ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1830/21 Справа № 201/5085/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4
обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 189 КК України, -

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2021 року ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 01 серпня 2021 року. Разом із цим, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 30 липня 2021 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши обставини провадження та дані про осіб обвинувачених посилався на те, що ризики, передбачені п.п. 3, 5 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу щодо останніх.
Захисник посилається на недоведеність встановлених судом ризиків та необґрунтованість обвинувачення в цілому. На переконання захисника, судом не наведено мотивів неможливості застосування менш обтяжливого запобіжного заходу, враховуючи те, що один з обвинувачених - ОСОБА_7 перебуває під домашнім арештом, умови якого не порушує. При цьому, суд не навів мотивів неможливості визначення обвинуваченим застави.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, а відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - у виді цілодобового домашнього арешту.
Адвокат вказує на необґрунтованість заявлених прокурором ризиків та пред`явленого обвинувачення. Адвокат вважає, що обставини провадження та дані про осіб обвинувачених, які мають міцні соціальні зв`язки, спростовують висновки суду про існування передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. При цьому, з урахуванням вказаних обставин, судом не наведено мотивів неможливості застосування щодо обвинувачених менш обтяжливого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та їх захисника, які апеляційні скарги підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, захисник ОСОБА_11 оскаржує рішення суду про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , яке в силу положень ч. 2 ст. 395 КПК України на даній стадії провадження оскарженню не підлягає.
За цих обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження в частині оскарження захисником ОСОБА_11 ухвали про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 та переглядає законність та обґрунтованість судового рішення, ухваленого лише щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за доводами апеляційних скарг їх захисників.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 02 червня 2021 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
останніх.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання останніх під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та належно з`ясував обставини, які мають значення в даному випадку.
Вирішуючи питання продовження строку застосування раніше обраного запобіжного заходу, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, особи обвинувачених та відповідно наявність передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останніх та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Твердження захисників про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обставини та стадію розгляду провадження беззаперечно вказує на їх існування.
Посилання захисників на наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини в даному випадку не можуть бути стримуючим фактором належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Щодо доводів захисту про необґрунтованість обвинувачення, то вони є безпідставними.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.
Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.
Що стосується доводів захисту про те, що суд не визначив заставу, то їх суд також розцінює критично.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, із застосуванням насильства.
Обґрунтовуючи неможливість визначення застави, суд керувався саме положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, навівши мотиви свого рішення в ухвалі, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.
Враховуючи тяжкість злочину, обставини його вчинення та встановлені судом ризики підстави для визначення обвинуваченим застави на переконання колегії суддів відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Закрити провадження в частині оскарження захисником ОСОБА_11 ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 .
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4