УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2021 Справа №607/27/20

Колегія суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря с/з ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та представника потерпілої адвоката ОСОБА_8

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 01 серпня 2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 01 серпня 2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_6 подано клопотання про призначення у кримінальному провадженні комплексної судової психолого-психіатричної стаціонарної експертизи для встановлення правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , проведення якої просить доручити експертам Відділення судово-психіатричної експертизи КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» та на її вирішення поставити наступні питання: 1). Чи властиві обвинуваченому ОСОБА_7 дії, які він вчинив із потерпілим ОСОБА_9 та чи могли сформуватися такі дії обвинуваченого під впливом сильних емоцій, що виникли у провокаційній ситуації під час вчинення злочину? Якщо так, то які психологічні причини та провокаційні дії потерпілого обумовили настання такого стану? 2). Чи відбувся істотний вплив на емоційний стан обвинуваченого, під час вчинення ним злочину, такі аморальні дії потерпілого, як систематичні впродовж декількох років фізичні знущання над обвинуваченим та його матір`ю, насильство, залякування та приниження, а також така психотравмуюча ситуація, як виникнення загрози життю матері та життю самого обвинуваченого, коли останній проснувшись вночі побачив п`яного, неадекватного потерпілого із ножем, який наближався до кімнати матері обвинуваченого та чи міг обвинувачений внаслідок цього частково втратити можливість усвідомлювати власні дії та (або) керувати ними. 3). Чи спроможний обвинувачений з урахуванням його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних характеристик, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища усвідомлювати реальний зміст власних дій та повною мірою свідомо керувати ними та передбачати їх наслідки? 4). Чи емоційний стан обвинуваченого ОСОБА_7 , в якому він перебував під час інкримінованого йому злочину, підпадає під стан сильного душевного хвилювання, який значною мірою знижує його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заявленого захисником клопотання, крім того просить на вирішення експертам додатково поставити наступні питання: 1). Чи страждав ОСОБА_7 під час вчинення суспільно небезпечного діяння на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки? 2). Якщо ОСОБА_7 страждав на будь-який із вказаних розладів на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, чи міг внаслідок цього, він усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та/або керувати ними? 3). Якщо ОСОБА_7 не страждав на будь-який із вказаних розладів, чи міг він під час вчинення суспільно небезпечного діяння, усвідомлювати свої дії? 4). Якщо ОСОБА_7 не страждав на будь-який із вказаних розладів, чи міг він під час вчинення суспільно небезпечного діяння керувати своїми діями? 5). Чи була на момент вчинення суспільно небезпечного діяння у ОСОБА_7 знижена здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними? Якщо так, то чи усвідомлював ОСОБА_7 свої дії та чи керував ними внаслідок цього? 6). Якщо на момент вчинення суспільно небезпечного діяння у ОСОБА_7 не була знижена здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, то чи усвідомлював ОСОБА_7 свої дії та чи керував ними? 7). Чи перебував ОСОБА_7 в момент вчинення злочину в стані афекту? 8). Чи в даний час ОСОБА_7 страждає психічними хворобами, чи може давати звіт своїм діям і керувати ними? 9). Чи потребує ОСОБА_7 застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру? Якщо так, яких саме?

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника щодо призначення комплексної судової психолого-психіатричної стаціонарної експертизи у кримінальному провадженні та не заперечив щодо постановки перед експертами додаткових питань, запропонованих експертом.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 не заперечила щодо заявленого прокурором клопотання.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання захисника про призначення у кримінальному провадженні комплексної судової психолого-психіатричної стаціонарної експертизи, однак у випадку, якщо судом буде прийнято рішення про задоволення зазначеного клопотання, просив поставити перед експертами питання, запропоновані прокурором.

Колегія суддів, заслухавши клопотання захисника та прокурора, а також враховуючи думку інших учасників судового розгляду, приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання захисника обвинуваченого про призначення у кримінальному провадженні комплексної судової психолого-психіатричної стаціонарної експертизи, а також про доцільність включення до списку питань, поставлених перед експертами, окрім питань, зазначених захисником, також питань, запропонованих прокурором, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст.242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Після постановлення судом ухвали про доручення проведення експертизи судовий розгляд продовжується, крім випадків, якщо таке продовження неможливе до отримання висновку експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Примусове залучення особи для проведення медичної або психіатричної експертизи здійснюється за ухвалою слідчого судді, суду ч. 3 ст. 242 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Згідно ч. 2 ст. 509 КПК України у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.

Так, зважаючи на доводи захисника, з метою з`ясування питань, які мають суттєве значення для кваліфікацій дій обвинуваченого, а також встановлення психічного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , що потребує спеціальних знань, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні слід призначити комплексну судову психолого-психіатричну стаціонарну експертизу, на вирішення якої поставити питання, запропоновані захисником та прокурором. Проведення вказаної експертизи слід доручити експертам Відділення судово-психіатричної експертизи КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», куди слід направити обвинуваченого ОСОБА_7 на строк не більше двох місяців, який рахувати з моменту поміщення обвинуваченого у вказаний заклад, та надати у розпорядження експертів матеріали кримінального провадження.

Крім того в судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном до двох місяців, оскільки строк застосування вказаного запобіжного заходу обвинуваченому закінчується та на даний час кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 перебуває на стадії судового розгляду, а підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу останньому та його продовження, не зменшились, зокрема він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечили проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та просять в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_8 підтримав клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Вирішуючи клопотання прокурора, який вважає за необхідне продовжити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , заслухавши думку представника потерпілої, який підтримав клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до двох місяців з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2019 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в подальшому строк дії вказаного запобіжного заходу неодноразово продовжувався через наявність ризиків, які продовжують існувати, зокрема 30 грудня 2020 року останньому продовжено строк тримання під вартою до 28 лютого 2021 року.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує положенняст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Таким чином, колегія суддів не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, оскільки будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.
Крім цього колегія суддів враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, яке в силу ст. 12 КК України є умисним, особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, за який у разі доведеності його вини передбачено покарання на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі; ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, на даний час не зменшились, зокрема ОСОБА_7 з огляду на санкцію статті обвинувачення зможе переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни наданих ними раніше показань, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , суд вважає виправданим подальше тримання останнього під вартою, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до двох місяців.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст. ст. 242, 318, 331, 332, 376, 392, 509 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про призначення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 01 серпня 2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, комплексної судової психолого-психіатричної стаціонарної експертизи, та клопотання прокурора про постановку додаткових питань, що підлягають дослідженню при проведенні зазначеної експертизи задовольнити.

Призначити у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 01 серпня 2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, комплексну судову психолого-психіатричну стаціонарну експертизу, проведення якої доручити експертам Відділення судово-психіатричної експертизи КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», розташованого за адресою м. Львів вул. Кульпарківська, 95.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

На вирішення експертизи поставити наступні питання:

1). Чи властиві обвинуваченому ОСОБА_7 дії, які він вчинив із потерпілим ОСОБА_9 та чи могли сформуватися такі дії обвинуваченого під впливом сильних емоцій, що виникли у провокаційній ситуації під час вчинення злочину? Якщо так, то які психологічні причини та провокаційні дії потерпілого обумовили настання такого стану?

2). Чи відбувся істотний вплив на емоційний стан обвинуваченого, під час вчинення ним злочину, такі аморальні дії потерпілого, як систематичні впродовж декількох років фізичні знущання над обвинуваченим та його матір`ю, насильство, залякування та приниження, а також така психотравмуюча ситуація, як виникнення загрози життю матері та життю самого обвинуваченого, коли останній проснувшись вночі, побачив п`яного, неадекватного потерпілого із ножем, який наближався до кімнати матері обвинуваченого та чи міг обвинувачений внаслідок цього частково втратити можливість усвідомлювати власні дії та (або) керувати ними.

3). Чи спроможний обвинувачений з урахуванням його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних характеристик, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища усвідомлювати реальний зміст власних дій та повною мірою свідомо керувати ними та передбачати їх наслідки?

4). Чи емоційний стан обвинуваченого ОСОБА_7 , в якому він перебував під час інкримінованого йому злочину, підпадає під стан сильного душевного хвилювання, який значною мірою знижує його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними.

5). Чи страждав ОСОБА_7 під час вчинення суспільно небезпечного діяння на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки?

6). Якщо ОСОБА_7 страждав на будь-який із вказаних розладів на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, чи міг внаслідок цього, він усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та/або керувати ними?

7). Якщо ОСОБА_7 не страждав на будь-який із вказаних розладів, чи міг він під час вчинення суспільно небезпечного діяння, усвідомлювати свої дії?

8). Якщо ОСОБА_7 не страждав на будь-який із вказаних розладів, чи міг він під час вчинення суспільно небезпечного діяння керувати своїми діями?

9). Чи була на момент вчинення суспільно небезпечного діяння у ОСОБА_7 знижена здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними? Якщо так, то чи усвідомлював ОСОБА_7 свої дії та чи керував ними внаслідок цього?

10). Якщо на момент вчинення суспільно небезпечного діяння у ОСОБА_7 не була знижена здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, то чи усвідомлював ОСОБА_7 свої дії та чи керував ними?

11). Чи перебував ОСОБА_7 в момент вчинення злочину в стані афекту?

12). Чи в даний час ОСОБА_7 страждає психічними хворобами, чи може давати звіт своїм діям і керувати ними?

13). Чи потребує ОСОБА_7 застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру? Якщо так, яких саме?

Для вирішення вищевказаних питань, поставлених перед експертами, направити обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення комплексної судової психолого-психіатричної стаціонарної експертизи в Відділення судово-психіатричної експертизи КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» (м. Львів вул. Кульпарківська, 95) на строк не більше двох місяців, який рахувати з моменту поміщення обвинуваченого у вказаний заклад.
У розпорядження експертів надати матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 01 серпня 2019 року (справа №607/27/20).

Розгляд кримінального провадження за №0000282 від 01 серпня 2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст.115 КК України, відкласти до отримання судом висновку експерта.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_7 терміном до двох місяців, тобто до 24 квітня 2021 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , його захиснику, прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі у місця ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_7 , та у Відділення судово-психіатричної експертизи КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» - для виконання в частині проведення експертизи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку лише в частині продовження строку тримання під вартою безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Головуючий суддяОСОБА_1