Справа № 450/236/18 Провадження № 1-кс/450/91/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування заходу забезпечення кримінального провадження
02 лютого 2018 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у м. Пустомити клопотання слідчого СВ Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , яке надійшло на розгляд слідчого судді 30.01.2018 року про арешт автомобіля у кримінальному проваджені за ч. 1 ст.286 КК України внесене до ЄРДР за № 0000137 від 25.01.2018 року,

встановив:

суб`єкт звернення просить суд накласти арешт на автомобіль марки "БМВ 525" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить гр. ОСОБА_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити проведення обліково-реєстраційних операцій із автомобілем марки "БМВ 525" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Слідчий у судове засідання не прибув, однак подав заяву, в якій просить клопотання задоволити та розгляд клопотання проводити у його відсутності.

Володілець транспортного засобу у судове засідання не викликався, відповідно до ст. 171 КПК України.
Розгляд клопотання відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України здійснюється без фіксування за допомогою технічних засобів.
Із аналізу матеріалів клопотання та доданих до нього документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання слідує:

25.01.2018 року, близько 08.00 год. на автодорозі Львів-Тернопіль, поблизу с. Чижиків, Пустомитівського району Львівської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішохода) за участі автомобіля марки БМВ-525, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_6 , який згідно повідомлення лікаря, внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки.

25 січня 2018 року під час огляду місця пригоди був виявлений і описаний автомобіль марки "БМВ-525" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить гр. ОСОБА_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з явними ознаками пошкодження характерними при ДТП. З метою збереження слідів вчинення кримінального правопорушення вказаний транспортний засіб було тимчасово вилучено та доставлено на територію Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області, що в м. Пустомити по вул. Шевченка, 1 та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч . 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Покликання слідчого в клопотанні, як на підставу для задоволення такого на те, що автомобіль марки БМВ-525, р.н. НОМЕР_1 може бути відчужений, є лише припущення слідчого, яке нічим немотивоване, а знищення слідів злочину шляхом проведення ремонтно-відновлюваних робіт, є неможливим, оскільки слідчим , згідно протоколу огляд місця події, оглянуто автомобіль марки БМВ-525, р.н. НОМЕР_1 , що в подальшому його відновлення не призведе до знищення доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_5 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, а отже не є суб`єктом ст. 170 КПК України, на підставі чого правових підстав для накладення арешту на майно, яке перебувало в його володінні немає.

Крім того, визначаючи правову підставу для накладення арешту на майно, слідчий суддя, в постановленій ним ухвалі, вказав, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Проте зі змісту норм Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких прокурором вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор та слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання..

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

З врахуванням наведеного вище, враховуючи правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.

Автомобіль марки "БМВ 525" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить гр. ОСОБА_5 підлягає негайному поверненню, згідно ч. 3 ст.173 КПК України.

Керуючись ст. 371 372 КПК України,

постановив:

у задоволенні клопотання слідчого СВ Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого заступником начальника Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , яке надійшло на розгляд слідчого судді 30.01.2018 року про арешт автомобіля у кримінальному проваджені за ч. 1 ст.286 КК України внесене до ЄРДР за № 0000137 від 25.01.2018 року, - відмовити.

Слідчому СВ Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 або іншій уповноваженій особі Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області відповідальній за збереження автомобіля марки "БМВ 525" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить гр. ОСОБА_5 на території Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області,- негайно після пред`явлення цієї ухвали повернути ОСОБА_5 або його представникам автомобіль марки "БМВ 525" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення або отримання копії.

Слідчий суддяОСОБА_1