Справа № 638/9650/19
Провадження № 1-кп/638/496/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2021 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0001546 від 18 квітня 2019 за обвинуваченням,

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, із вищою освітою, не одруженого, утриманців не має, інвалідності, хронічні захворювання спростовує, зареєстрований та мешкає АДРЕСА_1 , не судимого, до кримінальної відповідальності не притягувався, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

встановив:
17 квітня 2019 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту. Так з метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 за невстановлених обставин у невстановлений час 17 квітня 2019 року придбав особливо небезпечний наркотичний засіб- канабіс. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, перебуваючи за адресою м. Харків вул. Сергія Кузнеца став зберігати вищезазначену речовину при собі. 17 квітня 2019 року у період часу з 20.20 години до 20.40 години в ході проведення огляду місця події, слідчий у присутності понятих виявив та вилучив у ОСОБА_4 один полімерний згорток із речовиною зеленого кольору рослинного походження. Речовина в даному згортку, згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 « Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 3/1280се-19 від 12 червня 2019- є особливо небезпечним наркотичним засобом- канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 5,4271 грама.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. Розкаявся у скоєнні кримінального правопорушення, та пояснив, що 17 квітня 2019 року він був засмучений так як посварився зі своєю дівчиною, тому вирішив спробувати вжити наркотичні засоби, з метою покращення свого самопочуття. Вказану інформацію взяв із інтернету, раніше досвіду вживання наркотичних засобів не мав. Продовжуючи свої дії, він замовив на телеграмканалі два грами канабісу. Йому прислали знімок місцевості де можна забрати, він пішов та забрав, а далі зберігав вказаний наркотик з собою, був затриманий працівниками поліції, видав самостійно вказаний згорток. Просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що він пролікувався від залежності.
З клопотанням про закриття кримінального провадження звернулася адвокат ОСОБА_5 . Надала довідку « Обласного наркологічного диспансеру» від 24 липня 2019 року № 168 про проходження лікування ОСОБА_4 з 12 липня 2019 року по 22 липня 2019 року з діагнозом зловживання канабіоїдами з шкідливими наслідками без синдрому залежності, хронічний токсичний гепатит, мінімальні зміни.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 офіційно не працюючий, проте зі слів повідомив, що проходить стажування з метою влаштування на роботу, на обліках у лікарів психіатра та наркологу не перебуває, утриманців не має. До кримінальної відповідальності не притягувався, судимий не був.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальний проступок.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин які обтяжують покарання суд не встановив.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Судові витрати відповідно до ст. 124 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує на підстав ст.100 КПК України.
Стосовно клопотання про закриття кримінального провадження суд зазаначає, що відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
При цьому ч. 4 ст. 309 КК України визначає, що суд зобов`язаний звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, особу, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.
Тому, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставила за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Вирішуючи вказані питання, суд приходить до висновку про відсутність потреби у лікуванні ОСОБА_4 , так як він у судовому засіданні повідомив, що жодного разу у житті не вживав наркотичні засоби. Суду не зрозуміло як станом на 12 липня 2019 року у нього був констатований діагноз зловживання канабіноїдами з шкідливими наслідками без синдрому залежності. Поведінка, яка свідчить про ухилення від кримінальної відповідальності доведена ще й тим, що після того, як суд акцентував на вказаних обставинах увагу, у останньому слові ОСОБА_4 просив призначити покарання у вигляді штрафу.
Відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія»; добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз «наркоманія», потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.
В довідці « Обласного наркологічного диспансеру» від 24 липня 2019 року № 168 вказано, що ОСОБА_4 звернувся до зазначеного медичного закладу за направленням лікаря-нарколога та проходив медичне лікування у наркологічному відділенні, що відповідно до норми Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР проводиться з метою встановлення відповідного діагнозу.
Одночасно у довідці КНП ХОР « Обласний наркологічний диспансер» від 18 червня 2019 року № 4055, про перебування ОСОБА_4 на обліку в лікаря-нарколога, не вказано день і місяць взяття його на облік, а взагалі зазначено про не перебування ОСОБА_4 на обліку.
За таких обставин суд вважає за неможливе звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України. Разом з тим, суд вважає досить суворим покарання запропоноване прокурором у вигляді позбавлення волі та вважає за можливе призначити покарання у вигляді штрафу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376, 381,382 КПК України, суд, -

ухвалив:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта, у зв`язку з проведенням судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № 13/1/1280СЕ-19 від 12.06.2019 - 942 гривень 06 копійок.

Речовий доказ: наркотичну речовину, яка передана відповідно до постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання до камери схову УЛМТЗГУНП у Харківській області знищити.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому, захисникові та прокурору негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1