ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: №646/4273/20-к Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: №11кп/818/894/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: приведення вироку у відповідність
до вимог Закону України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволені подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гавлівка-2 Лозівського район Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.03.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;

- 12.04.2019 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.309, ч.1 ст.311 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, на 4 роки позбавлення волі;

- 14.04.2020 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.04.2019 року призначено остаточне покарання 4 роки позбавлення волі.

Суд мотивував своє рішення тим, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 14.04.2020 року ОСОБА_7 призначено покарання за ч.2 ст.309 КК України, яке не перевищує санкцію статті в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року, а тому підстав для приведення вироку суду у відповідність із вказаним Законом не вбачається.
В апеляційній скарзі засуджений посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року, знижено не тільки верхню межу санкції ч.2 ст.309 КК України, а й нижню, а саме передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, а також передбачено більш м`який вид покарання. На думку засудженого, із врахуванням вищенаведеного суд повинен був пом`якшити призначене йому покарання. Просить ухвалу суду скасувати та задовольнити клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2, 3 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, яким внесено зміни до Кримінального кодексу України, у тому числі до ч.2 ст.309 КК України.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як слідує із матеріалів провадження, вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.04.2019 року призначено остаточне покарання 4 роки позбавлення волі,

На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 санкція ч.2 ст.309 КК України, наряду з іншими видами, передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Наразі частина 2 статті 309 КК України в редакції Закону України №2617-VIII передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

Враховуючи, що призначене вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді двох років позбавлення волі, не перевищує санкції нового закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для приведення вказаного вироку у відповідність.

З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи засудженого про можливість пом`якшення призначеного йому покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року, яка за ч.2 ст.309 КК України, так і за сукупністю злочинів, яке призначено за правилами ч.4 ст.70 КК України є необґрунтованими.

З огляду на наведене підстави для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги засудженого відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2020 року про відмову в задоволені подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: