Справа №639/8438/20
Провадження №1-кп/639/204/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/8438/20 (в ЄРДР №0001531 від 01.10.2020р.) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, незаміжньої, офіційно не працюючої, з неповною середньою освітою, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-16 липня 2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 79 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

-10 березня 2011 року Московським районним судом м Харкова за ст. ст. 166, 71 КК України до 6 років позбавлення волі;

-04 квітня 2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 07.12.2017р., за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.05.2018р. звільнена від відбуття покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»;

-15 листопада 2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_7 ,
потерпілий ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 30.09.2020 приблизно з 21 год. разом зі своїм співмешканцем, ОСОБА_8 , знаходилась в приміщенні кухні за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , де розпивали спиртні напої.

Надалі вході сумісного розпиття спиртного приблизно о 23 год. між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 стався конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого останній вирішив вчинити побиття своєї співмешканки.

При цьому ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, несподівано та зненацька для ОСОБА_3 , яка перебувала в положенні стоячи спиною до нападника, діючи агресивно, кулаком правої руки наніс два удари в ділянку голови з права. Потім він, використовуючи в якості знаряддя злочину скляну пляшку квадратної форми ємністю 0,5 л., яку взяв з верху з холодильника, наніс нею один удар в ділянку голови ОСОБА_3 ..

В результаті зазначених насилля та побиття ОСОБА_8 завдав побоїв та спричинив ОСОБА_3 наступні тілесні ушкодження: забита рана в лобній ділянці праворуч, що викликала незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

У свою чергу ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи намір припинити дій ОСОБА_8 та тим самим захистити свої охоронювані законом права та інтереси, діючи умисно, будучи в стані необхідної оборони, але перевищуючи її межі, з метою самозахисту та заподіяння ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, яке явно не відповідало небезпечності посягання та обстановці захисту, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, помітила справа від себе на пральній машині кухонний ніж, схопивши який в праву руку, умисно нанесла його колото-ріжучою частиною дві колото-різані рани в ділянку тулубу ОСОБА_8 , а саме в ділянку грудної клітини ліворуч.

Після цього ОСОБА_8 , отримавши зазначені поранення, був змушений припинити подальше побиття ОСОБА_3 та вийшов із квартири, а остання залишилась в приміщенні кухні.

В подальшому ОСОБА_8 01.10.2020р. було госпіталізовано та приблизно о 00 год. 20 хв. доставлено у відділення державної установи «Інститут загальної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України», де йому своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу - прооперовано.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 у зазначений вище період часу, перевищуючи межі необхідної оборони, спричинила потерпілому ОСОБА_8 наступні тілесні ушкодження: одне проникаюче колоте-різане поранення грудної клітини ліворуч, що ускладнилось розвитком лівобічного гемопневмотораксу (наявність крові та повітря у лівій плевральній порожнині), яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, одне не проникаюче поранення грудної клітини ліворуч, яке має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ст. 124 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та пояснила, що скоїла його при вищезазначених обставинах, вона не оспорювала фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а також висновки експертиз. Зокрема, ОСОБА_3 показала, що 30.09.2020р. приблизно о 19:00 год. з роботи додому прийшов ОСОБА_8 , з яким вона проживає в цивільному шлюбі та запропонував випити їй пива, дав їй гроші, вона сходила в магазин, купила дві пляшки пива ємністю 1,25л. Вони повечеряли, випила пива. Після цього приблизно о 23:00 год. ОСОБА_8 увімкнув гучно музику на комп`ютері. Оскільки їх спільній дитині наступного дня треба було йти до дитячого садочку, ОСОБА_3 зробила зауваження ОСОБА_8 , мотивуючи, що час лягати спати. Той не відреагував. Тоді вона натиснула паузу на комп`ютері, але ОСОБА_8 знов увімкнув музику. Вона вдруге зробила зауваження, після чого ОСОБА_8 її штовхнув та вона впала. Піднявшись, вона вдарила рукою по монітору комп`ютера, внаслідок чого той впав на крісло та побігла на кухню, адже злякалась. ОСОБА_8 побіг за нею, та наздогнавши її на кухні, двічі вдарив кулаком по голові. Вона почала відвертатися, а ОСОБА_8 , взявши скляну пляшку з маслом для салату, вдарив нею ОСОБА_3 по голові, в результаті чого вказана пляшка розбилася. Тоді вона, відчуваючи страх за себе, побачила на пральній машині кухонний ніж, взяла його в праву руку та, бажаючи припинити побиття, нанесла вказаним ножом два удари в ділянку тулубу ОСОБА_8 зліва. Після цього ОСОБА_8 сказав, що вона його порізала та вибіг з кухні, а вона кинула ніж на підлогу.

Свої дії ОСОБА_3 піддала критичній оцінці, висловила жаль щодо скоєного.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні відмовився від давання показань, водночас зазначив, що підтверджує показання обвинуваченої ОСОБА_3 , просив призначити їй найм`якше покарання. В подальшому після оголошеної перерви потерпілий в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив проводити судовий розгляд без його участі.
Обвинувачена вважала недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нею не оспорюються. Цю позицію також висловив, прокурор, захисник та потерпілий.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини, а також, що вона не оспорює фактичні обставини скоєного нею кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченої, суд розглянув кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням доказів, що характеризують її особу, а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних процесуальних витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченою ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що її вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфікуються за ст. 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.
Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше судима; офіційно не працює; незаміжня , але проживає однією сім`єю в цивільному шлюбі з ОСОБА_8 ; має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; має постійне місце проживання та реєстрації.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Щодо посилань прокурора на наявність таких обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених п.п. 1, 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України, як рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, то вони відхиляються судом, адже вказані обставини не зазначені в обвинувальному акті як такі, що обтяжують покарання обвинуваченої, а тому, враховуючи положень ст. 337 КПК України та правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 р. по справі № 280/865/16-к, не можуть бути враховані.
Крім того, з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме, що ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_8 , який першим допустив посягання на права обвинуваченої, спричинивши їй тілесні ушкодження, а остання спричинила потерпілому тілесні ушкодження, перевищивши при цьому межі необхідної оборони, то посилання прокурора на наявність обтяжуючої покарання обставини, передбаченої п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України, суперечать фактичним обставинам справи.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України,а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, його конкретні обставини; особу винної та її відношення до скоєного; обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Також судом враховується позиція потерпілого, який просив ОСОБА_3 суворо не карати.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

При цьому, на переконання суду, призначення ОСОБА_3 найм`якшого покарання, передбаченого ст. 124 КК України, у виді громадських робіт не відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, яка раніше судима за вчиненні умисних злочинів.
Матеріали кримінального провадження не містять даних про можливість виконання обвинуваченою покарання у виді виправних робіт, адже ОСОБА_3 офіційно не працює.
Враховуючи, що ОСОБА_3 має малолітню дитину, яка не досягла віку 7 років, в силу положень ч. 3 ст. 60, ч. 3 ст. 61 КК України, їй не може бути призначено покарання у виді арешту або обмеження волі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 має бути призначене покарання за ст. 124 КК України у виді позбавлення волі, яке з огляду на положення ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, а також того, що ОСОБА_3 скоїла злочин в період іспитового строку, підлягає відбуттю обвинуваченою реально.

Так, враховуючи, що ОСОБА_3 була засуджена 15 листопада 2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, а злочини, що є предметом даного судового розгляду, скоїла після ухвалення зазначеного вироку та до повного відбуття відповідного покарання, суд призначає остаточне покарання ОСОБА_3 , керуючись ст. ст. 71, 78 КК України до призначеного ОСОБА_3 за цим вироком покарання частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 15.11.2018 року.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.10.2020р. відповідно до вимог ч. 4 ст. 174, п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 71, 78 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_3 покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.11.2018р., визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня фактичного затримання після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання.

Речові докази по кримінальному провадженню:
змиви РБК з підлоги та з газової плити, 3 пластикові пляшки об`ємом 1,25 л, з-під пива «Міцне», фрагменти скла від пляшки з підлоги, передані до камери зберігання речових доказів Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області - знищити; (т. 2 а.с. 21, 22, т. 3 а.с. 34)
-жіночу футболку білого кольору з малюнком чорного кольору, передану до камери зберігання речових доказів Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області - повернути власнику ОСОБА_3 ; (т. 2 а.с. 21, 22, т. 3 а.с. 34)

-ніж з ручкою чорного кольору зі слідами РБК, переданий до камери зберігання речових доказів Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області - повернути ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 21, 22, т. 3 а.с. 34)
Процесуальні витрати в сумі 2942,10 грн. (дві тисячі дев`ятсот сорок дві грн. 10 коп.) на залучення експерта (висновок №10/1/1343СЕ-20) стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. (т. 2 а.с. 159)

Скасувати арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.10.2020р. по справі №639/6285/20, провадження 1-кс/639/2453/20, на майно, вилучене в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 . (т. 2 а.с. 26-28)

Продовжити ОСОБА_3 на 2 місяцістрок дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , з забороною залишати житло в період часу з 21-00 год. до 06-00 год. наступного дня.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій, захиснику та не пізніше наступного дня направити потерпілому.

Роз`яснити обвинуваченій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1