УХВАЛА
Іменем України
справа № 133/1342/21

провадження № 1-кс/133/318/21

30.04.21

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
в складі слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятині скаргу ОСОБА_3 № 1-П на бездіяльність та рішення слідчого (дізнавача) на постанову дізнавача СД ВП № 2 Хмільницького РВП ОСОБА_4 від 27.04.2021та від 28.04.2021,
встановив:
ОСОБА_3 звернувся до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області зі скаргою № 1-П на бездіяльність та рішення слідчого (дізнавача) на постанову дізнавача СД ВП № 2 Хмільницького РВП від 27.04.2021 ОСОБА_4 та від 28.04.2021.
В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що постановою дізнавача СД ВП № 2 Хмільницького РВП від 27.04.2021 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000127 було відмовлено у задоволенні його заяви (клопотання) про визнання його потерпілим. Вказана постанова мотивована тим, що його вимога від 23.04.2021 про залучення як потерпілого в провадженні подана ним як особою, якій не завдано значної шкоди, так як ним не надано документально підтверджуючих відомостей про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та завданої значної шкоди. Постановою від 28.04.2021 також відмовлено у визнання його потерпілим з тих самих підстав.
Вважає, що вказані постанови є незаконними, таким, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи з тих підстав, що 23.04.2021 він з вимогою до дізнавача не звертався. Висновок про те, що ним не надано документального підтвердження про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення є безпідставним, так як в розпорядженні дізнавача є ухвала суду про вказане. Вказує, що дізнавач, як сторона обвинувачення, тягар встановлення виду та розміру шкоди поклав на нього, як особу, яка не наділена процесуальними правами та обов`язками.
Дізнавачем було відомо та отримано від 26.04.221 ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду від 26.04.2021 (судова справа № 133/1261/21) для виконання (вручити йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого), однак останній незаконно ухилився від її виконання.
Просив скасувати вказані постанови та зобов`язати дізнавача (слідчого) виконати ухвалу слідчого судді та його клопотання (заяву) про визнання його потерпілим.
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28.04.2021 вказану скаргу ОСОБА_3 прийнято до розгляду та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14:30 год. 30.04.2021.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити.
В судове засідання дізнавач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду скарги, про що свідчить розписка про отримання повістки про виклик до суду та ухвали суду від 29.04.2021. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши скаржника ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 27.04.2021 ОСОБА_3 звернувся до дізнавача СДВП № 2 Хмільницького РВП ОСОБА_4 з заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000127 та виконати ухвалу слідчого судді про вручення йому пам`ятки потерпілого.

27.04.2021 дізнавачем сектору дізнання Відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим з тих підстав, що у вказаному кримінальному провадженні не завдано значної матеріальної шкоди ОСОБА_3 , а тому, немає підстав вважати скаржника потерпілим. Тобто, заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, завданий розмір шкоди якій не встановлено, оскільки заявником не надано документально підтверджуючих відомостей про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та завданої значної шкоди.

28.04.2021 дізнавачем сектору дізнання Відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим аналогічних підстав - що йому не завдана значна шкода, а документів, які підтверджують розмір шкоди заявником слідству не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частина 2 цієї статті передбачає, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 5 за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Отже, лише таким процесуальним рішенням слідчого чи прокурора як постанова про відмову у визнанні потерпілим припиняється статус потерпілої особи, яка подала заяву про злочин щодо неї, під час якого їй заподіяно моральної, фізичної або майнової шкоди.
Однак, чинний КПК України не передбачає взаємозв`язку між розміром шкоди та визнанням фізичної особи потерпілим. Визначальною обставиною у вказаному питанні є наявність шкоди незалежно від її розміру.
Вказані постанови дізнавача від 27.04.2021та від 28.04.2021 про відмову у визнанні потерпілим мотивовані тим, що слідством не встановлено значного розміру шкоди, завданої ОСОБА_3 , однак, вказане суперечить статті 55 КПК України, яка не становлює як обов`язкову підставу, щоб визнати особу потерпілою, доводити розмір шкоди. Крім того така стаття не містить жодного посилання, зокрема у ч.5, що підставою відмови у визнанні потерпілим є саме відсутність значної шкоди, тобто - попереднього визначення розміру шкоди.
Отже, обидві постанови дізнавача ухвалені з порушенням норм закону, оскільки в їх основу покладений висновок не провідсутність шкоди взагалі, про що наявні очевидні ознаки, а відсутність значної шкоди. Хоча прийняття такого рішення, згідно ч.5 ст.55 КПК України, не пов`язує можливість відмови у визнанні особи потерпілою з підстав того, що шкода є незначною; підставою може бути лише відсутність шкоди.
Щодо вимог скаржника про зобов`язання дізнавача виконати ухвалу слідчого судді та його клопотання (заяву) про визнання його потерпілим, слідчий суддя зазначає таке.
За змістом ч. 1, 2 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Слідчий уповноважений, зокрема, починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.
Відповідно до ч. 5 вказаної статті слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач уповноважений, зокрема, починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам.
Згідно частини 4 статті 40-1 КПК України, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.
За змістом ст. 22 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» до повноважень слідчого суддів входить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Виходячи із зазначеного слідчий суддя позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Крім того, вказана вимога скаржника щодо зобов`язання виконати відповідну ухвалу суду вже була предметом розгляду скарги ОСОБА_3 слідчим суддею Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, за наслідками розгляду якої постановлено ухвалу від 30.04.2021.
Вимога щодо зобов`язання дізнавача виконати вимоги заяви скаржника про визнання його потерпілим не входить до повноважень суду, оскільки суд наділений правом зобов`язати вчинити дію щодо розгляду клопотання, якщо такий розгляд не здійснено або здійснено, однак суд не може сам, втручаючись в дискреційні повноваження слідчого, прийняти рішення по суті заяви або зобов`язати ухвалити дізнавача визначене за змістом та суттю процесуальне рішення.
А тому, вказана вимога ОСОБА_3 про виконання ухвали слідчого судді та його клопотання (заяви) про визнання його потерпілим, задоволенню не підлягає.
Таким чином, з урахуванням усіх обставин справи та дослідженими письмовими доказами, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 № 1-П на бездіяльність та рішення слідчого (дізнавача) на постанову дізнавача СД ВП № 2 Хмільницького РВП від 27.04.2021 ОСОБА_4 та від 28.04.2021 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 28, 40, 40-1, 55, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 № 1-П на бездіяльність та рішення слідчого (дізнавача) на постанови дізнавача СД ВП № 2 Хмільницького РВП ОСОБА_4 від 27.04.2021 та від 28.04.2021 задовольнити частково.
Скасувати постанови дізнавача сектору дізнання Відділення поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у досудовому розслідуванні, що внесено до ЄРДР за № 0000127 від 22.04.2021, про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 від 27.04.2021 та 28.04.2021.
В решті вимог скаргу залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повна ухвала проголошена об 11:00 год. 06.05.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Дата документу 30.04.21