Справа №463/2422/16-к
Провадження №1-кп/463/18/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001692 від 17 травня 2016 року, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 3 квітня 2016 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, за попередньою змовою з Особою-1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище, діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає та їхні дії є непомітними для інших осіб, таємно проникли на огороджену територію ПАТ «Львівський завод залізобетонних виробів № 2», що за адресою м. Львів, вул. Польова, 44, звідки викрали статор електродвигуна серії 4а132 типу 4а132М4П3Т2 потужністю 11 кВт 1450 об/хв., який є складовою частиною приводу транспортерної лінії розвантажувача інертних С 492, та який перебуває на балансі ПАТ «Львівський завод залізобетонних виробів № 2», вартістю 1 000 (одна тисяча) гривень.
Викравши вищевказаний статор електродвигуна серії 4а132 типу 4а132М4П3Т2 потужністю 11 кВт 1450 об/хв., ОСОБА_4 та Особа-1 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не закінчили з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки в цей час були затримані разом з викраденим охоронниками ПАТ «Львівський завод залізобетонних виробів № 2» за адресою м. Львів, вул. Польова, 44.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав і пояснив, що на початку квітня 2016 року в вечірній час разом зі своїм знайомим, попередньо домовившись, проникли на територію ПАТ «Львівський завод залізобетонних виробів № 2», звідки викрали статор до двигуна, однак були затримані охоронцями підприємства. Щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Враховуючи, що учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи, а тому докази, які їх стверджують, в судовому засіданні не досліджувались, а вважаються встановленими судом.
Таким чином, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені закінченого замаху на вчинення крадіжки, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення, його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно.
Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину ґрунтується на даних у судовому засіданні зізнавальних показаннях обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора, який просив призначати покарання зі звільненням від відбуття такого з випробуванням, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речовий доказ статор електродвигуна серії 4а132 типу 4а132М4П3Т2 потужністю 11 кВт 1450 об/хв., який є складовою частиною приводу транспортерної лінії розвантажувача інертних С 492, який передано на зберігання представнику ПАТ «Львівський завод залізобетонних виробів № 2» ОСОБА_5 залишити у власності ПАТ «Львівський завод залізобетонних виробів № 2».
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1