Справа № 761/246/21
Провадження № 1-кс/761/1042/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).

На обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що 23.12.2020 із ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», в якому утримується останній, до Державного бюро розслідувань було направлено заяву про вчинення кримінальних правопорушень суддями Соснівського районного суду м. Черкаси, суддями Черкаського Апеляційного суду та прокурором Черкаської місцевої прокуратури (вих. №47 ДУ «Черкаський слідчий ізолятор»), однак уповноважені особи не внесли відомості до ЄРДР у відповідності до вимог ст.214 КПК України.

У зв`язку з цим заявник просить зобов`язати уповноважених осіб Державного бюро розслідувань внести відомості про вчинені кримінальні правопорушення до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

В судовому засідання в режимі відеоконференції ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити скаргу з наведених у ній підстав.

Слідчий в судове засідання не з`явився, разом з тим до суду надійшов лист начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , зі змісту якого вбачається, що заяву ОСОБА_3 направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві для розгляду в межах чинного законодавства.

Заслухавши доводи заявника, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, в тому числі, у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Звертаючись зі скаргою заявник зазначає, що 23.12.2020 до Державного бюро розслідувань було направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, до матеріалів скарги заявником не долучено вказаної заяви.

При цьому, під час розгляду скарги по суті, заявник ОСОБА_3 зазначив, що викладені в заяві обставини вказують на вчинення суддями Соснівського районного суду м. Черкаси, суддями Черкаського Апеляційного суду та прокурором Черкаської місцевої прокуратури кримінальних правопорушень.

Аналізуючи надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_3 , слідчий суддя убачає, що заява фактично зводиться до незгоди з прийнятими суддями рішенням за результатами розгляду справи.

Така незгода, на переконання слідчого судді, не може бути обставиною, яка свідчить про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Постановою пленуму Верховного суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади», зокрема пунктом 11 визначено, що втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Як зазначено в преамбулі вищезгаданої постанови, гарантіями незалежності суддів, зокрема, є недопустимість втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд або суддів у будь-який спосіб, неповаги до суду та встановлення відповідальності за такі діяння.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Таким чином, незгода особи з прийнятими суддями рішеннями під час розгляду справи не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, як зазначає заявник, а звернення із такою заявою до правоохоронних органів може свідчити про втручання у діяльність суддів, що є недопустимим.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає доводи заявника необґрунтованими, а в матеріалах скарги відсутні дані, які б достовірно свідчили про наявність події злочину в розумінні положень ст. 11 КК України.

Крім того, як вбачається зі змісту листа начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , заява ОСОБА_3 передана до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві для розгляду в межах чинного законодавства, отже докази, що органом досудового розслідування допущена бездіяльність, відсутні.

Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 23.12.2020 (вих. №47 ДУ «Черкаський слідчий ізолятор»).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 14.04.2021.

Слідчий суддя