Справа №577/3383/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/570/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, в залі суду у м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 5 березня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 19 вересня 2003 року Конотопським міським судом Сумської області за ст. ст. 15 ч. 2 185 ч. 3; 15 ч. 2 115 ч. 1; 70; 96 КК України до 9 років позбавлення волі;

2) 5 липня 2013 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 395 КК України до 4 місяців арешту;

3) 24 липня 2018 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 309 ч. 1 КК України до 3 місяців арешту, звільнений 24 жовтня 2018 року по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 628 грн.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 в ніч, близько 2 ї год. 30 квітня 2019 року, маючи на меті викрасти чуже майно, прибув до будинку АДРЕСА_2 .

Усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки від своїх дій і бажаючи їх настання, переконавшись, що його дії є таємними, ОСОБА_7 зайшов до першого під`їзду вказаного будинку та, шляхом злому навісного замка за допомогою ножа, який заздалегідь взяв з собою, відчинив вхідні двері підвального приміщення, що в середині під`їзду, тим самим проник у середину приміщення.

У подальшому ОСОБА_7 , розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, повторно з підвального приміщення викрав належні ОСОБА_9 : драбину стремянку розкладну, висотою два метри, виготовлену з алюмінію, вартістю 450 грн.; спінінг торгівельної марки «Ленінградський», вартістю 283 грн., точило сіро зеленого кольору, вартістю 390 грн., стілець розкладний рибацький алюмінієвий з сидушкою з тканини, вартістю 87 грн., рюкзак військовий зеленого кольору, вартістю 80 грн., ялинкові гірлянди, у кількості чотири одиниці, вартістю 288 грн., всього майна на загальну суму 1578 грн.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи висновки суду в частині доведеності судом його вини та правильності кваліфікації його дій, ставить питання про пом`якшення призначеного йому покарання, шляхом застосування ст. ст. 69; 75 КК України.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що суд, призначаючи йому покарання, безпідставно врахував обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочинів і при цьому не надав належної оцінки обставинам, які пом`якшують покарання.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та думку захисника ОСОБА_8 про підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, піддавши аналізу досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, на законних підставах дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та необхідність кваліфікації його дій за ст. 185 ч. 3 КК України.

Оскільки вказані висновки суду ніким з сторін кримінального провадження не оскаржуються, зокрема й обвинуваченим ОСОБА_7 у його апеляційній скарзі, то колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд матеріалів в межах поданої апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, не знаходить підстав для перевірки вказаних висновків суду, приймаючи до уваги відсутність підстав для прийняття рішення у цій частині висновків суду з покращенням становища обвинуваченого ОСОБА_7 .

Перевіряючи висновки суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання за ст. 185 ч. 3 КК України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, у відповідності з ст. 65 КК України, було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 , а також обставини які пом`якшують та обтяжують ОСОБА_7 покарання.

У відповідності до ст. 66 КК України, судом до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 було визначено його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди, примирення з потерпілим, у зв`язку з чим відсутні претензії зі сторони потерпілого до обвинуваченого ОСОБА_7 та те, що потерпілий не наполягав на суворості покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України, до обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 судом було віднесено рецидив злочинів.

Також, при призначенні судом ОСОБА_7 покарання судом було враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не стає, після відбуття покарання за попереднім вироком через не тривалий час знову вчинив новий злочин проти власності, згідно інформації органу пробації відносно обвинуваченого ОСОБА_7 існує дуже високий рівень вчинення нового злочину та небезпеки для суспільства.

Виходячи з викладеного, колегія суддів знаходить законними висновки суду щодо можливості виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів лише в умовах ізоляції від суспільства, шляхом реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги з приводу безпідставності визнання рецидиву злочину обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 будучи судимим за умисні злочини, знову обвинувачується у вчиненні умисного злочину, що відповідно до ст. 34 КК України, є рецидивом злочинів.

Що стосується мотивів апеляційної скарги з приводу наявності пом`якшуючих покарання обставин, які на думку обвинуваченого ОСОБА_7 дають підстави для призначення йому більш м`якого покарання ніж позбавлення волі, то суд першої інстанції, у відповідності до ст. ст. 65; 66 КК України, належним чином їх врахував призначаючи ОСОБА_7 покарання в розмірі наближеному до мінімальної межі визначеної санкцією ст. 185 ч. 3 КК України.

Виходячи з даних про особу ОСОБА_7 колегія суддів не може погодитись з мотивами апеляційної скарги про можливість виправлення ОСОБА_7 шляхом призначення йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, якими передбачено призначення покарання, більш м`якого, ніж визначено санкцією статті, за якою обвинувачується, або застосування звільнення від покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку.

З огляду на викладене, враховуючи, що призначене судом ОСОБА_7 покарання є таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особі ОСОБА_7 та таким, що буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного судом ОСОБА_7 покарання, а відповідно, не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 5 березня 2020 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з часу отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4