ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1671/21 Справа № 202/328/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001023 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257,ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 липня 2021 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі й особливо тяжких, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, а також особу обвинуваченого, а саме те, що останній офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.
Крім того, судом враховано також й наявність доведених ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який.
Разом з цим, при вирішенні питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , судом врахована практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Харченко проти України», згідно якого продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює на принципом поваги до свободи особистості.
З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
В обґрунтування своєї скарги зазначає про те, що суд першої інстанції формально поставився до вирішення питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навівши мотиви, які були зазначені судом у попередній ухвалі. Крім того зазначає, що прокурором не було наведено та судом не підтверджено наявності жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, які б вказували на необхідність застосування саме такого, виключного запобіжного заходу.
Разом з цим зазначає, що суд не навів будь-яких мотивів та не розглянув можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, фактично зазначивши про те, що у справі не встановлено нових обставин, які б слугували підставою для зміни запобіжного заходу, без ретельної перевірки цих обставин.
Крім того, вказує, що єдиною підставою для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, була тяжкість злочинів, які інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_7 , проте, без наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказана обставина не може бути беззаперечною та підставою для застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Позиції учасників судового провадження.
У судове засіданні апеляційного суду прокурор та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 не з`явились, про дату, час та місце апеляційного перегляду були повідомлені належним чином, клопотань про свою обов`язкову участь не направляли, що, відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутність.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження ОСОБА_7 строку тримання його під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.
Як слідує з матеріалів справи, в провадженні Петриківського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №0001023 стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що на час подання клопотання існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду або незаконно впливати свідків, з метою схилити їх до зміни показів на свою користь і під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ці ризики не зменшилися.
При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , які є тяжкими та особливо тяжкими злочинами та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. Разом з цим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Крім того, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом не було розглянуто питання можливості застосування альтернативних запобіжних заходів, оскільки, як видно з ухвали суду, судом проаналізовано усі обставини справи та вказано про те, що застосувати більш м`який запобіжний захід, наразі, не можливо.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257,ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4