПЛОСВІТ" (), ПП "ТЕПЛОСВІТ ЛОГІСТІК" (), ПП "КОМПАНІЯ ЕНЕРГОЗБЕРІГАЮЧИХ ТЕХНОЛОГІЙ "ТЕПЛОСВІТ", готівковими коштами в сумі 17 200 (сімнадцять тисяч двісті) доларів США, які відповідно описані та вилучені згідно протоколу обшуку від 16.03.2021, за адресою: м.Львів, вул.Зелена, 149Б по кримінальному провадженню №0000056 від 13.08.2020.
В іншій частині відмовлено.
Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що внесене слідчим клопотання в частині накладення арешту на майно, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування чорновими записами, блокнотами, документами, щодо фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Техноклас» () з ТОВ «Фірма «Технопласт» (), ПП «Теплосвіт Україна» (), ПП «Леополісбуд» (), ТОВ «Леоплит» (), ТОВ «Вектор плюс 5» (), ТОВ «ЮБТ Груп» (), ТОВ «Енергобуд - Захід» (), ТОВ «Технотранском» (), ПП "ММ "ТЕПЛОСВІТ" (), ПП "ТЕПЛОСВІТ ЛОГІСТІК" (), ПП "КОМПАНІЯ ЕНЕРГОЗБЕРІГАЮЧИХ ТЕХНОЛОГІЙ "ТЕПЛОСВІТ", готівковими коштами в сумі 17 200 (сімнадцять тисяч двісті) доларів США, які відповідно описані та вилучені згідно протоколу обшуку від 16.03.2021, за адресою: АДРЕСА_1 по кримінальному провадженню №0000056 від 13.08.2020 є достатньо обґрунтованими та відповідають вимогам ст.171 КПК України. Однак з доводів, викладених слідчим у клопотанні щодо накладення арешту на 391 000 грн. та пояснень у судовому засіданні представника володільця майна вбачається, що такі кошти є власністю ОСОБА_7 після продажу квартири.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженню №0000056 від 13.08.2020 відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт наголошує, що під час обшуку проведеного на підставі ухвали суду у ОСОБА_9 було вилучено іноземну валюту в доларах США згідно протоколу та додатків до нього на загальну суму 17 200 доларів США, а також готівкові кошти у валюті України на загальну суму 391 000 грн. Вказані грошові кошти були виявлені у особистій сумці ОСОБА_9 , під час вилучення таких грошових коштів ОСОБА_9 та адвокатом ОСОБА_6 наголошувалося на тому, що вказані грошові кошти належать сім`ї ОСОБА_10 , а саме є особистою власністю ОСОБА_7 .

Зазначає, що при вилучені даних коштів слідчий навіть не намагався встановити походження даних коштів, а слідчий суддя не в повній мірі дослідив походження даної суми.

Звертає увагу, що вилучені кошти належать дружині ОСОБА_9 ОСОБА_7 , що підтверджується належними та допустимими доказами. Так, 02.03.2021 між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_11 купив квартиру АДРЕСА_2 . Зазначена квартира є особистою власністю ОСОБА_7 , право власності на яку набуто ще до укладання шлюбу та внаслідок спадкування. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу, продаж вчинено за 924 000 грн 00 коп, які повністю сплачені покупцем продавцю. Станом на 02.03.2021 офіційний валютний курс НБУ становив 28,00 грн за 1 долар США. Відтак, продаж квартири було вчинено за 924 000, 00 грн, що станом на 02.03.2021 становило 33 000, 00 доларів США.

Вказує, що після продажу квартири ОСОБА_7 вирішила кошти, отримані від продажу даної квартири покласти на депозитний рахунок, та попросила свого чоловіка ОСОБА_9 оформити депозит в банку на ці кошти, відтак зазначені грошові кошти не належать до речей, для виявлення яких проводився обшук, а лише тимчасово перебували у її чоловіка. У зв`язку із цим в подальшому частину коштів із зазначеної суми було вирішено обміняти на долари США, а саме 17 200 доларів, інша частина суми 391 000 грн була у гривнях.

Звертає увагу на те, що законодавством не встановлено обов`язковості видачі документів на підтвердження обміну валюти. Більш того, при обміні валюти ОСОБА_7 не передбачала і не могла передбачити, що може виникнути така ситуація, за якої ій потрібно буде підтверджувати походження коштів, а тому не зобов`язана зберігати будь-які квитанції.

Адвокат зауважує, що підтвердженням походження коштів в розмірі 17 200 доларів США є також той факт, що в сумі з іншими вилученими під час обшуку коштами у національній валюті України, а саме 391 000 грн., вийде загальна сума в розмірі, який є дуже наближеним до 924 000, 00 грн. Тобто загальна сума, за яку було продано квартиру збігається з сумою вилучених коштів в доларах та у національній валюті України.

На переконання апелянта, слідчий суддя не розібрався належним чином в походженні коштів, не звернув уваги, що загальна сума продажу квартири дорівнює сумі вилучених грошових коштів, що призвело до постановлення незаконної ухвали та поставило у скрутне матеріальне становище ОСОБА_7 , яка не має жодного стосунку до даного кримінального провадження та до діяльності будь-якої з вищезгаданих юридичних осіб.

Крім цього, апелянт вказує, що в матеріалах наданих до клопотання слідчого відсутні будь-які прямі чи опосередковані докази того, що вилучені кошти походять або можуть походити від злочинної діяльності тих чи інших осіб, також слідчим не доведено, що такий ступінь втручання в право особистої приватної власності ОСОБА_7 є спів розмірним та виправданим. Зазначені грошові кошти не відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки такі належать ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора щодо законності судового рішення слідчого судді та його заперечення проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали скарги та кримінального провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з матеріалами клопотання, 13 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000056 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

В ході проведення досудового розслідування органом досудового розслідування встановлено, що з матеріалів оперативних співробітників та ОРС вбачається, що службові особи вищевказаного товариства, в період 2020 року, уклали удавані договірні та товарно-супровідні документи про придбання товарів з рядом СГД реального сектору економіки, серед яких: імпортер ТОВ «Фірма «Технопласт» (), імпортер ПП «Теплосвіт Україна» (), ПП "ММ "ТЕПЛОСВІТ" (), ПП "ЛЬВІВСЬКА ЛОГІСТИКА" (), ПП "ТЕПЛОСВІТ ЛОГІСТІК" (), ПП "КОМПАНІЯ ЕНЕРГОЗБЕРІГАЮЧИХ ТЕХНОЛОГІЙ "ТЕПЛОСВІТ" (), ПП «Леополісбуд» (), ТОВ «Леоплит» (), ТОВ «Вектор плюс 5» (), ТОВ «ЮБТ Груп» (), ТОВ «Енергобуд - Захід» (), ТОВ «Технотранском» () та інші, в результаті чого штучно формували свій податковий кредит та переводили безготівкові кошти в готівкові за обумовлені - 6% від суми документально відображених операцій.

Встановлено, що підприємствами реального сектору економіки, які здійснюють імпорт товарів (для опалення та водопостачання, будівельні матеріали - ПП «Теплосвіт Україна», ТОВ «Фірма «Технопласт»), через отримання у готівці «тіньових» доходів від продажів ввезеної в Україну продукції, які лишаються фактично поза оподаткуванням, надаються службовим особам ТОВ «Технології клімату та автоматизації систем» первинні документи для безпідставного формування податкового кредиту.

Така схема злочинної діяльності службових осіб підприємств-імпортерів, які виступають переважно в ролі постачальників «зустрічних транзитів» або формують безтоварний податковий кредит компаніям реального сектору економіки, переважно для платника податків будівельної галузі ТОВ «Технології клімату та автоматизації систем», призвела до несплати останнім ПДВ в особливо великих розмірах.

Таким чином, використовуючи дану тіньову схему діяльності, службові особи ТОВ «Техноклас», в порушення вимог пп.198.1, 198.2, 198.3 ст.198, п.201.1 ст.201, п.200.4 ст.200 та п.п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134; п. 135.1 ст. 135; п. 137.1 ст. 137, ст.ст. 185.1, 188.1, 193.1, 194.1.1 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), в період 2020 року, документально відобразили в податковому обліку товариства проведення безтоварних операцій з придбання ТМЦ на загальну суму 45 123 495 грн., внаслідок чого безпідставно сформували податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 7 520 582 грн.

В ході документування злочинної діяльності в межах оперативно-розшукової справи, проведеними оперативно-технічними заходами та негласними слідчими (розшуковими) діями встановлено, що співзасновниками ТОВ «Техноклас» є: ОСОБА_12 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_2 ), останній в свою чергу обіймає посаду директора товариства.

ТОВ «Техноклас» зареєстровано та фактично знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Зелена, 149Б. Відповідно до форми № 20-ОПП «Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність», підприємство орендує складське та офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

З врахуванням зазначених відомостей, отримано ухвалу слідчого судді, на підставі якої 16.03.2021 у вищевказаному офісному приміщенні проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено чорнові записи, блокноти, документи, щодо фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Техноклас» () з ТОВ «Фірма «Технопласт» (), ПП «Теплосвіт Україна» (), ПП «Леополісбуд» (), ТОВ «Леоплит» (), ТОВ «Вектор плюс 5» (), ТОВ «ЮБТ Груп» (), ТОВ «Енергобуд - Захід» (), ТОВ «Технотранском» (), ПП "ММ "ТЕПЛОСВІТ" (), ПП "ТЕПЛОСВІТ ЛОГІСТІК" (), ПП "КОМПАНІЯ ЕНЕРГОЗБЕРІГАЮЧИХ ТЕХНОЛОГІЙ "ТЕПЛОСВІТ", готівкові кошти в сумі 391 000 (триста дев`яносто одна тисяча) гривень, 17 200 (сімнадцять тисяч двісті) доларів США.

17.03.2021 року вищевказані вилучені в ході обшуку документи, предмети, речі та готівкові кошти визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог статей 170-173 КПК України, врахувавши при цьому обставини, наявність з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, зробив обґрунтований висновок про необхідність накладення на вилучене під час обшуку майно, яке на момент звернення з клопотанням відповідало критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, як речового доказу, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість накладення арешту на майно, у тому числі грошові кошти, й дійшов правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Щодо апеляційних доводів про порушення права власності ОСОБА_7 , яка є власником грошових коштів у розмірі 17 200 доларів США, то такі колегією суддів визнаються безпідставними, з огляду на те, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу квартири від 02.03.2021 вбачається, що ОСОБА_7 продала ОСОБА_11 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , вартість продажу вищевказаної квартири становить 924 000 грн.
Поряд з цим, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що покликання представника володільця майна, щодо належності ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 17 200 доларів США є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази обміну грошових коштів після продажу квартири у грошову валюту "долари США".
Посилання адвоката в апеляційній скарзі про те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на грошові кошти є необґрунтованими, оскільки арешт майна до судового рішення про конфіскацію чи вилучення такого майна є тимчасовим заходом обмеження права власності. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини з володіння, користування та розпорядження майном. Арешт майна обмежує, але повністю не позбавляє особи права власності на відповідне майно.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому з метою їх збереження клопотання слідчого в частині заборони відчуження, розпорядження та користування підлягає задоволенню, при цьому своїм рішенням слідчим суддею забезпечено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, на виконання вимог статті 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна шляхом позбавлення права у його відчуженні, розпорядженні, а також наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 170 КПК України.
Таким чином, доводи, на які покликається в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 висновків слідчого судді щодо доцільності накладення арешту на вилучене майно, не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року про арешт майна, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді