Провадження №11-кп/801/348/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2021 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.01.2021, якою задоволено клопотання начальника державної установи «Вінницької виправної колонії (№86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шляхове Бершадського району Вінницької області, до засудження мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 30.04.2010 Бершадським районним судом Вінницької області за ст. 307 ч. 2, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 15.11.2011 Бершадським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 5 років 1 місяць позбавлення волі; 13.03.2012 Бершадським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 3, 304 ч. 1, 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 11.03.2016 умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 27 днів.
Засудженого в останнє 27.07.2017 Березанським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 2, 71, 72 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 27.12.2017.
Кінець строку відбування покарання 27.06.2021.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.01.2021, якою задоволено клопотання начальника державної установи «Вінницької виправної колонії (№86)» звільнено засудженого Гвардія Івана Миколайовичата умовно-достроково від відбування покарання за вироком Березанського міського суду Київської області від 27.07.2017, з не відбутою частиною призначеного покарання 5 місяців 6 днів.
Своє рішення суд аргументував тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, відбув ѕ частини строку покарання і заслуговує умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання характеризується з позитивної сторони, працевлаштований, відвідує заходи режимно-профілактичного характеру, підтримує соціально корисні зв`язки з рідними, заборгованості за виконавчими листами не має, тобто став на шлях виправлення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
На погодившись із рішенням суду першої інстанції прокурор подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу мотивує тим, що враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_7 він своєю поведінкою не довів виправлення та відповідно висновок суду про те, що він заслуговує умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання не ґрунтується на об`єктивних даних та є помилковим.

Поза увагою суду залишились те, що на засудженого ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за зберігання та використання заборонених предметів, що відповідно до ст. 133 КВК України є злісним порушенням установленого порядку відбування покарання.

Крім того, рішенням комісії установи від 08.10.2019 засудженому було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, яка не стає на шлях виправлення та рішенням комісії установи від 05.05.2020 відмовлено в направленні матеріалів до суду про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, засудженого та його адвоката, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

У відповідності до змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що суд першої інстанції не повно та не всебічно дослідив особову справу засудженого та інші необхідні обставини для прийняття обґрунтованого рішення, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 було засудженого вироком Березанського міського суду Київської області від 27.07.2017 за ст. 185 ч. 2, 71, 72 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі..
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на повному та всебічному аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до пращ довів своє виправлення.

Приймаючи рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 за вчинення корисливих злочині раніше тричі засуджувався до покарання у виді позбавлення волі.
Крім того, засуджений вже звільнявся умовно-достроково 11.03.2016, однак, належних висновків для себе не зробив та менш ніж через пів року після звільнення з місць позбавлення волі, протягом невідбутої частини покарання знову вчинив умисний корисливий злочин.
Відповідно до характеристики від 16.11.2020 (а.с. 2) засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно, дотримується правомірних відносин з персоналом установи.
Однак, при прийнятті рішення про умовно-дострокове звільнення необхідно оцінювати поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання. Так, засудженого ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за зберігання та використання заборонених предметів (а.с. 3), що відповідно до ст. 133 КВК України є злісним порушенням установленого порядку відбування покарання.
ОСОБА_7 прибув до ДУ «Вінницька ВК (№86)» 10.01.2018, після чого його поведінка не була зразковою, про що свідчить накладення вищевказаного дисциплінарного стягнення та той факт, що засуджений був заохочений вперше більш як через рік і три місяці перебування в установі.
Однак, заохочення за дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці в силу статті 81 КК України не є підставами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

Окрім цього, рішенням комісії установи від 08.10.2019 засудженому відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, яка не стає на шлях виправлення. Також, рішенням комісії установи від 05.05.2020 засудженому відмовлено в направленні матеріалів до суду про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, що не стала на шлях виправлення.
Оцінюючи ставлення засудженого до праці, суд не врахував, що відповідно до довідки, ДУ «Вінницька ВК (№ 86)», засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання на виробництві та в майстернях установи не працював, доходів не отримував, заробітна плата не нараховувалась, на особистому рахунку коштів немає.
Відповідно до характеристики ОСОБА_7 працевлаштований днювальними відділення соціально-психологічної служби, однак, в судовому засіданні встановлено, що трудовий договір із засудженим не укладався. ОСОБА_7 залучається до виконання обов`язків днювального відділення на підставі ч. 5 ст. 118 КВК України, як до робіт із благоустрою колонії, виконання яких, відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України є обов`язком усіх засуджених.
Враховуючи викладене, ухвала Вінницького міського суду про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам справи, а в задоволенні клопотання слід відмовити.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу та ухвалити нову ухвалу.

Керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.01.2021, якою звільнено від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.

У задоволенні подання начальника державної установи «Вінницької виправної колонії (№86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 за вироком Березанського міського суду Київської області від 27.07.2017 відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4