н/п 1-кп/490/519/2021

У Х В А Л А

03 серпня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

провівши підгтовче судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000212, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.3 ст.187, ч.1,2 ст.263 КК України,

Сторони судового провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

До обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 03 вересня 2021 року.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження стоку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обгрунтування заявленого клопотання, прокурор посилався на те, що на даний час, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, крім того наявність ризиків, задля запобігання яких до останнього застосований вказаний запобіжний захід, станом на теперішній час не зникли і не зменшилися. Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора та просили застосувати до ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Підставою для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою є також наявність ризиків, передбачених пп.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: - переховуватись від суду, підставами стверджувати про існування вказаного ризику є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я, за вчинення якого передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк більше десяти років. Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, дає підстави вважати та може призвести до того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що відноситься до ризиків передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України;

- незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні. Так, ОСОБА_3 вчинив злочини, один з яких є особливо тяжким злочином. У ході виконання вимог ст. 290 КПК України йому надані для ознайомлення всі матеріали кримінального провадження, і він знаючи анкетні данні всіх свідків, зможе впливати на них шляхом здійснення погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна, що відноситься до ризиків передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України; - вчинити інші кримінальні правопорушення ОСОБА_3 може продовжити свою злочинну діяльність, оскільки в якості джерела доходу обрав для себе діяльність, пов`язану з вчиненням злочину майнового характеру, що відноситься до ризиків передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

З метою запобігання вказаним ризикам ОСОБА_3 доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування до ОСОБА_3 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Зокрема, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки, підозрюваний офіційного заробітку не має. Також зазначений запобіжний захід не зможе запобігти спілкуванню зі свідками, потерпілим, та ризику незаконного впливу на них.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не виявляється можливим у зв`язку з тим, що він офіційно не працюючий і тому вказаний захід не зможе запобігти спілкуванню зі свідками, потерпілим, та ризику незаконного впливу на них.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає обвинуваченому вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків.

Сукупність наведених вище обставини вказують на високий ступінь ризиків здійснення ним незаконного впливу на потерпілу, свідків, а також здійснення ним спроб переховатися від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності, а також вчинити інше кримінальне правопорушення у разі застосування до нього іншого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою.

Вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають утриманню його під вартою.

Крім того, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні "Lavents v. Latvia", продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу поваги права, передбаченого статтею 5 Конвенції, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою. Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою строком до 30 вересня 2021 року, включно.
Таким чином, під час розгляду клопотання вбачається існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.

Зважаючи на вищевикладене, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 183, 194, 199, 314-316, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 продовжити до 30 вересня 2021 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з моменту проголошення ухвали, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_1