Провадження № 1-кп/761/1481/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 15.01.2019, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки, Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК Україн
В С Т А Н О В И В:

обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000039 від внесеному до ЄРДР від 15.01.2019 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 14.05.2020.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просила постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається та при складанні обвинувального акту дотримані всі вимоги Закону.

Захисник та обвинувачений підтримали думку прокурора.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, у відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

За вимогами п. 5, п.7 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

При цьому, ч. 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Тобто, у викладі фактичних обставин та при формулюванні обвинувачення щодо кожного із обвинувачених мають міститись дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Зазначені вимоги кореспондуються та узгоджуються з висновками, що знайшли своє відображення в рішеннях Європейського суду з прав людини та у відповідності до вимог ч.5 ст.9 КПК України повинні застосовуватися поряд із кримінальним процесуальним законодавством України.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що в тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення Суду від 19 грудня 1989 року в справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79).

Також Європейський суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення Суду від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 52).

Таким чином, обвинувальний акт повинен бути викладений у такий спосіб, щоб його зміст відповідав вимогам ст.291 КПК України за структурою, послідовністю викладення, наявністю обов`язкових елементів: викладення фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.

Однак, обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 складений та затверджений 08.05.2020, не відповідає вказаним нормам кримінального процесуального закону.

Так, згідно обвинувального акта ОСОБА_5 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.364 КК України, та формулювання обвинувачення викладено наступним чином, а саме: зловживанні владою або службовим становищем, умисному, вчиненому в інтересах третіх осіб, використані службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

У той же час, як убачається зі змісту обвинувального акту, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне, в інтересах ЗАТ "Українська будівельна компанія", використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, заступник Міністра Міністерства України з питань -надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків - Чорнобильської катастрофи ОСОБА_5 , без попереднього візування проекту вказаного правочину заінтересованими структурними підрозділами суб`єкта МНС в порушення п. 1.4. порядку ведення договірної роботи в системі МНС, затвердженого наказом МНС України від 29.06.2010 № 510, без проведення незалежної оцінки майна, яке було обов`язковим відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", достовірно знаючи, що вартість житла у будинках розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ( буд. №3 та АДРЕСА_3 ), значно вища від вартості одного квадратного метра житла в межах Київської області, підписав та скріпив печаткою Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи додаткову угоду №29/1 до договору №15-5/184 (далі - додаткова угода № 29/1) з Головою Правління ЗАТ «Українська будівельна компанія» ОСОБА_6 .

Таким чином, формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, є суперечливими щодо способу вчинення кримінального правопорушення, оскільки прокурор не визначився зі способом вчинення даного правопорушення чи шляхом зловживання владою чи шляхом використання службового становища зазначивши у обвинуваченні висунутому ОСОБА_5 одразу два способи вчинення кримінального правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 364 КК України, які виключають один одного, а саме: шляхом зловживання владою чи шляхом використання службового становища.

Крім того, місце вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення стороною обвинувачення в обвинувальному акті не зазначено.

Разом з тим, не зазначення в обвинувальному акті у викладі фактичних обставин місця вчинення кримінального правопорушення, а саме місця де відбулось підписання додаткової угоди № 29/1 до договору № 15-5/184, свідчить про недотримання стороною обвинувачення при складанні обвинувального акту положень ст. 291 КПК України.

Також, як убачається з обвинувального акта ОСОБА_5 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення 29 жовтня 2010 року. В той же час редакція ст. 364 КК України з моменту вчинення кримінального правопорушення зазнавала змін, однак в обвинувальному акті стороною обвинувачення не зазначено редакції закону, який підлягає застосуванню.

Такий виклад обвинувачення, свідчить про недоліки обвинувального акту, без усунення яких суд позбавлений можливості вирішити питання підготовчого провадження щодо підсудності даного кримінального провадження Шевченківському районному суду м. Києва, а також у подальшому позбавляє, суд можливості роз`яснити суть висунутого обвинувачення самому обвинуваченому.

При цьому, слід зазначити, що порушення правила підсудності є безумовною підставою для скасування судового рішення, відповідно до ст.412 КПК України.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, з метою недопущення порушення загальних засад кримінального провадження, стандартів практики Європейського суду з прав людини, стороні обвинувачення слід усунути вказані недоліки, привести обвинувальний акт у відповідність до вимог законодавства.

Наслідком таких суттєвих порушень при складанні обвинувального акту є застосування п.4 ч.3 статті 314 КПК України, а саме повернення прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 91, 110, 314 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000039 внесеному до ЄРДР від 15.01.2019, на підставі якого висунуте обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, прокурору.
На ухвалу протягом 7 (семи) днів з дня 'її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя