Справа № 741/1454/18
Провадження № 1-кп/740/335/21
УХВАЛА
про призначення судового розгляду
02 липня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники справи:

- прокурор ОСОБА_5 ,

- обвинувачений ОСОБА_6 ,

- захисник ОСОБА_7 ,

провівши відкрите підготовче судове засідання в залі суду в м. Ніжині у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

установив:

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 16 червня 2021 року задоволено подання в.о. голови Новозаводського районного суду м. Чернігова; кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 направлено до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області для розгляду по суті.

Ухвалою колегії суддів Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 червня 2021 року призначено підготовче засідання на 14-00 год. 02 липня 2021 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження у закритому судовому засіданні, стосовно чого не заперечували учасники справи.

Також прокурор подав до суду письмове клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Клопотання обгрунтове тим, що, перебуваючи на волі, обвинувачений, усвідомлюючи вид та міру покарання, може переховуватися від суду, оскільки обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має міцних соціальних зв`язків, а тому з метою уникнення покарання в разі визнання судом його винуватості може переховуватися. Також обвинувачений може незаконно впливати на малолітню потерпілу, її законного представника і свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показань. Указані обставини в сукупності вказують на неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання, пославшись на його необґрунтованість та недоведеність, відсутність доказів на підтвердження існування ризиків. Захисник просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, ураховуючи, що обвинувачений має постійне місце проживання.
Заслухавши учасників справи, суд дійшов таких висновків.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що справа підсудна Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області. Підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, під час підготовчого судового засідання не встановлені, тому згідно зі ст. 316 КПК України кримінальне провадження можливо призначити до судового розгляду у закритому судовому засіданні колегією у складі трьох суддів.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), його поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.

ЄСПЛ у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Указані положення як національного, так і міжнародного законодавства враховані судом при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, суд урахував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, відомості про особу обвинуваченого.
Не вирішуючи питання на цьому етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинуваченого винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, суд вважає, що вказані вище обставини дають підстави для висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду; впливу на потерпілу та її законного представника, а також свідків у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 314 - 317, 371, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, призначити на 17 серпня 2021 року, 14-00 годину та проводити у закритому судовому засіданні в приміщенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, колегіально у складі трьох суддів.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 30 серпня 2021 року включно.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілу та її представника, захисника обвинуваченого.
Обвинуваченого ОСОБА_6 етапувати з Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.
В іншій частині ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, винесене за результатами судового розгляду кримінального провадження.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3