ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8748/21
провадження № 1-кс/753/1746/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 23.04.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001237, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що групою слідчих СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 23.04.2021 № 0001237 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому місці ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою розробили спільний план на відкрите викрадення грошових коштів у потерпілого ОСОБА_8 в особливо великих розмірах.

Так, 23.04.2021 ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, маючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, розподілили між собою ролі, згідно з якими, ОСОБА_7 , заздалегідь знаючи маршрут, за яким буде рухатись ОСОБА_8 , повідомив іншим співучасникам час, місце та суму грошових коштів, а також надав поради і вказівки, необхідні для вчинення кримінального правопорушення, а також допомагати невстановленій досудовим розслідуванням особі, в свою чергу наносити ОСОБА_8 тілесні ушкодження, нанесення яких мало на меті відволікти увагу потерпілого та надати можливість безперешкодно заволодіти грошовими коштами, та ОСОБА_7 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою мали вирвати у ОСОБА_8 , сумку з грошовими коштами, які йому належать, а ОСОБА_4 , повинен був перебувати за кермом автомобіля «Skoda Octavia» сірого кольору з д.н.з польської реєстрації НОМЕР_1 та чекати на ОСОБА_7 та невстановлену досудовим розслідуванням особу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 та не встановленою досудовим розслідуванням особою, пересуваючись на автомобілі «Skoda Octavia» з д.н.з польської реєстрації НОМЕР_1 , діючи відповідно до наданої ОСОБА_7 , інформації, яка була відома лише йому, про час, маршрут та суму грошових коштів, які мав при собі ОСОБА_8 приїхали за адресою: АДРЕСА_3 , що являє собою паркувальний майданчик де не виходячи з салону автомобіля почали очікувати на появу потерпілого.
Того ж дня, приблизно о 07 год. 33 хв. потерпілий ОСОБА_8 прямуючи по пакувальному майданчику що за адресою: АДРЕСА_3 , в руках якого перебувала сумка з грошовими коштами в сумі 1 000 000 грн., 142300 дол. США (що згідно з офіційним курсом НБУ на момент скоєння кримінального правопорушення складало 3 992 938 грн.), ґкі належать останньому, після чого, ОСОБА_7 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою помітили через скло вказаного автомобіля прямуючого потерпілого, після чого останні вийшли з автомобіля та швидко підбігли до ОСОБА_8 та, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, ОСОБА_7 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою нанесли удари в область тулуба, а потім невстановлена досудовим розслідуванням особа вирвала з рук ОСОБА_8 сумку з грошовими коштами.
В подальшому ОСОБА_4 згідно відведеної йому ролі під`їхав до місця на якому перебував потерпілий лежачи на землі та поряд знаходились ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа у якої в руках була сумка з грошовими коштами, відкри в останням дверцята, після чого ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою зникли з місця вчинення злочину, а майном, яким незаконно заволоділи, розпорядились на власний розсуд, а саме розподілили вказані грошові кошти між собою та витратили на власні потреби, завдавши тим самим ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 4 992 938 грн грн., що більше ніж в 4399 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, а потерпілому ОСОБА_8 завдали фізичного болю.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у відкритому заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинені злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 186 КК України, та існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює, що у разі доведення його вини у вчиненні особливо тяжкого злочину йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від восьми до тринадцяти років з конфіскацією майна. Вказані обставини можуть спонукати підозрюваного до втечі з метою уникнення покарання;

незаконно впливати на потерпілого, свідків інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки потерпілий та свідки надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчиненні злочину, тому з метою уникнення відповідальності, або її пом`якшення з боку підозрюваного може здійснюватися незаконний вплив на них, підозрюваний також може здійснювати вплив та тиск на потерпілих та свідків, адже останні судом безпосередньо не допитані, а підозрюваному відомо їх місце роботи та проживання.

вчинити інший злочин.

При цьому, більш м`які запобіжні заходи недостатні для запобігання вказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема:

запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований у зв`язку з тим, що він не буде дієвим, оскільки підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, запобіжний захід не може запобігти зазначеним ризикам, спілкуванню зі свідками, потерпілими, переховуванню від органів досудового розслідування та суду, вчинити інший злочин;

запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований у зв`язку з тим, що відповідно до частини першої статті 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, проте з оточення підозрюваного вказані особи, які могли б бути поручителями, відсутні;

запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або у певний період часу не може бути застосований до ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років з конфіскацією майна. Крім того, цей запобіжний захід не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки досудовим слідством особу, а саме співучасника вчинення цього злочину разом ОСОБА_7 та з ОСОБА_4 не встановлено й слідство вважає, що ОСОБА_4 може попередити його і позбавити слідству можливостей його встановлення.

Тому на підставі пункту 5 частини другої статті 183 КПК України до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою з урахуванням відсутності обгрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 підтримав заперечення свого захисника, просив не обирати йому міру запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

30.04.21 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 186 КК України.

З матеріалів кримінального провадження № 0001237 вбачається, що наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 передбаченого частиною п`ятою статті 186 КК України кримінального правопорушення підтверджується протоколами прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинення злочину, огляду місця події, допиту потерпілого ОСОБА_8 , допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , огляду відеозапису, пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_8 , обшуку автомобіля «Skoda Octavia» від 29.04.2021.

Таким чином, з долучених до клопотання матеріалів вбачається, що існує висока ймовірність, що зазначені слідчим обставини мали місце, а ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 186 КК України. Причетність ОСОБА_4 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення підтверджується достатніми на цьому етапі розслідування доказами.

Ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується відсутністю міцних соціальних зв`язків ОСОБА_4 у суспільстві, зокрема відсутністю постійного місця роботи, постійного місця проживання, оскільки підозрюваний проживає м. Одеса в орендованій квартирі, а також ймовірністю втечі ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, зважаючи на відсутні міцні соціальні зв`язки у суспільстві та тяжкість покарання, яке у разі доведення його вини, може бути застосоване.

Ризик незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_8 та свідків, в тому числі тих, хто вже давав показання ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ), наявний, оскільки ОСОБА_8 згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання впізнав ОСОБА_4 , а інші свідки стосовно обставин дали показання, які частково дублюються, встановлені досудовим розслідуванням.

Наявність ризику ОСОБА_4 вчинити інший злочин слідчому судді не доведено, оскільки, хоча у клопотанні він зазначений, проте конкретизації в чому саме він полягає, ні слідчим у клопотанні, ні прокурором у судовому засіданні не вказано.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 186 КК України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років із конфіскацією майна.

Враховуючи зміст статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 186 КК України, є особливо тяжким злочином.

Тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом серед усіх запобіжних заходів, передбачених Кодексом. Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі незаконно впливати на потерпілого та свідків; підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті; слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених Кодексом (частина друга).

Крім наявності вказаних ризиків, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (стаття 178 КПК України).

Визначивши такі критерії застосування слідчим суддею до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, законодавець дотримав міжнародних стандартів щодо тримання під вартою, збалансував необхідність у забезпеченні ефективного здійснення кримінального провадження та права особи, щодо якої воно відкрито, на свободу та особисту недоторканність і передбачив тримання такої особи під вартою виключно на підставі вмотивованого судового рішення.

При цьому, у пункті 57 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Корнійчук проти України» наголошено, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади; обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання на додаток до наявності обґрунтованої підозри.

Обираючи вид запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 186 КК України, передбачених пунктами 1, 3 статті 177 КПК України ризиків, оцінює в сукупності наведені у частині першій статті 178 КПК України обставини: вагомість доказів причетності ОСОБА_4 до вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, відсутність постійного місця роботи та проживання в м. Києві та вважає, що доводи клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Встановлені обставини вказують на існування суспільної потреби у застосуванні запобіжного заходу, пов`язаного з ізоляцією ОСОБА_4 від суспільства, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт, з огляду на відсутність постійного місця проживання, не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255 - 2553 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Зважаючи на положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне розмір застави не обирати, оскільки, злочин, в скоєнні якого підорюється ОСОБА_4 , пов`язаний із застосуванням насильства.

У судовому засіданні захисник зазначив про факт ненадання ОСОБА_4 на досудовому слідстві перекладача з грузинської мови, оскільки підозрюваний не володіє українською мовою в достатньому для розуміння процесуальних документів обсязі.

Відповідно до ст. 10 Конституції України Державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Держава сприяє вивченню мов міжнародного спілкування. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Ч. 1 ст. 6 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" визначено, що кожний громадянин України зобов`язаний володіти державною мовою.

Враховуючи законодавчо визначений обов`язок громадян України володіти державною мовою, підтверджений підозрюваним у судовому засіданні факт перебування в громадянстві України з 1989 року (тобто, більше 30 років), а також проявлений ОСОБА_4 в судовому зосіданні рівень володіння та розуміння української мови, слідчий суддя ставиться критично до зуваження захисника та відхиляє його.

Керуючись ст. 110, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 23.04.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001237, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, у зв`язку з чим підозрюваного ОСОБА_4 взяти під варту в залі судового засідання.

Строк дії ухвали - до 29 червня 2021 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 26.05.2021 у зв`язку із хворобою слідчого судді та перебуванням його на лікарняному в період з 05.05.2021 по 22.05.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1