Справа № 357/5592/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за №0000925 від 06.05.2021 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів, Київської області, громадянина України, із повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
- 25.08.2004 року вироком Обухівського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України на 4 роки позбавлення волі,
- 24.04.2009 року вироком Обухівського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі;
19.09.2013 року вироком Обухівського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацію всього майна, яке є власністю засудженого;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В:

05.05.2021 року приблизно о 23 год. 10 хв., ОСОБА_3 перебуваючи поблизу будинку №121 по вулиці Некрасова в м. Біла Церква Київської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи, що діє відкрито, вихватив із правої руки ОСОБА_5 , яка йшла попереду нього, жіночу сумку вартістю 196 (сто дев`яносто шість) грн. 67 коп., в якій знаходився мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8А Midnight Black» імей 1: НОМЕР_1 ; імей 2: НОМЕР_2 , вартістю 2400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. із сім-картою мобільного зв`язку «Лайф» НОМЕР_3 та чохлом до мобільного телефону у вигляді книжечки, вартістю 103 (сто три) грн. 33 коп., після чого з місця кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 2700 (дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.
06.05.2021 року приблизно о 02 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку № 44 по вулиці Павліченко у м. Біла Церква Київської області, розпочав розмову із ОСОБА_7 , яка знаходилась біля під`їзду вказаного будинку. Під час розмови ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що діє відкрито, побачив в правій руці потерпілої мобільний телефон «Redmi Note 8T» та на лавці біля неї рюкзак із синтетичної тканини сірого кольору, вирішив незаконно заволодіти ними. Вихвативши із руки потерпілої мобільний телефон «Redmi Note 8T» імей НОМЕР_4 ; імей 2: НОМЕР_5 , вартістю 3966 (три тисячі дев`ятсот шістдесят шість) гривень 67 коп., із двома сім картами оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_6 ; оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_7 та силіконовим чохлом до мобільного телефону, вартістю 58 (п`ятдесят вісім) гривень 33 коп. та схопив рюкзак із синтетичної тканини сірого кольору, вартістю 242 (двісті сорок дві) грн. 33 коп., в якому знаходились гроші у сумі 10 грн., який стояв на лавці поруч з потерпілою, із місця кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 4277 (чотири тисячі двісті сімдесят сім) грн. 33 коп.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні обох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Підтвердив фактичні обставини вчинених правопорушень. Даючи поазання, а також відповідаючи на запитання суду показав, що 05.05.2021 року, приблизно о 10 годині вечора приїхав з м. Одеса до Білої Церкви. Пішов по мікрорайону Леваневського, зайшов в двори, намагався доїхати додому, але не було коштів, оскільки з ним не розрахувалися за роботу. Звернув у провулок, де побачив вивіску, вул Некрасова, 121. Побачив, що йдуть дві жінки, оскільки небуло коштів щоб доїхати додому, у однієї із них вихватив сумку і втік. Забіг за гаражі, незнав як вибратися, почув голос, жінка говорила по телефону. Він підійшов до неї, запитав, як пройти до Вокзальної, та йому пояснила і сказала, що це далеко. Він вихватив телефон і рюкзак, що лежав поруч із потерпілою і побіг. Його затримали на вул Шолом- Алейхема. Повідомив, що перший злочин вчинив на початку 12 ночі 05.05.2021 року, а другий через 2-3 години, о 2 годині ночі 06.05.2021 року по АДРЕСА_2 , як і зазначено в обвинувальному акті. Погоджується з вартістю викраденого майна за обома епізодами. Зазначив, що все майно повернуто. Повідомив, що коли його затримали в нього були лише мобільні телефони, сумку він віддав потерпілій. Зазначив, що розумів, що його дії носять відкритий характер для потерпілих. Ствердив, що зробив для себе належні висновки, якби повернути час, то злочинів не вчиняв би. Просив суворо не карати, врахувати його щире каяття та відшкодування потерпілим шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах заявленого прокурором в судовому засіданні обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
Суд вважає доведеним, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України згідно із якою особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку і тяжкість обох епізодів вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_3 , який має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характерезується посередньо, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, маючи незняту та непогашену судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, знову вчинив умисний корисливий злочини проти власності.
Також, судом враховується, що потерпілим відшкодована заподіяна шкода, повернуто викрадене майно, про що зазначено в обвинувальному акті та підтверджується розписками потерпілих.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає визнання вини та щире каяття.
Обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів.
Враховуючи вказані обставини справи, дані про особу обвинуваченого, суспільну небезпеку посягань на чуже майно, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті обвинувачення.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, суд не вбачає, оскільки звільнення від відбування покарання у даному конкретному випадку, не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Призначення іншого виду покарання, на думку суду, не буде відповідати характеру вчиненого злочину, його суспільної небезпеки, та особі ОСОБА_3 , не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших правопорушень.
На думку суду, призначене покарання у виді позбавлення волі, в мінімальних межах, передбачених санкцією статті обвинувачення буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого правопорушення і особою винного та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 1887, 82 грн.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання 4 роки позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити до вступу вироку в законну силу.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання - 06.05.2021 року.
Речові докази:
- мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» імей 1: НОМЕР_4 , імей 2: НОМЕР_5 із захисним чохлом жовтого кольору із візерунком у вигляді «павича», з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_8 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити останній, як власнику майна;
- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8F Midnight Black» імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_3 -, який знаходився в захисному чохлі по типу «книжка» бірюзового (зеленого) кольору; жіночу сумку виготовлену із шкірозамінника чорного кольору , на два окремих відділення які закриваються на застібки блискавка, розмірами 25х35 см, довжина ручок 15 см; коробку із під телефону марки «Xiaomi Redmi Note 8F Midnight Black» імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити останній, як власнику майна;
- аркуш паперу зі слідами рук (руки) з найбільшими розмірами по осях 15х26 мм та 14х17 мм та слідами рук (руки) з найбільшими розмірами по осях 11х13 мм та 13х14 мм, які упаковано до поліетиленового пакета № 5315488 та дактокарта на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка упакована до полімерного пакета № 5315489, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) грн. 82 коп.
Цивільний позов не заявлявся.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1