Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/399/21
Провадження № 1-кп/935/227/21
У Х В А Л А
Іменем України
10 серпня 2021 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000015 від 16.02.2021 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.299 КК України, -

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.

До канцелярії Коростишівського районного суду Житомирської області 09.08.2021 надійшло клопотання прокурора про продовження раніше обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, вважає, що ризики, визначені ст.177 КПК України, які були підставою для зміни 20.05.2021 обвинуваченому запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою продовжують існувати. Такими підставами прокурор вважає суворість покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.299 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, неодноразове грубе порушення обвинуваченим умов домашнього арешту, враховуючи при цьому ставлення останнього до такого порушення, ймовірну можливість впливу на свідків та потерпілу з боку обвинуваченого, з якими останній проживає в одному населеному пункті, а також високу ймовірність продовження обвинуваченим вчинення кримінальних правопорушень, враховуючи, що вбитих собак останній вживав у їжу. Прокурор вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки під час цілодобового домашнього арешту, який за принципами ЄСПЛ прирівнюється до тримання під вартою у контексті обмеження прав людини на свободу пересування, ОСОБА_6 свідомо порушував заборону суду, та навіть у судовому засіданні не поставився критично до вчиненого ним порушення умов запобіжного заходу.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 та її представник підтримали клопотання прокурора, просили його задовільнити.
У судовому засіданні обвинувачений при розгляді клопотання прокурора про продовження тримання під вартою покладається на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_7 просила задовольнити клопотання частково і обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд дійшов наступного висновку.
Згідно положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 06.04.2021 обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.04.2021 обвинуваченому продовжено обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці до 15.06.2021 включно, із застосуванням електронних засобів контролю із певними обмеженнями.
20.05.2021 ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області відносно обвинуваченого змінено раніше обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою до 15.06.2021.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.06.2021, яка набрала законної сили, обвинуваченому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.08.2021.
Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам, як: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності усі обставини, у тому числі і зазначені у ст.178 КПК України.
Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
У відповідності до положень ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Конституційним судом України неодноразово вказувалось на те, що право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку,які визначені у законі (Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011, Рішення від 23.11.2017 №1-р/2017). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканість має здійснюватись з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
При вирішенні клопотання враховується позиція Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011. Зокрема в п.79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.299 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинений проти громадського порядку та моральності, міра покарання за який, у разі визнання його винуватим, передбачає позбавлення волі від п`яти до восьми років.
На думку суду, прокурором доведено, що жоден з альтернативних запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, на даний час не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Наявність ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, знайшло підтвердження у судовому засіданні, оскільки обвинувачений проживає в одному населеному пункті з потерпілою та більшою частиною свідків.

У судовому засіданні 20.05.2021 потерпіла вказала, що під час перебування обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом, останнім грубо порушувались умови вказаного запобіжного заходу, а саме: він залишав місце свого проживання у денну пору доби, перебуваючи у різних населених пунктах, зокрема селах Стрижівка, Харитонівка та у м.Коростишеві, у ночі розводив багаття у лісі за межами свого домоволодіння, провокував свідків, погрожуючи їм, з приводу чого неодноразово були звернення до відділу поліції, відповідна скарга долучена до матеріалів судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений заявляв, що справді порушував режим цілодобового домашнього арешту, але у нього були на це поважні причини, з чого суд обґрунтовано зробив висновок про свідоме вчинення обвинуваченим порушення умов домашнього арешту, відсутність в обвинуваченого критичного ставлення до вчиненого ним порушення, а також наявність передумов для неналежного виконання ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків і надалі.

Суд переконаний у високій ймовірність того, що обвинувачений і надалі може вчиняти кримінальні правопорушення, як подібного роду, оскільки у своїх показаннях у судовому засіданні він зазначав, що вживав убитих ним собак у їжу і не вбачає в цьому чогось злочинного, а також і кримінальні правопорушення проти власності, враховуючи, що останній не працює, отже стабільного доходу не має.

Наявність ризиків, передбачених п.1 ст.177 КПК України, знайшло підтвердження у судовому засіданні, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.299 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке, у разі визнання обвинуваченого винуватим, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Разом з тим, міцних соціальних зв`язків обвинувачений не має, не одружений, непрацюючий, утриманців не має, а тому достатньо висока ймовірність того, що він буде переховуватись від суду, з метою уникнення відповідальності.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід продовжити обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім, щоб забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти зазначеним вище ризикам, та виправданим з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин, які впливають на суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні, з огляду на достатню резонансність вчиненого злочину та думку громадськості, а крім того забезпечить дотримання прав обвинуваченого, передбачених як національним законодавством так і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (можливість знаходитися в родині), і тому буде дотриманий баланс між суспільним інтересом та правами обвинуваченого.
Суд звертає увагу, що під час зміни обвинуваченому запобіжного заходу 20.05.2021, судом було встановлено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, причому у мінімально допустимому розмірі, проте можливістю внести заставу ні обвинувачений, ні будь-яка інша особа, яка може бути заставодавцем, не скористалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.176,177,178,183,331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 08.10.2021 включно.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1