Справа № 357/5089/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0005296 внесене до ЄРДР 19 грудня 2015 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, уродженця с. Довге Іршавського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2004 року за ч. 2 ст. 199 КК України до позбавлення волі строком п`ять років, від відбування якого звільнений з випробуванням з іспитовим строком два роки;

вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2005 року на підставі ст. 71 КК України за ч. 1 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком п`ять років та штрафу у розмірі 1 700 грн., від відбування якого звільнений з випробуванням з іспитовим строком три роки;

вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 травня 2006 року на підставі ст. 71 КК України за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком шість років та штрафу у розмірі 1 700 грн.;

вироком Ленінського районного суду м. Вінниця від 16 вересня 2011 року за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 358 КК України до позбавлення волі строком шість місяців,

за ознаками злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Здолбунів Рівненської області, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 травня 2004 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком три роки, від відбування якого звільнений з випробуванням з іспитовим строком один рік і шість місяців;

вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 жовтня 2004 року за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком три роки і шість місяців, від відбування якого звільнений з випробуванням з іспитовим строком один рік і шість місяців;

вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 березня 2006 року на підставі ст. 71 КК України за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком чотири роки;

вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17 лютого 2009 року на підставі ст. 71 КК України за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком два роки;

вироком Рівненського міського суду від 20 червня 2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком чотири роки, від відбування якого звільнений на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково з невідбутим строком п`ять місяців і двадцять сім днів.

за ознаками злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

сторона обвинувачення -

прокурор ОСОБА_7 ,

сторона захисту -

захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
На підставі ч. 8 ст. 469 КПК України, в зв`язку із надходженням Угоди про визнання винуватості від 11 лютого 2021 року, укладеної між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , за письмовою згодою з потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_9 , на розгляд учасників судового провадження, поставлене питання про виділення матеріалів кримінального провадження, відносно ОСОБА_5 в окреме провадження.

Проти цього, учасники справи не заперечували.

На підставі ст. 331 КПК України, поставлене питання щодо доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_6 , адже судовий розгляд до закінчення дії ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2020 року, не вбачається за можливе.

Прокурор ОСОБА_7 просила продовжити тримати під вартою ОСОБА_6 , адже продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким іншими запобіжними заходами запобігти неможливо.

Інші учасники справи посилалися на розсуд суду.

Установлені судом обставини із посиланням на докази.
Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2020 року, продовжений строк дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на шістдесят днів, тобто до 15 лютого 2021 року.

11 лютого 2021 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , за письмовою згодою з потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_9 укладена Угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0005296, яке внесене до ЄРДР 19 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Мотиви з яких виходить суд та положення закону, якими керувався при постановленні ухвали.
Відповідно до ч. 8 ст. 469 КПК України, у разі якщо кримінальне провадження здійснюється щодо кількох осіб, які підозрюються чи обвинувачуються у вчиненні одного або кількох кримінальних правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма підозрюваними чи обвинуваченими, угода може бути укладена з одним (кількома) з підозрюваних чи обвинувачених.

Кримінальне провадження щодо особи (осіб), з якими досягнуто згоди, підлягає виділенню в окреме провадження.

Отже, оскільки до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, надійшла Угода про визнання винуватості від 11 лютого 2021 року, укладена між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , за письмовою згодою з потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_9 , згідно із ч. 8 ст. 469 КПК України, з матеріалів кримінального провадження № 0005296, яке внесене до ЄРДР 19 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, належить виділити в окреме провадження матеріали відносно ОСОБА_5 .

За змістом ч. 3 та ч. 5 ст. 199 КПК України, підставою для продовження тримання особи під вартою є наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обов`язок доведення того, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, покладений на прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, питання доцільності продовження обвинуваченого під вартою, суд вирішує своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Суд вважає, що прокурор ОСОБА_7 довела, що ризики, які передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

Це обумовлене таким.

Суд зазначає, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за ч. 2, 3 ст. 185 КК України, неодружений, не має місця реєстрації в м. Біла Церква чи на території Білоцерківського району, до затримання місця роботи чи іншого джерела доходів не мав.

ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі або довічного позбавлення волі.

Викладене свідчить, що в ОСОБА_6 відсутні міцні соціальні зв`язки та будь-які інші фактори, які будуть стримувати його від втечі, тоді як її ризик є високим, з огляду на тяжкість пред`явлених ОСОБА_6 обвинувачень.

Отже, суд вважає, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не втратив своєї актуальності.

Суд вважає, що з огляду на те, що під час судового провадження не допитаний один свідок, дані про особу ОСОБА_6 , задля зміни ним показів, існує можливість впливу на свідка, задля уникнення кримінальної відповідальності, тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, ОСОБА_6 має ряд непогашених судимостей за вчинення корисливих злочинів, до затримання місця роботи не мав, обвинувачується у вчиненні нових кримінальних правопорушень проти власності та будь-яких законних джерел доходу не має, що на думку суду свідчить про те, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який суд оцінює як високий.

За таких обставин, з огляду на те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, два з яких суд оцінює, як високі, наявні дані про особу ОСОБА_6 , суд вважає, що їм запобігти іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою неможливо.

Отже, суд вважає, що необхідно продовжити тримання під вартою ОСОБА_6 , ще на шістдесят днів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст. 199, 331, 469 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

виділити в окреме провадження матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0005296 від 19 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України із матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0005296 від 19 грудня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст.185, ч.2 ст.187, п.9 ч.2 ст.115 КК України; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України, єдиний унікальний номер судової справи 357/5089/16-к, провадження №1-кп/357/681/21.

Копію ухвали та виділені матеріали щодо ОСОБА_5 передати до канцелярії суду для реєстрації.

Після реєстрації матеріали кримінального провадження, виділеного в окреме провадження щодо ОСОБА_5 , підлягають передачі судді ОСОБА_1 для подальшого розгляду одноособово.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, - залишити без змін.

Продовжити строк дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на шістдесят днів, тобто до 11 квітня 2021 року включно.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухваленя судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

В частині виділення матеріалів в окреме провадження ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений - 15 лютого 2021 року о 12:50 год.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ:

______________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2