Провадження №: 1-кс/755/2843/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" червня 2021 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , подане в рамках кримінального провадження № 0001838 від 22.06.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабино Старосинявського р-ну. Хмельницької обл., громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, який фактично проживав на момент затримання за адресою: АДРЕСА_1 , відомостей про судимість суду не надано,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
УСТАНОВИВ:

23 червня 2021 року старший слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Клопотання вмотивоване тим, що 21.06.2021 року приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував біля блок-контейнеру, розташованого на 26-й лінії по АДРЕСА_1 . В цей момент між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення смерті ОСОБА_8 . В цей час гр. ОСОБА_8 після конфлікту, який стався біля вогнища, що було розпалено поряд із блок-контейнером, де варив їсти ОСОБА_5 , пішов до місця фактичного проживання ОСОБА_5 - у ліву частину (кімнату) блок-контейнеру - та ліг на матрац останнього.

ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, і свідомо допускаючи їх настання, зайшов до кімнати, яка знаходилась в блоці-контейнері, де лежав на матраці ОСОБА_8 , взяв до правої руки зі столу кухонний ніж та наніс два цілеспрямовані удари в грудну клітину потерпілому ОСОБА_8 . Після отриманих травм настала смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Мотивуючи клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу до підозрюваного, органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, вказує на наявність ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, що свідчить про те, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, адже усвідомлює можливе покарання у вигляді позбавлення волі, тому може вчинити спроби уникнути кримінальної відповідальності таким чином, чинити незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний щодо місць проживання останніх, а також перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, зокрема, не прибувати за викликами слідчого для проведення відповідних слідчих дій.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, зазначивши, що особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя. Вважав, що у кримінальному провадженні наявні ризики переховування від органів досудового слідства та суду, здійснення незаконного впливу на свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб. Тому наполягав на застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9 проти задоволення клопотання заперечила, зазначивши, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, наміру переховуватись підозрюваний не має, оскільки він сприяє розкриттю злочину та не заперечує свою причетність до нього. Тому просила застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі. Крім того, вважала, що затримання підозрюваного було незаконним, оскільки він був затриманий без ухвали слідчого судді та за відсутності передумов для цього, визначених у ч. 1 ст. 208 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив вирішити питання на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебуває кримінальне провадження № 0001838, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

22 червня 2021 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

23 червня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру, ОСОБА_5 умисно вчинив дії, передбачені ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисне спричинення смерті.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а саме - протоколами проведених слідчих дій, зокрема: протоколами огляду місця події, протоколом огляду трупа, протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом допиту підозрюваного, протоколом проведення слідчого експерименту.

Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.

З урахуванням зазначеного, посилання прокурора на наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, заслуговують на увагу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному правопорушенню будь-яким іншим чином, зокрема, шляхом неявки за викликами слідчого, враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого на ґрунті неприязних стосунків, не має постійного місця проживання. Зазначена обставина також унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Водночас слідчий суддя вважає недоведеним заявлений органом досудового розслідування ризик здійснення незаконного впливу на свідків, в тому числі враховуючи той факт, що підозрюваний на даній стадії взагалі не заперечує своєї причетності до вчинення злочину, що розслідується, та дає зізнавальні покази.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним тяжкого злочину, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, відсутність у підозрюваного місця роботи та стійких соціальних зв`язків, його майновий стан, репутацію, вік та стан здоров`я.

Поряд з цим, слідчим суддею не отримано даних про те, що підозрюваний ОСОБА_5 за станом свого здоров`я не може утримуватись в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, згідно з положеннями ч. 2 ст. 183 КПК України до підозрюваного ОСОБА_5 можливо застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки останній є раніше не судимою особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини. законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, а саме вчинення злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя вважає за доцільне не визначати підозрюваному заставу, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Щодо доводів захисника про те, що затримання особи було здійснене незаконно, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.ст. 42, 208 КПК України підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Водночас у відповідності до приписів ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Так, згідно протоколу затримання ОСОБА_5 був затриманий о 14 год. 40 хв. 22 червня 2021 року на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України після виявлення трупа потерпілого ОСОБА_8 та, відповідно, виявлення правопорушення.

23 червня 2021 року, тобто не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання ОСОБА_5 , слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 ,звернувся до суду із клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке і є предметом розгляду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку про безпідставність заяви захисника щодо незаконності затримання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву захисника адвоката ОСОБА_9 щодо незаконного затримання підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком до 20 серпня 2021 року включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_13