Справа № 497/1371/2021
Провадження № 1-кс/497/690/2021
УХВАЛА
26.08.2021 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання начальника відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:
20.08.2021 року (надійслано поштою 17.08.2021 року) начальник відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням погодженим з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000181 від 02.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

З клопотання вбачається, що відділенням № 2 слідчого відділу Болградського РВП ГУ НП в Одеській області, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному 02.09.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, за фактом розтрати бюджетних коштів посадовими особами Березинського НВК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Тарутинської районної ради Одеської області.
Процесуальне керівництво здійснює ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 03.08.2021 року надано тимчасовий доступ до документів, а до саме оригіналів платіжних документів на підставі яких, в період з травня по грудень 2020 року, Березинським НВК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Тарутинської районної ради Одеської області здійснювалось перерахування грошових коштів ФО-П ОСОБА_5 , за кодом класифікації економічних видатків бюджету (КЕКВ) 3132 «Капітальний ремонт інших об`єктів» по капітальному ремонту (благоустрій), прилеглої території Березинського НВК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Тарутинської районної ради Одеської області.
Так, 16.08.2021 року на підставі вищезазначеної ухвали Болградського районного суду Одеської області здійснено вилучення оригіналів наступних документів:
-платіжного доручення № 4 від 28.05.2020 року на суму 295 648,49 гривень;
-платіжного доручення № 5 від 16.06.2020 року на суму 295 666,85 гривень;
-платіжного доручення № 12 від 28.12.2020 року на суму 274 604,59 гривень.
Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Отже, з метою збереження вилучених в ході досудового розслідування документів та необхідності їх дослідження в ході проведення відповідних судових експертиз, за результатами проведення яких, вказані документи можуть бути використані як речові докази, засобом чи предметом вчинення кримінального правопорушення, а їх знищення унеможливлює встановлення всіх істотних обставин кримінального правопорушення, є необхідність у накладенні на них арешту, тому слідчий звертається з цім клопотанням.
Начальник відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, клопотання підтримала в повному обсязі (а.с.16).

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку щодо задоволення клопотання, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_4 , одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

В судовому засіданні встановлено, що відділенням № 2 слідчого відділу Болградського РВП ГУ НП в Одеській області, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному 02.09.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, за фактом розтрати бюджетних коштів посадовими особами Березинського НВК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Тарутинської районної ради Одеської області.
Під час виконання ухвали слідчого судді від 03.08.2021 року по справі № 497/1371/2021, провадження № 1-кс/497/601/2021 слідчим були вилучені в ІНФОРМАЦІЯ_5 вищеперелічені документи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження є всі підстави обґрунтованої підозри у вчиненні особами кримінальних правопорушень, про що свідчать докази зібрані слідством по справі. Також начальником відділення №1 доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, буде використано, як доказ у кримінальному провадженні та саме експертні дослідження вилучених документів будуть визначати винувату особу в даній події.

Оцінивши обставини визначені ст.ст. 132,170 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання начальника відділення №1 є обґрунтованим і підлягає задоволенню, так як вищезазначене майно, є речовим доказом у кримінальному правопорушенні, та вважає необхідним застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132,170-173,395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання начальника відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000181 від 02.09.2020 року, що було вилучено 16.08.2021 року в ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме на:

- оригінал платіжного доручення № 4 від 28.05.2020 року на суму 295 648,49 гривень,
- оригінал платіжного доручення № 5 від 16.06.2020 року на суму 295 666,85 гривень,
- оригінал платіжного доручення № 12 від 28.12.2020 року на суму 274 604,59 гривень,
у частині заборони псування, знищення, пошкодження, перетворення.

Вказані документи долучити до матеріалів кримінального провадження №0000181, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1