Справа № 344/9023/21
Провадження № 1-кс/344/3583/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором, про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000797, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого покликався на те, що відділом розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000797, внесеного 19.11.2020 року, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 4ст. 246 КК України.

Як зазначається, досудовим розслідуванням установлено, що виконувач обов`язків директора Косівського РП «Райагроліс» ОСОБА_4 , будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, організувавши попередньо стійке об`єднання для вчинення цього та інших кримінальних правопорушень до складу якого також входив начальник відділу Косівського РП «Райагроліс» ОСОБА_5 , його син лісничий Пістинського лісництва Косівського РП «Райагроліс» ОСОБА_6 , а також лісничі Великороженського лісництва Косівського РП «Райагроліс» ОСОБА_7 та Кобаківського лісництва Косівського РП «Райагроліс» ОСОБА_8 , в порушення Лісового кодексу України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Санітарних правил у лісах України», Інструкції Про застосування порядку установлення лімітів на використання природних ресурсів у межах території та об`єктів природньо-заповідного фонду загальнодержавного значення, з метою збуту лісодеревини задля одержання неправомірної вигоди для себе та членів організованої злочинної групи, інших фізичних осіб, а також Косівського РП «Райагроліс», використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, маючи обов`язок здійснювати державний контроль за станом, використанням, відтворенням, охороною й захистом лісів у зоні розташування підприємства, а також здійснювати контроль виконання заходів щодо охорони лісів від незаконних рубок та інших порушень, усвідомлюючи про відсутність затвердженого ліміту на використання природніх ресурсів в межах природно-заповідного фонду загальнодержавного значення НПП «Гуцульщина» (без вилучення), під приводом необхідності проведення рубок для забезпечення шкіл, лікарень та садків дров`яною деревиною, в період з липня по грудень 2020 року видав лісорубні квитки №5 від 23.07.2020 серії ІФ ЛРК 005927, №18 від 13.10.2020 серії ІФ ЛРК 005940, №21 від 12.11.2020 серії ІФ ЛРК 005943, №25 від 19.11.2020 серії ІФ ЛРК 005947, за результатами чого проведена незаконна рубка у кварталі 18р виділ 15 на площі 27,0 га Кобаківського лісництва, у кварталі 114 виділ 12 на площі 4,2 га Пістинського лісництва, кварталі 6 виділ 2,46 на площі 4,6 га, кварталі 27 виділ 15 на площі 1,2 га, кварталі 30 виділі 20,30 на площі 7,9 га, кварталі 30 виділ 23-27 на площі 8,4 га Великороженського лісництва, внаслідок чого незаконно заготовлено 308 м3 деревини, якою в подальшому розпорядились на власний розсуд. У результаті таких неправомірних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 незаконно зрубано 308 м3 деревини, чим завдано збитки державі, із урахування судових інженерно-екологічних експертиз в сумі 1 002 716,5 (один мільйон дві тисячі сімсот шістнадцять гривень, 50 коп.) гривень, що більш як у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є тяжкими наслідками.

03 червня 2021 року зазначеним особам повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 246 КК України.

Матеріалами клопотання зазначається, що відповідно, до інформації реєстру прав на нерухоме майно, ОСОБА_7 є власником земельних ділянок за кадастровими номерами :01:003:0160, площею 0.5539 га, для ведення особистого селянського господарства в с. Великий Рожин, Косівського району, Івано-Франківської області та :01:003:0161 площею 0.07725 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 .

Сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням, вказує на необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 , а саме земельних ділянок за кадастровим номером :01:003:0160 площею 0.5539 га для ведення особистого селянського господарства в с. Великий Рожин, Косівського району, Івано-Франківської області та :01:003:0161 площею 0.07725 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 , з метою відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка становить 1 002 716,5 (один мільйон дві тисячі сімсот шістнадцять гривень, 50 коп.) гривень.

У клопотанні вказується на те, що у даному випадку, арешт накладається на майно підозрюваного ОСОБА_7 , який, в силу закону, несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану його діями, оскільки останній вчинив суспільно небезпечне діяння, внаслідок якого завдав шкоди державі в особливо великих розмірах.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання у повному обсязі, вказавши про доцільність накладення арешту на вищезазначену земельну ділянку.

Власник майна ОСОБА_7 не прибув у судове засідання. Його захисник адвокат ОСОБА_9 подав заяву про розгляд клопотання без його участі, а також подав письмові заперечення на клопотання про арешт майна, у якому вказує на необґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні та недоведеність завданої шкоди. Майно підозрюваного не має ознак речових доказів, не підпадає під ознаки критеріїв, передбачених ст. 96-2 КК України щодо застосування спеціальної конфіскації. Інкриміновані кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364 КК України і ч. 4 ст. 246 КК України не передбачають як додаткове покарання конфіскацію майна. Цивільний позов у справі не заявлявся. Косівський РП «Райагроліс» має забсргованості і зокрема по невиплаті заробітної плати перед працівниками, в тому числі і перед ОСОБА_7 у значних сумах, через відсутність фінансування і накладення арешту на майно буде обтяжливим для ОСОБА_7 . Одночасно житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_10 і зареєстрований на праві власності у органах МБТІ ще у 21.05.2009 року та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно одноосібно на неї з часткою 1/1. Земельна ділянка для його обслуговування ОСОБА_7 не належить на праві власності. У буднику окрім нього проживають також двоє дітей: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також дружина ОСОБА_10 , 1966 року народження. Земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_7 , під кадастровим номером :01:003:0160, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0, 5539 га, необхідна для користування членам сім`ї і йому, як пенсіонеру. З огляду на що просить відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у статті 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки цивільний позов на даній стадії процесу не заявлявся, що є обов`язковою умовою для відшкодування шкоди, то відповідно і слідчим не доведено необхідність застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, про який йдеться у клопотанні. Тому сумнівним є те, що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить майно, наявність правових підстав для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме, що обмеження права власності є розумним і співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 131,132, 167, 170-173, 236, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 14.06.2021 року.