Справа № 149/1274/20
Провадження №1-кп/149/137/20
Номер рядка звіту 238
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

28.08.2020 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_7 та захисника

адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 , його законного представника ОСОБА_10 та

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 , його законного представника ОСОБА_13 та представника адвоката ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні № 0000233 по обвинуваченню
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не депутата, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

за ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Лисогірка Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не депутата, раніше судимого вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.05.2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та в силу ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

за ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Козятин Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не депутата, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Жданівка Хмільницького району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , громадянина України, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2020 року о 20.30 годин ОСОБА_15 разом із ОСОБА_5 , неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухались на гужовому транспорті по селу Торчин Хмільницького району Вінницької області та зупинились поблизу зупинки громадського транспорту по вул. Садова. В цей час, з вул. Коцюбинського до зупинки громадського транспорту рухалась група молодих людей, серед яких перебував неповнолітній ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У подальшому, ОСОБА_15 підійшов до зупинки громадського транспорту та почав висловлюватись нецензурною лайкою в адресу неповнолітнього ОСОБА_12 , у зв`язку з чим між ними виник словесний конфлікт.

В ході конфлікту ОСОБА_15 та неповнолітній ОСОБА_5 , маючи умисел на вчинення хуліганських дій у відношенні ОСОБА_12 , використовуючи нікчемний привід, висловлюючись нецензурною лайкою, прагнучи самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, бажаючи показати свою зверхність до оточуючих без будь-яких на те вагомих причин, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі та поведінки, які знаходять свій вияв у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, установлених правил співжиття, спілкування, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшли до неповнолітнього ОСОБА_12 таким чином, що ОСОБА_15 знаходився спереду перед потерпілим, а ОСОБА_5 за спиною потерпілого. При цьому, ОСОБА_15 безпричинно наніс неповнолітньому потерпілому один удар кулаком правої руки по обличчю, а ОСОБА_5 після завданого ОСОБА_15 удару потягнув потерпілого на себе, але останній відштовхнув його від себе. Після цих дій ОСОБА_12 почав відходити від зупинки громадського транспорту, рухаючись по дорозі у напрямку до с. Скаржинці Хмільницького району Вінницької області, а ОСОБА_5 залишився біля зупинки громадського транспорту. У свою чергу ОСОБА_15 наздогнав потерпілого та, схватив останнього руками за тулуб, підчепивши його під ногу, і таким чином повалив останнього на бруківку.

В цей момент до потерпілого підбіг неповнолітній ОСОБА_9 та, маючи умисел на вчинення хуліганських дій у відношенні до ОСОБА_12 , висловлюючись нецензурною лайкою, прагнучи самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, бажаючи показати свою зверхність до оточуючих без будь-яких на те вагомих причин, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі та поведінки, які знаходять свій вияв у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, установлених правил співжиття, спілкування, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс потерпілому декілька ударів правою ногою по спині.

Після чого, ОСОБА_12 підвівся та побачив, що до нього маючи умисел на вчинення хуліганських дій, висловлюючись нецензурною лайкою, прагнучи самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, бажаючи показати свою зверхність до оточуючих без будь-яких на те вагомих причин, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі та поведінки, які знаходять свій вияв у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, установлених правил співжиття, спілкування, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наближається неповнолітній ОСОБА_6 .

Потерпілий, розуміючи свою безпорадність та неможливість себе захистити перед агресивно налаштованими до нього ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які йшли на нього, почав відходити від останніх і в цей час ОСОБА_15 підбіг до ОСОБА_12 та двома руками натягнув светр потерпілого на голову останнього, таким чином позбавивши потерпілого можливість чинити супротив. Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_6 одночасно нанесли декілька ударів руками в область голови потерпілого. З метою припинення дій вказаних осіб, потерпілий стягнув зі свого обличчя светр і в той момент до нього підбіг ОСОБА_9 і підплигнувши, наніс удар правою ногою по обличчю ОСОБА_12 , від якого останній похитнувся, але устоявши на ногах, продовжував відходити від вказаних осіб у напрямку виїзду із с. Торчин.

Перебуваючи у більшості і подавивши таким чином волю потерпілого до самозахисту, ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 продовжили рухатись за ОСОБА_12 , висловлюючись на його адресу нецензурною лайкою. В цей час ОСОБА_15 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій у відношенні потерпілого, наздогнав останнього, схватив руками за тулуб, підчепивши його під ногу, в результаті чого потерпілий впав у багнюку на бруківці, а ОСОБА_15 правою ногою наніс удар по обличчю ОСОБА_12 , який почав прикриватись руками. В цей момент до лежачого у багнюці потерпілого підбігли ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які разом із ОСОБА_15 одночасно почали наносити удари ногами по обличчю, голові та спині ОСОБА_12 , завдавши більше 20 ударів.

В той час до присутніх підбігли неповнолітні ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також ОСОБА_18 , які зупинили побиття потерпілого, а саме ОСОБА_16 відтягнула від потерпілого ОСОБА_5 , а ОСОБА_18 підняв потерпілого із землі. Але коли потерпілий підвівся на ноги, то до нього підійшли ОСОБА_15 і ОСОБА_6 та одночасно нанесли по одному удару руками в область голови потерпілого.

Своїми умисними діями ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 спричинили потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 573 від 02.06.2020 у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани, синців та саден на голові, крововиливу під кон`юнктиву лівого ока, садна на задній поверхні грудної клітки, синця в ділянці другого пальця лівої кисті, що належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п. 2. 3. 3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995), виникли від травматичної дії (удару, тертя) тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк 31.05.2020 року. Після того ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 припинили хуліганські дії ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у відношенні потерпілого ОСОБА_12 , вони повели останнього до домогосподарства АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_19 .

З метою продовження хуліганських дій у відношенні потерпілого ОСОБА_12 , висловлюючись нецензурною лайкою на його адресу, ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 повернулись до зупинки громадського транспорту, сіли на гужовий транспорт, поїхали до домогосподарства ОСОБА_19 та почали викликати потерпілого на вулицю. В цей час до них з домогосподарства вийшов ОСОБА_19 та попросив їх припинити свої хуліганські дії.

Проте, ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , продовжуючи свої хуліганські дії, прагнучи самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, бажаючи показати свою зверхність до оточуючих без будь-яких на те вагомих причин, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі та поведінки, які знаходять свій вияв у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, установлених правил співжиття, спілкування, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, почали висловлюватись на адресу ОСОБА_19 нецензурною лайкою та ногами завдавати удари по металевим воротам, через які здійснюється в`їзд у домогосподарство останнього.

В цей час до домогосподарства ОСОБА_19 підійшли жителі с. Торчин Хмільницького району Вінницької області, які припинили хуліганські дії ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , у зв`язку з чим останні покинули місце вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю в скоєному розкаюється та вказав, що дійсно 31.05.2020 року він із ОСОБА_15 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їхали на підводі в с. Скаржинці Хмільницького району Вінницької області. Під час руху вони побачили потерпілого до якого підійшов ОСОБА_15 та між ними виник конфлікт, під час якого останній вдарив потерпілого. В ході конфлікту він також наніс потерпілому удар ногою по спині та по нозі. Просить суд не застосовувати відносно нього сувору міру покарання та не позбавляти його волі. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

З метою встановлення умов життя та виховання неповнолітнього, було допитано його законного представника ОСОБА_10 , яка вказала, що її брат характеризується позитивно, від сторонніх осіб на нього нарікань не надходило, до адміністративної відповідальності він не притягувався. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що в травні 2020 року він разом із ОСОБА_15 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 їхали на підводі в с. Скаржинці Хмільницького району Вінницької області, де зустрілися із потерпілим. ОСОБА_15 підійшов до ОСОБА_12 та між ними виник конфлікт в ході якого ОСОБА_15 наніс удар потерпілому та вході даної ситуації він також вдарив потерпілого. Свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав повністю, в скоєному розкаюється та просить суд передати його під нагляд батькові. Цивільний позов визнає частково, в якій саме сумі не вказав.

З метою встановлення умов життя та виховання неповнолітнього, було допитано його законного представника ОСОБА_7 , який вказав, що його син в дома характеризується позитивно, від сторонніх осіб на нього нарікань не надходило, до адміністративної відповідальності він не притягувався. Просить передати сина під його нагляд, вказуючи про здатність здійснювати над ним контроль. Цивільний позов визнає частково, але при його задоволенні просить врахувати їхнє важке матеріальне становище.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що в травні 2020 року він разом із ОСОБА_15 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 їхали з с. Торчин в с. Скаржинці Хмільницького району Вінницької області де побачили потерпілого. Між ОСОБА_15 та потерпілим виник конфлікт, по невідомим йому причинам, в ході якого ОСОБА_15 вдарив потерпілого. Під час конфліктної ситуації він також наносив удари потерпілому. В скоєному розкаюється та просить суд не застосовувати відносно нього сувору міру покарання і не позбавляти його волі. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_15 в судовому засіданні вказав, що в травні 2020 року він разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 їхали з с. Торчин в с. Скаржинці Хмільницького району Вінницької області, де він побачив потерпілого. Він підійшов до потерпілого та між ними виник конфлікт. Під час даної ситуації він наносив потерпілому тілесні ушкодження. В скоєному розкаюється та просить суд не застосовувати відносно нього сувору міру покарання і не позбавляти його волі. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні вказав, що в травні 2020 року він разом із своїми знайомими дівчатами каталися на велосипедах із с. Жданівка в с. Торчин Хмільницького району Вінницької області, де зустрілися із обвинуваченими. До нього підійшов ОСОБА_15 та почав чіплятися і намагався вдарити. ОСОБА_15 покликали інші обвинувачені та він підійшов до них. Повернувшись ОСОБА_15 та ОСОБА_5 намагалися його побити, а ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не пускали їх до нього. В подальшому він із своїми знайомими дівчатами підійшли до зупинки транспортних засобів та до нього підійшов ОСОБА_15 , якого він відштовхнув. ОСОБА_6 підчепив його ногою, він впав на землю та обвинувачені почали всі разом його бити ногами по спині, а ОСОБА_6 вдарив рукою по обличчі. В подальшому він піднявся із землі та почав тікати. ОСОБА_15 схопив його за кофту та натягнув йому її на голову та почав бити. Він зняв кофту та відійшов. Обвинувачені підійшли до нього повалили його на землю та повторно почали бити руками та ногами, а він намагався прикритися руками. Через деякий час підійшов його знайомий та зупинив бійку. Він піднявся та пішов із своєю дівчиною до неї додому. Пізніше до вказаного домоволодіння підійшли обвинувачені та почали кричати і висловлюватися нецензурними словами. Щодо міри покарання відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 то не наполягає на призначенні суворої міри покарання, яка пов`язана із позбавленням волі та відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не заперечує щодо предачі його під нагляд батька. Цивільний позов підтримує та просить суд його задовольнити.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 в судовому засіданні цивільний позов підтримала та просить суд його задовольнити, а саме стягнути порівно з обвинувачених та законних представників неповнолітніх обвинувачених моральну шкоду по 10 000 грн, що в загальному складатиме 40 000 грн та 3000 грн витрат на правову допомогу адвоката, тобто по 750 грн.

Крім показів обвинувачених, які визнали свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, показів потерпілого, їх вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, а саме:

-висновком експерта № 573 від 02.06.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани, синці та садна на голові, крововилив під кон`юнктиву лівого ока, садна на задній поверхні грудної клітки, синця в ділянці 2-го пальця лівої кісті. Вказані ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та виникли від травматичної дії (удару, тертя) тупого твердого предмета (предметів), давність утворення, можливо, в строк 31.05.2020 року;

-протоколом проведення слідчих дій від 11.06.2020 року та відео файлом, який знаходиться на DVD диску, який був відтворений та досліджений в судовому засіданні, у відповідності до яких потерпілий ОСОБА_12 відтворив обставини які мали місце 31.05.2020 року щодо нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченими ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Суд кваліфікує дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання є: щире каяття; вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання є: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, те що він скоїв злочин будучи неповнолітнім та в стані алкогольного сп`яніння, відношення до подій, що відбулися та їх наслідків, те, що він не перебуває на обліку у Хмільницькому ВП, його позитивну характеристику за місцем проживання, раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, в скоєному розкаюється, суд також враховує умови проживання та виховання неповнолітнього обвинуваченого, який виховується у неповноцінній сім"ї та проживає разом із батьком ОСОБА_7 , потерпілий та його законний представник не заперечують щодо передачі обвинуваченого під нагляд батька.

Також, суд враховує досудову доповідь Хмільницького міськарйонного відділу з питань пробації, відповідно до якої, встановлено інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, за умови здійснення нагляду та контролю, із застосуванням соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення.

Суд враховує клопотання прокурора ОСОБА_3 про можливість застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру, передачу неповнолітнього обвинуваченого під нагляд батькові та встановлення певних обмежень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Беручи до уваги вказані обставини, суд приходить до переконання про можливість застосувати до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у виді його передачі під нагляд батькові ОСОБА_7 .

При цьому, суд зазначає, що рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. Системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч. ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного санкцією статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому.

Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього ОСОБА_6 від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчинені злочину, на підставі ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру, застосовує примусові заходи виховного характеру та обмежує неповнолітньому обвинуваченому дозвілля.

Суд кваліфікує дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, є не тяжким злочином.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання є: щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, те що він скоїв злочин будучи неповнолітнім та в стані алкогольного сп`яніння, відношення до подій, що відбулися та їх наслідків, не перебуває на обліку у Хмільницькому ВП, його позитивну характеристику за місцем проживання, раніше не судимий, в скоєному розкаюється, суд також враховує умови проживання та виховання неповнолітнього обвинуваченого, який є дитиною сиротою та проживає разом із своєю сестрою ОСОБА_10 , те, що потерпілий не наполягає на призначенні суворої міри покарання, та на позбавленні його волі.

Також, суд враховує досудову доповідь Хмільницького міськрайонного відділу з питань пробації, відповідно до якої, встановлено інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, за умови здійснення нагляду та контролю, із застосуванням соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_20 можливе з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, з покладанням на нього обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, є не тяжким злочином.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання є: щире каяття.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_15 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є не тяжким злочином, особу винного, який характеризується за місцем проживання негативно та за місцем роботи в ТОВ «Поділля Агроінвест» характеризується позитивно, в силу ст. 89 КК України не судимий, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, та те, що злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння, потерпілий не наполягає на призначенні суворої міри покарання, та просить не позбавляти його волі.

Також, суд враховує досудову доповідь Хмільницького міськрайонного відділу з питань пробації, відповідно до якої, встановлено інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_15 буде можливим призначення йому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, з покладанням на нього обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, є не тяжким злочином.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання є: щире каяття.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є не тяжким злочином, особу винного, який характеризується за місцем проживання та за місцем навчання в ДПТНЗ «Хмільницький аграрний центр професійно-технічної освіти» негативно, раніше судимого вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.05.2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та в силу ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, та те, що злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що потерпілий не наполягає на призначенні суворої міри покарання, яка пов`язана із позбавленням волі.

Також, суд враховує досудову доповідь Хмільницького міськрайонного відділу з питань пробації, відповідно до якої, встановлено інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Відповідно до ст. 78 ч. 3 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами ст. 71, 72 КК України.

У відповідності до ст. 71 ч. 4 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та особу винного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за ст. 296 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції визначеної частини статті КК, оскільки його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових злочинів неможливе без ізоляції його від суспільства, при цьому саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Також, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 78, ст. 71 КК України, йому необхідно призначити остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком, не відбуту частину покарання за вироком Хмільницького міськраойнного суду Вінницької області від 05.05.2020 року.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає. Саме така міра покарання буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатньою для виправлення неповнолітнього обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілим ОСОБА_12 заявлено цивільний позов про стягнення в рівних частках з ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 його законного представника ОСОБА_7 , ОСОБА_9 його законного представника ОСОБА_10 моральної шкоди в сумі 40 000 грн., внаслідок протиправних (злочинних) дій та 3000 грн. витрат на оплату допомоги адвоката.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 якої передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

При визначенні розміру завданої потерпілому ОСОБА_12 моральної шкоди внаслідок протиправних (злочинних) дій обвинувачених, суд враховує характер і обсяг душевних страждань, яких потерпілий зазнав, неможливості відновлення втраченого здоров`я, поведінку обвинувачених в момент скоєння злочину та їх поведінку після вчинення злочину, суд вважає що моральна шкода, яка буде стягнута в рівних частках з обвинувачених та законних представників неповнолітніх обвинувачених на користь потерпілого в сумі 40 000 грн, тобто по 10 000 грн. в повній мірі компенсує йому перенесені душевні страждання та душевний біль. А тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України судові витрати на правову допомогу адвоката підлягають стягненню з обвинувачених та законних представників неповнолітніх обвинувачених в рівних частках на користь потерпілого в розмірі 3000 грн, тобто по 750 грн.

Процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинувачених в дохід держави.

Речові докази відсутні.

Запобіжні заходи відносно обвинувачених не обиралися та немає підстав для їх обрання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 105 КК України, ст.ст. 368, 370, 371, 374, 395, 484, 485 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Визнати винним неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та на підставі п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання без визначення його виду і розміру із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд батькові ОСОБА_7 , на строк 1 (один) рік, а також у виді обмеження дозвілля, тобто заборонити покидати постійне місце свого проживання та відвідувати громадські місця після 21:00 години до 06:00 години наступного дня до досягнення повноліття.

Визнати винним неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнати винним обвинуваченого ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_15 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_15 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнати винним обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.05.2020 року, призначивши остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту затримання особи на виконання вироку суду.

Цивільний позов ОСОБА_12 та його законного представника ОСОБА_13 до ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , неповнолітнього ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , неповнолітнього ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути солідарно з неповнолітнього ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 завдану моральну шкоду заподіяну внаслідок протиправних (злочинних) дій в сумі 10 000 грн., та 750 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Стягнути солідарно з неповнолітнього ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 завдану моральну шкоду заподіяну внаслідок протиправних (злочинних) дій в сумі 10 000 грн., та 750 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Стягнути з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_12 завдану моральну шкоду заподіяну внаслідок протиправних (злочинних) дій в сумі 10 000 грн., та 750 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Стягнути ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 завдану моральну шкоду заподіяну внаслідок протиправних (злочинних) дій в сумі 10 000 грн., та 750 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим, законним представникам неповнолітніх обвинувачених та прокурору.

Суддя ОСОБА_1