№707/1991/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2021 року м.Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4
ОСОБА_5
представника потерпілих ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №0000553 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радиванівка, Камянського району, Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, працюючого водієм на ПАТ «Палета Плюс» у м. Черкаси, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , маючого зняту судимість,-
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України
в с т а н о в и в:
ОСОБА_8 01.05.2019 року після 21 години, перебуваючи на ґрунтовій дорозі біля лісового масиву в адміністративних межах села Вергуни Черкаського району Черкаської області, спільно із невстановленою під час проведення досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_9 , маючи умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень, підбіг до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, збив потерпілого з ніг, і умисно наніс удари кулаками обох рук і ногами по голові і корпусу тіла потерпілого, внаслідок чого останній впав на ґрунтове покриття, де з метою уникнути побиття намагався закривати власні тулуб і голову руками. ОСОБА_8 , спільно із невстановленою під час проведення досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_9 , наносили ОСОБА_4 тілесні ушкодження близько трьох хвилин, після чого з місця вчинення правопорушення зникли в лісовому масиві.
Після чого потерпілий ОСОБА_4 прийшовши до тями, підвівся із ґрунтової поверхні та пішов в напрямку села Вергуни Черкаського району Черкаської області. У даному населеному пункті він зустрів своїх знайомих ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з якими почав шукати нападників, з метою з`ясування стосунків та причини його попереднього побиття.
В цей же день 01.05.2019 року, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_8 разом із невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Кінцева» в селі Вергуни Черкаського району, побачивши ОСОБА_4 , який рухався в їх напрямку, і продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком правої руки в голову потерпілому, внаслідок чого останній впав на дорогу. Після чого ОСОБА_8 разом із особою на ім`я ОСОБА_9 почали наносити лежачому потерпілому удари кулаками обох рук і ногами по голові і корпусу тіла потерпілого, при цьому ОСОБА_8 наніс не менше семи ударів.
Своїми діями ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синців верхніх повік обох очей, крововиливів білкової оболонки лівого ока, чотирьох саден спинки носа справа та синця правого гомілково - ступеневого суглобу, які у відповідності до висновків судово - медичної експертизи № 02-01/275 від 12.06.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Під час бійки, ОСОБА_5 , з метою припинення протиправних дій, а також намагаючись захистити потерпілого від насильства, лягла на нього зверху та фактично закрила останнього корпусом свого тіла, проте ОСОБА_8 в цей час продовжував наносити удари ногами по корпусу тіла ОСОБА_4 , а також удари ногами по правій гомілці ОСОБА_5 . При цьому, умисно спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синця внутрішньої поверхні верхньої та середньої третини правої гомілки, які у відповідності до висновків судово - медичної експертизи № 02-01/274 від 02.04.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 , свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, цивільні позови не визнав та суду пояснив, що 1 травня 2019 року він відпочивав у лісі поблизу с.Вергуни Черкаського району зі своїми знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , вони палили багаття та жарили сосиски. Артур вживав алкогольні напої та перебував в стані алкогольного сп`яніння. В якийсь момент, коли вони з ОСОБА_13 відійшли від багаття, він почув звук удару, підійшовши до багаття вони побачили, невідомого чоловіка, який повідомив, що ОСОБА_9 його вдарив. Обвинувачений вибачився перед ним та запросив приєднатися до них, але чоловік відмовився та пішов. Потім пішла додому ОСОБА_13 , а ОСОБА_9 пішов кудись. Обвинувачений наздогнав ОСОБА_9 та вони разом пішли на зупинку. Коли вони перебували на зупинці до них під`їхав автомобіль Деу, з якого вийшов ОСОБА_14 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та відразу почав бійку з ОСОБА_9 . Також з автомобілю вийшов ОСОБА_11 і вони разом почали рознімати ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Обвинувачений відтягнув ОСОБА_9 , а ОСОБА_11 ОСОБА_4 . Потім ОСОБА_4 із ОСОБА_11 сіли до автомобіля та поїхали.
Обвинувачений зазначив, що жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не наносив, ніяких речей у потерпілого не відбирав, на його думку, потерпілі його обмовляють, тому що чоловік, якого у лісі вдарив його знайомий ОСОБА_9 , є знайомим ОСОБА_4 .
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди підтримав у повному обсязі та пояснив, що 1 травня 2019 року, він домовився зі своєю дружиною ОСОБА_5 , з якою на той час вони шлюбі ще не перебували, а зустрічалися, про зустріч о 21 годині 30 хвилин в АДРЕСА_2 . Після 21 години, коли потерпілий йшов до місця зустрічі лісовою дорогою, на нього з невідомих причин напали два чоловіка, один з яких був ОСОБА_15 , вони збили його з ніг, та били ногами в область голови та тулубу близько трьох хвилин, він ударів він втратив свідомість.
Після як потерпілий прийшовши до тями, він підвівся та пішов в напрямку села Вергуни Черкаського району Черкаської області. У даному населеному пункті він зустрів своїх знайомих ОСОБА_10 ) ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , разом з якими на автомобілі ОСОБА_13 , почав шукати нападників, з метою з`ясування стосунків та причини його побиття.
В цей же день, близько 22 години 30 хвилин, поблизу будинку, де проживав ОСОБА_8 , на зупинці громадського транспорту «Кінцева» в селі Вергуни Черкаського району, вони зустріли ОСОБА_8 , та його знайомого. Коли потерпілий вийшов з автомобілю, щоб поговорити з ними, ОСОБА_8 наніс йому один удар кулаком правої руки в голову, від якого він упав на дорогу. Після чого ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 почали наносити йому лежачому удари кулаками обох рук і ногами по голові і корпусу тіла, ОСОБА_8 наніс не менше семи ударів.
Під час бійки, ОСОБА_5 , намагаючись захистити потерпілого від ударів, лягла на нього зверху та фактично закрила його корпусом свого тіла, проте ОСОБА_8 в цей час продовжував наносити удари ногами та попадав по ногам ОСОБА_5 .
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди підтримала у повному обсязі та пояснила, що 1 травня 2019 року, вона домовилася з ОСОБА_4 , про зустріч о 21 годині 30 хвилин в АДРЕСА_2 . В домовлений час ОСОБА_17 не з`явився, потерпіла почала йому телефонувала, але телефон не відповідав. Через деякий час ОСОБА_17 прийшов, він був весь побитий, в синцях та крововиливах. Він їй пояснив, що його побили ОСОБА_15 та хлопець на ім`я ОСОБА_9 . У ОСОБА_17 пропав золотий ланцюжок та був побитий телефон. Вони сіли до автомобіля та поїхали, по дорозі зустріли свого знайомого ОСОБА_18 , який запропонував знайти нападників та поговорити з ними.
Близько 22 години 30 хвилин, на зупинці громадського транспорту «Кінцева» в селі Вергуни Черкаського району, вони зустріли ОСОБА_8 , та його знайомого. Коли потерпілий вийшов з автомобілю, щоб поговорити з ними, ОСОБА_8 наніс йому один удар кулаком правої руки в голову, від якого він упав на дорогу. Після чого ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 почали наносити йому лежачому удари кулаками обох рук і ногами по голові і корпусу тіла.
Під час бійки, вона, намагаючись захистити ОСОБА_17 від ударів, лягла на нього зверху та фактично закрила його корпусом свого тіла, проте ОСОБА_8 в цей час продовжував наносити удари ногами та попадав по її ногам.
Судом безпосередньо у судовому засіданні, у порядку ст. 358 КПК України, досліджені надані стороною обвинувачення під час судового провадження, як доказ вини обвинуваченого, наступні документи ( спеціально створені з метою збереження інформації матеріальні об`єкти, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин):
-протокол слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_4 та фототаблиця до нього, з якого вбачається, що потерпілий в загальних рисах розповів та детально показав, яким саме чином ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження йому та ОСОБА_5 ;
-протокол слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 та фототаблиця до нього, з якого вбачається, що свідок в загальних рисах розповів та детально показав, яким саме чином ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;
-протокол слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_19 та фототаблиця до нього, з якого вбачається, що потерпіла в загальних рисах розповіла та детально показала, яким саме чином ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження їй та ОСОБА_4 ;
-висновок судово - медичної експертизи № 02-01/274 від 02.04.2020, згідно якого у ОСОБА_5 під час проведення огляду потерпілої, у останньої були наявні тілесні ушкодження у вигляді: синця внутрішньої поверхні верхньої та середньої третини правої гомілки, які у відповідності до відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
-висновок судово - медичної експертизи № 02-01/275 від 12.06.2020, згідно якого у ОСОБА_4 під час проведення огляду потерпілого, у останнього були наявні тілесні ушкодження у вигляді: синців верхніх повік обох очей, крововиливів білкової оболонки лівого ока, чотирьох саден спинки носа справа та синця правого гомілково - ступеневого суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
-висновок експерта № 02-01/722 від 12.08.2020, згідно якого утворення тілесного ушкодження потерпілої ОСОБА_5 за обставин вказаних нею під час проведення слідчого експерименту не виключається;
-висновок експерта № 02-01/723 від 12.08.2020, згідно якого утворення тілесного ушкодження потерпілого ОСОБА_4 за обставин вказаних під час проведення слідчих експериментів не виключається;
-протокол пред`явлення особи для впізнання, згідно якого ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка наносила тілесні ушкодження ОСОБА_4 ;
-протокол пред`явлення особи для впізнання, згідно якого ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка наносила йому тілесні ушкодження;
-протокол слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_4 та фототаблиця до нього, з якого вбачається, що потерпілий в загальних рисах розповів та детально відтворив та показав на ділянці в лісовому масиві, яким саме чином ОСОБА_8 наносив йому тілесні ушкодження.
Дані докази є належними та допустимим у розумінні норм КПК України.
Порушень вимог ст. 87 КПК України не встановлено.
Відповідно ж до ч 1ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимими визнаються докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Протокол прийняття заяви ОСОБА_4 про злочин, в якому він зазначив, що його побило двоє осіб, заяву ОСОБА_19 про залучення її в якості потерпілої до даного кримінального провадження та витяги з ЄРДР суд не оцінює в якості доказів, оскільки вони не є доказами в розумінні КПК України, не підтверджують чи спростовують вину обвинуваченого, а лише свідчать про законність проведених в подальшому слідчих дій органами досудового розслідування.
Всі наведені судом документовані у різній спосіб докази повністю узгоджуються між собою, мають взаємодоповнюючий характер та не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а тому суд кладе їх в основу вироку, критично оцінюючи захисну версію обвинуваченого а тому відхиляючи його показання, які суперечать цим даним.
Що стосується показів свідка ОСОБА_20 , яка повідомила суду, що є подругою обвинуваченого, 1 травня 2019 року вона відпочивала у лісі поблизу с.Вергуни Черкаського району зі ОСОБА_21 та його товаришем ОСОБА_9 , вони палили багаття та жарили сосиски. Артур вживав алкогольні напої та перебував в стані алкогольного сп`яніння. В якийсь момент, коли вони з ОСОБА_21 відійшли від багаття, вона почув звук удару, підійшовши до багаття вони побачили, невідомого чоловіка, який повідомив, що ОСОБА_9 його вдарив. ОСОБА_22 вибачився перед ним та запросив приєднатися до них, але чоловік відмовився та пішов. Після 20-ї години свідок пішла додому до подруги, в якої перебувала її дитина, що б встигнути її положити спати до 21-ї години. Чим займалися після того ОСОБА_15 з ОСОБА_9 свідок не знає. 3 травня 2019 року їй зателефонував ОСОБА_15 та повідомив, що в нього на зупинці сталася бійка з ОСОБА_23 . Оскільки свідок була знайома з ОСОБА_23 , вона зв`язалася з ним через соціальні мережі, а потім він їй зателефонував та підтвердив, що дійсно бійка була, але обставин свідок не зрозуміла.
Дані покази свідка суд до уваги не бере, оскільки як зазначила ОСОБА_20 вона перебувала разом з обвинуваченим 1 травня 2019 року в період часу до 20-ї години 30 хвилин, і свідком подій, які відбулися за участі ОСОБА_8 вже після 21-ї години 1 травня 2019 року не була.
За таких обставин суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, так як він заподіяв умисне легке тілесне ушкодження.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_8 , згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:
позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання;
відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення (відсутність щирого каяття, ненадання медичної допомоги постраждалим, не відшкодування витрат на лікування останніх, що свідчить про байдужість до вчиненого);
ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків;
особливості й обставини вчинення кримінального проступку: форму вини (прямий умисел), мотив (суперечка/конфлікт, на грунті раптово виниклих неприязних відносин) і мету (заподіяння болю, страждань), спосіб (нанесення ударів), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали (заподіяння легких тілесних ушкоджень);
суспільний інтерес, який виразився в умисному нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , та потерпілій ОСОБА_5 , яка намагалася захистити ОСОБА_4 . Необхідно відмітити, що обвинувачений двічі розв`язав бійку з ОСОБА_4 , не маючи суттєвого приводу. Зокрема, потерпілі своїми діями та поведінкою не створювали ситуацію за якою б ОСОБА_8 необхідно було оборонятися;
особу обвинуваченого: має зняту судимість, одружений, працюючий, не маючий зареєстрованого місця проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра в КНП «Черкаська центральна районна лікарня» ЧРР не перебуває.
Аналізуючи покази обвинуваченого, потерпілого та свідка, оцінюючи матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 своїми протиправними діями дійсно спричинив потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт.
Потерпілими подано позовну заяву про стягнення із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 в якості відшкодування матеріальної шкоди 716,77 грн., моральної шкоди - 50000 грн., витрати за надання юридичної допомоги в сумі 25000 грн. Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в якості відшкодування матеріальної шкоди 121,98 грн., в якості відшкодування моральної шкоди 40000 грн., та витрати за надання правничої допомоги в сумі 25000 грн.
Суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Як вбачається з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховним судом України в п. 2 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за №6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року із змінами «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при визначенні розміру шкоди необхідно застосовувати ціни і відповідні коефіцієнти, чинні на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди.
Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у цивільному позові зазначають, що в результаті завдання їм тілесних ушкоджень ОСОБА_8 вони були змушені лікуватися та проходити обстеження .Сума матеріальної шкоди завданої ОСОБА_4 складає 716 грн. 77 коп. , а сума шкоди завданої ОСОБА_5 складає 121 грн. 98 коп.
Суд погоджується з вимогами потерпілих в цій частині, оскільки відповідні витрати документально підтверджуються наданими фіскальними та товарними чеками і накладними.
Щодо вимог потерпілих в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, окрім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Верховний суд України в п. п. 1, 3 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У зв`язку з вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення, внаслідок якого потерпілі отримали тілесні ушкодження разом з тим на стаціонарному лікуванні не знаходилися, але були змушені проходити обстеження, на думку суду був порушений звичайний ритм їх життя. Тому суд погоджується, що потерпілі зазнали моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків та інших негативних явищах.
В той же час заявлена потерпілими, кожним окремо, сума відшкодування моральної шкоди не відповідає рівню страждань, яких при викладених вище обставинах вони зазнали. Тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 5000 грн., та на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5000 грн, яка буде відповідати принципу справедливості, співмірності та розумності.
Щодо вимог потерпілих про стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі 755/9215/15-ц.
Отже, на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Укладені між адвокатом ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договори про надання правової допомоги від 10.06.2019 року не містять розрахунку вартості послуг адвоката за надання правової допомоги. До договорів, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, не надано жодних доказів отримання адвокатом коштів за надану правничу допомогу. Також, до матеріалів справи не доданий детальний опис робіт із зазначенням погодинної вартості наданих адвокатом послуг та фактично затраченого ним часу для надання таких послуг. Крім того, в п.4.1 договорів заначено, що допомога клієнту здійснюється на платній (безоплатній) основі (потрібне підкреслити), разом з тим в договорах не підкреслено чи допомога є платною чи безоплатною.
За таких обставин суд дійшов висновку, що потерпілі не підтвердили належними доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги від 10.06.2019 року.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що витрати на правову допомогу стягненню не підлягають.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази у справі відсутні.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не обиралась.
Керуючись ст.ст.368, 370-371, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 716 (сімсот шістнадцять) гривень 77 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди та в іншій частині позовних вимог відмовити у задоволенні.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 121 (сто двадцять одну) гривню 98 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди та в іншій частині позовних вимог відмовити у задоволенні.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: ОСОБА_1