Справа № 487/3126/21
Провадження № 1-кс/487/3671/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 06.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 06.02.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137, звернувся 30.06.2021 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на речі і документи, які вилучені в ході обшуку за місцем роботи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в теперішній час перебуває на посаді начальника відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця Градоначальницька, будинок №33, а саме: записник із рукописними записами синього кольору «OFFICE TIME» у прошитому та пронумерованому вигляді та скріплений печаткою на 176 арк.

Слідчий у судове засідання не прибув, до початку розгляду клопотання подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000137 від 06.02.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, які безпідставно розпорядились автомобілем марки «Land Rover Evoque D-LUX SD4A» VIN: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 на користь третіх осіб.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

В ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження встановлено, що 29.04.2019 в міжнародному пункті пропуску «Кучурган - Авто» співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено та затримано транспортний засіб «Ленд Ровер», VIN: НОМЕР_1 , який використовувався з номерними знаками НОМЕР_3 , під керуванням громадянина Великої Британії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Станом на 29.04.2019 в обліках бази даних Генерального секретаріату Інтерполу транспортний засіб «Ленд Ровер», VIN: НОМЕР_1 , значився, як викрадений 01.03.2018 на території Великої Британії.

Матеріали перевірки були зареєстровані до ЄО Роздільнянсько ГУНП в Одеській області за № 2337 від 29.04.2019.

18.07.2019 за вих. № 49/5421 Роздільнянським ВП ГУНП в Одеській області до відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП Одеській області надано запит з проханням надати інформацію транспортного засобу «Ленд Ровер», Vin - НОМЕР_1 .

31.07.2019 за вих. № 50/686 з відділу міжнародного співробітництва ГУНП в Одеській області до Роздільнянського ВП надійшла відповідь про те, що НЦБ Інтерпол Великої Британії поінформовано про виявлення автомобіля «Ленд Ровер», Vin - НОМЕР_1 на території Одеської області.

Опитаний в ході службового розслідування начальник Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області полковник поліції ОСОБА_4 пояснив, що вказаний автомобіль ним був виданий громадянину, який звернувся до нього з письмовою заявою про передачу йому автомобіля. При цьому, ОСОБА_4 надав пакет документів, на підставі яких ним був виданий автомобіль, а саме: заява, зазначена як вимога, наказ про передачу автомобіля від громадянина на ім`я ОСОБА_6 , керівника ВТ Leasing MDK Запорожана про прийняття ОСОБА_7 на роботу, довіреність, документ Інтерполу мовою оригіналу та реєстраційний документ на автомобіль. Однак, вказану вимогу ОСОБА_4 журналі обліку особистого прийому громадян не зареєстрував.

20.10.2019 згідно «Акту видачі охоронюваного транспортного засобу», вказаний автомобіль було видано громадянину на ім`я ОСОБА_8 .

Крім того, 27.09.2019 (вх. № 7614) до ГУНП в Одеській області надійшло звернення адвоката ОСОБА_9 у виді «Претензії про повернення автомобіля». У зазначеному зверненні заявник повідомляє, що він неодноразово звертався до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про повернення йому, як уповноваженому представнику компанії BMW FINANCIAL SERVICES LTD, автомобіля «Ленд Ровер», для подальшого транспортування до Великої Британії.

Також встановлено, що 29.01.2020 за вих. № 50/136 відділом міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Одеській області додатково проінформовано Роздільнянський ВП стосовно власника вказаного транспортного засобу, про те, що згідно відповіді Інтерполу Манчестер, законним власником транспортного засобу «Ленд Ровер», Vin НОМЕР_1 є фірма «BMW FINANCIAL SERVICES LTD», та власник бажає повернути автомобіль до Великої Британії. Також вказано, що фірма «BMW FINANCIAL SERVICES» уповноважила адвоката ОСОБА_9 на повернення автомобіля від їх імені. Ч
Таким чином встановлено, що транспортний засіб автомобіль «Ленд Ровер», Vin - НОМЕР_1 , який 29.04.2019 був затриманий та поміщений для тимчасового зберігання на майданчик Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, який розташований за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, смт. Лиманське, вул. Перемоги, 69, видано невстановленій особі по даним та документам, які викликають сумнів у їх дійсності.

В подальшому, 14.05.2021 отримано інформацію від ВП № 5 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області про огляд та вилучення автомобіля марки «Land Rover Evoque D-LUX SD4A» VIN: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який згідно з міжнародною базою Інтерпол, перебуває у розшуку.

Автомобіль «Land Rover Evoque D-LUX SD4A» був зупинений під керуванням ОСОБА_10 , яка стверджувала, що автомобіль належить її чоловіку ОСОБА_11 на праві приватної власності.

В подальшому, 15.05.2021 на території спеціалізованого майданчика № 6, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/1, слідчим оглянуто та вилучено вищевказаний автомобіль для залучення його у якості речового доказу у кримінальному провадженні № 00000137 від 06.02.2020.

Крім того, другим оперативним відділом (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві надано інформацію яка вказує на те, що вищевказані випадки є непоодинокими та набули систематичного характеру.

Під час проведення обшуку 29.06.2021 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.06.2021 за місцем роботи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в теперішній час перебуває на посаді начальника відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Градоначальницька, буд. 33, виявлено та вилучено наступне: записник із рукописними записами синього кольору «OFFICE TIME» у прошитому та пронумерованому вигляді та скріплений печаткою на 176 арк.;

Одночасно з цим, 30.06.2021 слідчим винесено постанову про визнання вищевказаний речей і документів речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
З матеріалів клопотання вбачається, що органом досудового слідства у визначений ч. 5 ст. 171 КПК України строк воно було здано на пошту для надіслання до Заводського районного суду міста Миколаєва, отже, за приписами ст. 116 КПК України, процесуальний строк для подання клопотання про арешт майна органом досудового слідства пропущено не було.
За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речі і документи, які вилучені в ході обшуку за місцем роботи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в теперішній час перебуває на посаді начальника відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця Градоначальницька, будинок №33, а саме: записник із рукописними записами синього кольору «OFFICE TIME» у прошитому та пронумерованому вигляді та скріплений печаткою на 176 арк.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 .
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1