Справа № 754/6403/21
У Х В А Л А
Іменем України

21 травня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000545 від 02.03.2021 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
з участю сторони обвинувачення: - прокурора ОСОБА_5 ,
з участю сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_3
та його захисника ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_4
та його захисника ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених, кожного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Під час розгляду справи в суді прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час продовжують існувати ризики, які дають йому достатні підстави вважати, що обвинувачені спробують переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджатимуть кримінальному провадженню, а саме ухилятимуться від виконання покладених на них процесуальних обов`язків, можуть незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та їх захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурора , просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов"язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, судом встановлено таке.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 26.04.2021 року строк тримання під вартою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спливає 24.06.2021 року.

Прокурор зазначає, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливатимуть на свідків чи потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджатимуть кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.
Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу та позицію захисту, суд враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.
Крім того прокурор, розкриваючи ризик переховування, посилається, як на тяжкість можливого покарання, що передбачає позбавлення волі від 7 до 10 років з конфіскацією майна, так і на докази, які були раніше долучені до кримінального провадження.
Існування цього ризику, на переконання суду, пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Так, у разі визнання обвинувачених винуватими у інкримінованому їм злочині, останні повинні будуть понести виключно реальне покарання у виді позбавлення волі.
Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинувачених переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Ризик переховування від правосуддя, суд також оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , (сімейного стану, роботи, місця проживання, засобів до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним, вважаючи на особистість обвинувачених та тяжкість ймовірного покарання за ч. 2 ст. 187 КК України, санкція якої передбачає покарання від 7 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від суду, який з часом зменшився, але продовжує існувати.
З огляду на те, що потерпіла та свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитуватися, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного на них впливу.
Суд уважно ставиться до того, що зі спливом часу продовження запобіжного заходу потребує більшого обґрунтування тих ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, і що прокурор повинен надавати додаткові підстави щодо цього питання, проте вже надані прокурором доводи існуючих ризиків дозволяє суду прийти до висновку, що існуючий запобіжний захід цілком відповідає встановленим ризикам та особі кожного з обвинувачених. Вказані підстави підтверджують потребу в подальшому триманні обвинувачених під вартою, підстав для скасування або зміни запобіжного заходу на більш м`який суд не вбачає.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених під час судового розгляду кримінального провадження, підстав для зміни запобіжного заходу на більш м"який суд не вбачає.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави судом не визначається.
Керуючись ст.ст. 314, 182, 183, 331, 334 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, - до 24 години 00 хвилин 19 липня 2021 року включно.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, - до 24 години 00 хвилин 19 липня 2021 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали надіслати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, - для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1