Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/164/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2021 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000082, на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2020 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вершаці Чигиринського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , 2011 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 5 ( п`ять ) років. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.02.2018 по 21.02.2018. Вказаним вироком вирішено питання щодо речових доказів,
за участі сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_9 ,

- потерпілої ОСОБА_10 ,

- представника потерпілих ОСОБА_11 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаний із проникненням у житло, за наступних обставин.
20 лютого 2018 року о 08 годині, незаконно, всупереч волі ОСОБА_12 , із застосуванням фізичної сили під вагою власного тіла, шляхом поштовху вхідних дверей, незаконно проник до житлового будинку, за адресою АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_12 , 19.06.1969 року разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є власником будинку, та відкрито, очевидно, по відношенню до ОСОБА_12 , протиправно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, із застосуванням насильства до ОСОБА_12 стоячи навпроти неї, яка в цей час знаходилась у сидячому положенні на дивані у кімнаті житлового будинку, схопив її рукою за одяг в області грудної клітки спереду, та маючи перевагу у фізичній силі відкинув останню на підлогу до металевого ліжка, яке знаходилось поруч з диваном, внаслідок чого ОСОБА_12 вдарилась об металеве бильце ліжка головою і грудним відділом хребта, умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи де саме знаходяться грошові кошти, відкривши нижню шухляду шафи, де із гаманця чорного кольору, який там знаходився, взяв грошові кошти в сумі 800 грн., які належать ОСОБА_10 , таким чином заволодів її особистим майном, після чого з грошовими коштами з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання за своїм розміром, що є явно несправедливим через суворість.
Також зазначив, що висновок суду, щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме грабіж поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, за обставин, наведених у вироку повністю відповідає фактичним обставинам і ці факти не будуть спростовуватись ним.
Під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_7 , визнаючи свою провину та з метою відшкодування завданого збитку і усунення заподіяної шкоди родині потерпілих вживав для цього певні заходи. А саме, після щирого вибачення перед потерпілими ОСОБА_7 , запозичив грошові кошти, та передав їх своєму захиснику, який запропонував передати їх потерпілим та оформити це документально.
Під час розгляду справи, потерпіла сторона, через похилий вік та проблемне мовлення, подала письмову заяву до суду про бажання жорстко покарати обвинуваченого ОСОБА_7 . Суд при визначенні розміру та виду покарання не врахував обставини, що пом`якшують покарання а саме зізнання та щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Вже після дебатів та проголошення жорсткого вироку батьком обвинуваченого було з`ясовано, що кошти, які були передані через захисника для родини ОСОБА_13 останні не отримали зовсім.По цій причині відбулось неповне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для ухвалення обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Крім того, вказав, що підзахисний перебуває в цивільному шлюбі при цьому самостійно виховує та утримує малолітнього сина від першого шлюбу, перед зміною запобіжного заходу був працевлаштований, але не був офіційного оформлений.
Просить дослідити наявність пом`якшуючих обставин щодо обвинуваченого, а саме щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які вимоги поданої апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, а обвинувачений в дебатах та у останньому слові просив задовольнити апеляцію, висновок прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а вирок суду залишити без змін, заслухавши думку потерпілої ОСОБА_10 , яка просила не позбавляти волі її онука обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає що апеляційну скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікації його дій за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаний з проникненням у житло, за обставин викладених у вироку ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким не оспорюються.

Відповідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення доведеності вини обвинуваченого та вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та правильної кваліфікації його дій.

Як зазначив суд в мотивувальній частині вироку, при призначенні покарання у межах санкції ч.3 ст.186 КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога і психіатра, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обтяжуючої покарання обставини, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку, суд першої інстанції дійшов за необхідним і достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів є кримінальне покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Підстав для застосування статей 75,69 КК України, суд не вбачив.
Однак з таким висновком та доводами, колегія суддів апеляційного суду повністю погодитись не може, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2,3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
За вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

За змістом ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з вироку, суд, при призначенні покарання обвинуваченим у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, вимог закону передбачених ст. ст. 65, 75 КК України дотримався не повністю.

Колегія суддів апеляційного суду, відповідно вимог ст. 65 КПК України враховує, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких.
Як особа обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога, а також психіатра, оскільки виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені легко-помірно вираженої дебільності, на утримані має малолітню дитину, 2011 року народження, у вчиненому кається, утримується під вартою з 30.10.2020.
Також апеляційний суд враховує думку потерпілої ОСОБА_10 , яка під час апеляційного перегляду справи вибачила свого онука ОСОБА_7 за вчинене, просила при призначенні йому покарання не позбавляти волі, зазначила, що спричинена їй матеріальна шкода відшкодована.
Враховуючи зазначене, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, апеляційний суд визнає каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданого збитку, а обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суду належить навести мотиви, з яких він вважає, що відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів.

Сукупність всіх вищезазначених обставин щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який не становить великої суспільної небезпеки, у поєднані з тяжкістю злочину, що визначена законом, вказують на можливість виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів при обранні покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства в межах встановлених санкцією ч.3 ст.186 КК України з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, що, як вважає колегія суддів, буде відповідати засадам кримінального судочинства та меті призначення покарання, визначених ст.50 КК України.
Відповідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) Закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м'якість або через суворість.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
Згідно із п.1 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про суворість призначеного покарання, знайшли своє підтвердження і підлягають врахуванню при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .
На підставі викладеного вирок суду першої інстанції слід змінити в частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 409, 419 КПК України,апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2020 рокустосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати засудженими ОСОБА_7 за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

ОСОБА_7 звільнити з під варти негайно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3