Справа № 495/5715/20
№ провадження 1-кс/495/1959/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2020 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001113, -

В С Т А Н О В И В:
22.09.2020 року слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0001113, у якому просить накласти арешт на житлові будинки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, кадастровий номер :002:0573, розташовану за тією ж адресою
Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно не відповідає вимогам, передбаченим статтею 171 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ст. 171 КПК, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
У відповідності до вимог п.2 ч. 3 ст.132 КПК України передбачає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні.
Під час вивчення клопотання та доданих до нього документів, слідчим суддею встановлено, що у клопотанні відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами цим майном.
Разом з тим, зазначені обставини підлягають обов`язковому доведенню слідчим, прокурором при судовому розгляді клопотання, та мають бути перевіренні та дослідженні слідчим суддею при вирішенні клопотання про арешт майна.
Всупереч вимогам, встановленим ст. 171 КПК України, слідчий не вказує кому належить зазначене майно та не додає до клопотання документів, які б підтверджували право власності або володіння на нього.
Крім того, звертаючись з вказаним клопотанням, слідчий не вказує підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна,а лише посилається на те, що з відповідним клопотанням звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , у зв`язку з чим слідчий, у свою чергу, звернувся до суду.
На підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки в ньому не містяться інформація щодо того, кому належить майно, на яке слідчий просить накласти арешт, до клопотання не додано документів, які підтверджують право власності на майно, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, також слідчим не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, у зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Таким чином, вважаю, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ч. 1 статті 171 КПК України та підлягає поверненню для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001113 - повернути прокурору Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя