Провадження № 1-кс/344/4212/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання в порядку і спосіб визначений ст. 220 КПК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою, у якій просить зобов`язати Генерального прокурора розглянути його клопотання від 25.06.2021 року в порядку і спосіб визначений ст. 220 КПК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що заступником керівника Івано-Франківської прокуратури 27.05.2021 року досудове розслідування у кримінальних провадженнях № 0000162 від 26.12.2012 року, № 0000218 від 24.05.2015 року, № 50000490 від 28.11.2019 року доручено здійснювати слідчому відділу Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області. Вказане рішення є протиправним та незаконним та має бути скасоване, оскільки Тисменицький ВП ГУКНП увійшов до складу Івано-Франківського РВ ГУНП в Івано-Франківській області, тому саме Івано-Франківський РВ має здійснювати досудове розслідування. У зв`язку із наведеним він звернувся до Генерального прокурора із клопотанням від 25.06.2021 року про скасування рішення заступника керівника Івано-Франківської прокуратури про визначення підслідності за СВ Коломийського РВ ГУНП в Івано-Франківській області та зобов`язання Івано-Франківську обласну прокуратуру визначити підслідність за СВ Івано-Франківського РВ ГУНП в Івано-Франківській області. Але до цього часу його клопотання Генеральним прокурором не розглянуто у відповідності до вимог ст. 220 КПК України.
В судовому засіданні потерпілий та його представник вимоги скарги підтримали з мотивів наведених в ній, а також посилались на ст. 218 КПК України.
Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, про причини неявки слідчого суддю не повідомив, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення потерпілого та його представника, дослідивши зміст скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється § 1 Глави 26 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
ОСОБА_3 просить зобов`язати Генерального прокурора ОСОБА_5 розглянути його клопотання від 25.06.2021 року в порядку і спосіб визначений ст. 220 КПК України, тобто скарга подана у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
У провадженні СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області перебували кримінальні провадження за № 0000162 від 26.12.2012 року, № 0000218 від 24.05.2015 року, № 50000490 від 28.11.2019 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 36 КПК України, генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.
За рішенням заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури 27.05.2021 року досудове розслідування у кримінальних провадженнях № 0000162 від 26.12.2012 року, № 0000218 від 24.05.2015 року, № 50000490 від 28.11.2019 року доручено здійснювати слідчому відділу Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області у зв`язку з встановленням неефективності досудового розслідування.
25.06.2021 року ОСОБА_3 звернувся із клопотанням до Генерального прокурора про скасування рішення заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури про визначення підслідності за СВ Коломийського РВ ГУНП в Івано-Франківській області та зобов`язання Івано-Франківську обласну прокуратуру визначити підслідність за СВ Івано-Франківського РВ ГУНП в Івано-Франківській області.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування.
Норми кримінально-процесуального кодексу України не містять обов`язку прокурора вищого рівня проводити перевірку підслідності кримінального провадження та розгляд такого клопотання в порядку ст.220 КПК України.
Питання зобов`язання прокурора провести перевірку підслідності кримінального провадження та прийняти за результатами проведеної перевірки відповідне процесуальне рішення знаходиться за межами судового контролю за досудовим розслідуванням, втручання у його вирішення порушило б гарантії незалежності прокурора у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя з повагою відноситься до прагнення ОСОБА_3 відстоювати свої права і законні інтереси в суді. Разом з тим, реалізація такого права відповідно до ст.21 КПК України здійснюється тільки у порядку, передбаченому цим Кодексом. Даний порядок, як вище зазначалося, не передбачає можливості суду втрутитися під час досудового розслідування в компетенцію прокурора з метою спонукання його до зміни підслідності у кримінальному провадженні.
Посилання представника ОСОБА_3 на ст. 218 КПК України є невірним, оскільки в даному випадку немає спору про підслідність між органами досудового розслідування. Вказана норма визначає, що спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України, вирішує Генеральний прокурор або його заступник.
Враховуючи наведене вище, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи скарги не є обґрунтованими, а тому скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 36, 220, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання в порядку і спосіб визначений ст. 220 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1