Справа № 503/745/21
Провадження №1-кп/503/53/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши в судовому засіданні у залі суду в м. Кодима кримінальне провадження прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000090 від 10.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_4 ,
встановив:
Прокурор звернувся до суду з вище зазначеним клопотанням посилаючись на те, що у провадженні СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000090 від 10.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. В ході досудового розслідування проведено слідчі та розшукові дії направленні на розкриття кримінального правопорушення, однак встановити особу причетну до його вчинення не виявилось можливим. Тому повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні не здійснювалось. На теперішній час строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ст. 49 КК України, за даним кримінальним правопорушенням закінчився. У зв`язку з чим прокурор просить суд закрити кримінальне провадження № 0000090 від 10.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, прокурор просить суд вирішити питання про долю речових доказів.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання та просив задовольнити з викладених в ньому підстав. При цьому, надав суду матеріали відповідного кримінального провадження для їх дослідження.
Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини свого неприбуття не повідомив, про час, дату і місце судового засідання своєчасно повідомлявся у встановленому порядку шляхом надіслання судової повістки поштою за повідомленою ним адресою свого проживання. Згідно положень п.2 ч.3 ст. 56 КПК України участь у судовому провадженні є правом потерпілого, а не його обов`язком.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та самого кримінального провадження суд встановив, що 10.03.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесенні відомості за № 0000090 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 125 КК України, за заявою потерпілого ОСОБА_4 від 10.03.2018 року, в якій останній повідомив про вчинення щодо нього побиття в ніч з 9 на 10.03.2018 року із спричиненням йому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, згідно ст. 12 КК України в редакції чинній на час його вчинення визначалось злочином невеликої тяжкості, а на теперішній час (після змін внесених Законом України від 22.11.2018 року № 2617-VIII) зазначеною нормою визначається кримінальним проступком.
Однак, згідно показів наданих потерпілим ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000090 та зафіксованих у протоколі допиту від 10.03.2018 року, після нанесення йому удару по голові двоє чоловіків запхали його до багажнику автомобіля та повезли його у невідомому напрямку, а привізши його у невідоме останньому місце дістали його з багажнику з подальшим нанесенням декількох ударів в обличчя, а також спільно почали заливати йому до рота алкоголь, який Він намагався спльовувати. У подальшому, з показів даного потерпілого, останній втратив свідомість.
Зазначені вище обставини вказують на можливе існування кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, а саме незаконного позбавлення волі або викрадення людини вчинених за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.
Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 146 КК України, за яке передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі, на момент вчинення діяння 09.03.2018 року визнавалось злочином середньої тяжкості, а на теперішній час (після змін внесених Законом України від 22.11.2018 року № 2617-VIII) визначається нетяжким злочином.
Відповідно до положень пунктів 2 і 3 ч.1 ст. 49 КК України (в редакції чинній як на час вчинення кримінального правопорушення так і на теперішній час), строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, становить три роки з дня його вчинення, а за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 146 КК України, становить п`ять років з дня його вчинення.
Згідно пункту 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Відповідно до пункту 1-1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.
В свою чергу абзацом третім ч.4 ст. 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Таким чином закриття кримінального провадження з наведеної вище підстави є обов`язком суду за умови одночасної наявності двох визначених для цього підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а також дотримання відповідної процедури.
Дослідженні судом матеріали кримінального провадження не містить в собі підтвердження того, що із матеріалів кримінального провадження № 0000090 від 10.03.2018 року було виділено в окреме провадження матеріали щодо досудового розслідування злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, що вказувало б не їх розслідування в рамках іншого кримінального провадження.
Ураховуючи вище наведене суд вважає, що клопотання прокурора є необґрунтованим, оскільки п`ятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ч.1 ст. 49 КК України, щодо злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000090 на даний час не закінчився.
В свою чергу за умови не доведення наявності підстав для закриття кримінального провадження суд вважає вирішення питання про долю документів, які є речовими доказами по справі передчасним.
Керуючись ст. 12, 49 КК України, ст. 284, 314 КПК України, суд
постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження.
Матеріали кримінального провадження № 0000090 від 10.03.2018 року повернути прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1