Справа №: 398/3062/20
провадження №: 1-кп/398/448/20
УХВАЛА
Іменем України

"11" вересня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Олександрії обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001133 від 08 червня 2020 року, стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2020 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001133 від 08 червня 2020 року стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 162 КК України.

В підготовче судове засідання не з`явилась потерпіла ОСОБА_6 , її представник ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 , підтвердження, що останні належно повідомлені про час та місце проведення підготовчого судового засідання суд не отримав.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що підготовче засідання слід відкласти, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче засідання відбувається за участю учасників судового провадження, зокрема потерпілих.

При цьому, прокурор заявила клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, один з яких є тяжким, та кримінального проступку, на теперішній час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховуватися від суду та ризик незаконно впливати на потерпілих і свідків з метою уникнення покарання, обвинувачений не працює, не одружений, утриманці відсутні, що вказує на відсутність достатньо міцних соціальних зв`язків та підтверджує існування вказаних ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема зазначали про відсутність підтверджених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та просили обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді цілодобового арешту за місцем проживання.

Вислухавши в судовому засіданні думку учасників судового провадження, суд дійшов до наступного.

У відповідності до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані (продовжені) судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за письмовим клопотанням прокурора та вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Згідно з конституційними принципами рівності та змагальності інші учасники кримінального провадження, разом із прокурором, наділені повноваженням заявляти клопотання, зокрема, щодо застосування інших, у тому числі і більш м`яких, запобіжних заходів, їх зміни чи скасування.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права».

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, рішення ЄСПЛ від 06 квітня 2000 року у справі «Лабіта проти Італії». Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Згідно зі статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 162 КК України, зокрема, у зґвалтуванні потерпілої особи, з якою обвинувачений перебував у близьких відносинах, яке закон класифікує як тяжкий злочин, що карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, а тому, з урахуванням серйозності висунутого проти ОСОБА_4 обвинувачення, що свідчить про його суспільну небезпеку, як особи та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні даних кримінальних правопорушень, дає суду достатньо підстав з певною вірогідністю стверджувати, що обвинувачений може переховуватися від суду.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі із застосуванням насильства, відносно потерпілої ОСОБА_6 , з якою раніше перебував у близьких відносинах, та потерпілої ОСОБА_8 матері ОСОБА_6 , знає місце їх проживання, згідно обвинувачення під час вчинення злочину за ч. 2 ст. 146 КК України погрожував потерпілій ОСОБА_6 фізичною розправою над нею та її родиною, що свідчить про наявність заявленого прокурором ризику незаконного впливу на потерпілих зі сторони обвинуваченого, що дає достатні підстави вважати про реальність такого ризику зі сторони обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обираючи дію такого запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано та продовжено обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, що також унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

У відповідності з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не вбачає підстав для визначення розміру застави в даному кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не зникли, тож ОСОБА_4 необхідно визначити строк тримання під вартою на 60 днів.

З наведених підстав клопотання обвинуваченого та його захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 314, 315 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відкласти підготовче судове засідання по обвинувальному акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001133 від 08 червня 2020 року, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 162 КК України, на 14.00 годину 13 жовтня 2020 року.

Викликати в підготовче судове засідання учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 11 вересня 2020 року по 09 листопада 2020 року.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», вручити прокурору та обвинуваченому.

На ухвалу суду, в частині обрання запобіжного заходу у виді строку тримання під вартою, може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

В іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1