печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6780/21-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника третьої особи, щодо якої вирішувалось питання про накладення арешту на майно ТОВ «ФПГ «Будова» - ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні №0000922 від 28.09.2020,

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді надійшло клопотання представника третьої особи, щодо якої вирішувалось питання про накладення арешту на майно ТОВ «ФПГ «Будова» - ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні №0000922 від 28.09.2020.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року у справі № 757/55735/20-к у кримінальному провадженні №0000922 від 28.09.2020 накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :18:017:0058, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на будівлі, недобудови, інші складські приміщення, які знаходяться на зазначеній земельній ділянці, з позбавленням права користування, розпорядження майном, а також із забороною проведення будівельних робіт на зазначеній земельній ділянці.

Зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки жодній посадовій ТОВ «ФПГ «Будова» не повідомлено про підозру, відносно товариства не здійснюється досудове розслідування. Відсутні та не зазначені докази того, що арештоване майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, що воно містить сліди кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя під час накладення арешту на майно виходив лише з того, що відносно вказаного майна існує можливість проведення експертиз. Разом з цим, з 04.02.2021 будівництво на вказаній ділянці зупинено, вилучена будівельна техніка та опечатані приміщення на будівельному майданчику, що призводить до багатотисячних збитків щодня.

До судового засідання представник ТОВ «ФПГ «Будова» не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, доводи клопотання підтримав у повному обсязі.

Слідчий до судового засідання не з`явилась з невідомих причин. Тому слідчий суддя розглянув вказане клопотання у його відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000922 від 28.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 197-1 КК України.

У зв`язку з цим, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року у справі № 757/55735/20-к у кримінальному провадженні №0000922 від 28.09.2020 накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :18:017:0058 (з, 905 га), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на будівлі, недобудови, інші складські приміщення, які знаходяться на зазначеній земельній ділянці, з позбавленням права користування, розпорядження майном, а також із забороною проведення будівельних робіт на зазначеній земельній ділянці.

Вказаний арешт на нерухоме майно накладався, оскільки воно відповідало критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження та відносно вказаного майна існує можливість проведення необхідних експертиз.

Крім того, в обґрунтування ухвали про накладення арешту слідчий суддя посилався на те, що:

Всупереч вимогам ч. 2 ст.117 ЗК України Одеська міська рада своїми рішеннями №3906-VI від 09.10.2013, №1166-VII від 21.09.2016, №1483-VII від 07.12.2016, №2320-VII від 26.07.2017, №2863-VII від 14.12.2017 фактично позбавила державу в особі ДП «ООРТПЦ» земельної ділянки площею 3, 9605 га, за адресою: м. Одесса, вул. Люстдорфська дорога, 55, що дозволило незаконно забудувати її.

Таким чином, в діях службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування та суб`єктів господарської діяльності можуть вбачатися ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 364, ч.4 ст. 197-1 КК України.

Згідно інформації ДКІБ СБ України встановлено, що на земельній ділянці із кадастровим номером :18:017:0058 (3,9605 га.) здійснюється будівництво 7-ми багатоквартирних будинків житлового комплексу «Альтаїр-3» (м. Одеса, вул. Жаботинського, 54А). Будівельні роботи здійснює КП «Будова» ().

Також встановлено, що проектувальником будівництва є ТОВ «Инжиринг-Жилстрой», а безпосереднє будівництво житлового комплексу «Альтаїр-3» на земельній ділянці із кадастровим номером :18:017:0058 (3,9605 га.) здійснюються КП «Будова» () із ймовірними грубими порушеннями будівельних норм, які закріпленні у нормативно-правових актах чинного законодавства.

Так, на зазначеному будівництві багатоквартирного та багатоповерхового житлового комплексу відсутній дозвіл Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі ДАБІ України) на початок будівельних робіт. Також, зазначене у паспорті будівництва ЖК «Альтаїр-3» повідомлення про початок підготовчих робіт серії ОД 25 від вересня 2017 року не дає права на виконання будівельних робіт. Окрім цього, зазначене повідомлення не перевіряється через офіційний сайт ДАБІ України.

Відповідно до містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва № 196, затверджених наказом управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 31.08.2018 № 01-06/176, які стосуються саме будівельних робіт на вищевказаній земельній ділянці, встановлено обмеження щодо граничної висоти будівель і вона не повинна перевищувати 50 метрів над рівнем денної поверхні землі (забезпечення безпеки польотів). Однак, висота уже збудованих житлових будинків ЖК «Альтаїр-3» становить близько 75 метрів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володати своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що ТОВ «ФПГ «Будова», на підставі Договорів про дольову участь від 26.06.2017 та 26.09.2017 укладених з прокуратурою Одеської області, з залученням інших суб`єктів господарювання та на підставі набутого згідно з «Принципом мовчазної згоди» відповідно до ст.1 ЗУ «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» права виконання будівельних робіт, здійснює будівництво багатоповерхових житлових будинків за аресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 3,9605 га з кадастровим номером :18:017:0058 яка згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 13.04.2018 має комунальну форму власності та знаходиться в постійному користуванні прокуратури Одеської області, на підставі рішень Одеської міської ради від 07.12.2016 №1483-VII, від 26.07.2017 №2320-VII, та від 21.03.2018 №3147-VII.

Згідно з актами приймання-передачі будівельного майданчику від 21.08.2017 року та 18.10.2017 року, ТОВ «ФПГ «Будова» є володільцем земельної ділянки з кадастровим номером :18:017:0058, яку передано прокуратурою Одеської області для будівництва.

Крім того, з матеріалів клопотання вбачається, що на момент розгляду провадження жодній особі ТОВ «ФПГ «Будова» не повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні.

Також, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, слідчим не надано суду доказів на підтвердження того, що арештоване майно містить сліди вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя бере до уваги доводи представника заявника, що будівництво без дозволу на виконання будівельних робіт, коли наявність такого дозволу обов`язкова згідно чинного законодавства України, та будівництво з порушеннями чинних будівельних норм України, не є кримінальними правопорушеннями, не є кваліфікуючими ознаками інших правопорушень, а є предметом розгляду справ про адміністративні правопорушення або правопорушень у сфері містобудівної діяльності та те, що слідчі підрозділи національної поліції, органи прокуратури не є органами, на які законодавством України, покладено функції нагляду або контролю у сфері містобудівної діяльності.

Так, будівництво на земельній ділянці :18:017:0058 ведеться на підставі набутого права за «Принципом мовчазної згоди» відповідно до ст.1 ЗУ «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», яке не вимагає отримання будь якого документа якій би підтверджував таке право, а дозвіл вважається виданим відповідно до ст.37 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». А вимога щодо погодження висоти будівництва яка зазначена в містобудівних умовах, не може виконуватися відповідно до останньої частини ст.1 ЗУ «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», де зазначено що необхідність одержання документів дозвільного характеру, встановлена законами, виникає виключно після внесення таких документів до Переліку.

Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Отже, арешт ухвалою слідчого судді на нерухоме майно ТОВ «ФПГ «Будова» накладено необґрунтовано, оскільки арешт накладено на майно юридичної особи, службові особи якої, не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-И). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статгі 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Разом з тим, при розгляді клопотання про скасування арешту слідчим не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у збереженні накладеного арешту.

Слідчим не доведено та не зазначено конкретних фактичних обставин (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), які виправдовували б такий спосіб втручання у господарську діяльність ТОВ «ФПГ «Будова».

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання представника третьої особи, щодо якої вирішувалось питання про накладення арешту на майно ТОВ «ФПГ «Будова» - ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні №0000922 від 28.09.2020 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року у справі № 757/55735/20-к у кримінальному провадженні №0000922 від 28.09.2020, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :18:017:0058, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на будівлі, недобудови, інші складські приміщення, які знаходяться на зазначеній земельній ділянці, з позбавленням права користування, розпорядження майном, а також із забороною проведення будівельних робіт на зазначеній земельній ділянці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1