Справа № 357/8540/20
У Х В А Л А
Підготовчого судового засідання
27.10.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 14.06.2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поташ Тальнівського району Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Володарка, Володарського району, Київської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого на посаді продавця консультанта ТОВ «Епіцентр», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого по АДРЕСА_6 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України;
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_10 ,

захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

УСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.
Захисник ОСОБА_14 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Вважали за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору посилаючи на те, що існує інше кримінальне провадження. Вважають, що кримінальні справи мають бути об`єднані. Захисник ОСОБА_14 також зазначила, що досудове слідство по іншому кримінальному провадженню закінчено і справа передана до апеляційного суду для визначення підсудності.

Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору.
ЗахисникиОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заперечували проти повернення обвинувального акту прокурору, просили призначити даний обвинувальний акту до судового розгляду.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов наступного висновку.
Пунктом 3 частини 3 ст. 314 КПК України передбачено, що в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Тобто, вказаною нормою закону передбачено повернення обвинувального акту прокурору, лише у разі, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Повернення обвинувального акту прокурору для об`єднання з іншим кримінальним провадженням, суперечить вимогам ст. 314 КПК України та не узгоджується з положеннями ст. 217 КПК України.
Враховуючи викладене, клопотання захисника ОСОБА_14 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_5 , про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що існує інше кримінальне провадження, не узгоджується з вимогами чинного КПК України, а тому не підлягає задоволенню.
Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено у відповідності до положень ст. ст. 291, 292 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню даного обвинувального акту до судового розгляду не виявлено, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

В силу вимог ч. 5 ст. 314 КПК України суд дійшов до висновку про недоцільність складання досудової доповіді органом пробації.
Судове засідання у даному кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито.
Кримінальне провадження розглядати судом колегіально.
У судове засідання необхідно викликати прокурора, потерпілих, захисників, обвинуваченихОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , доставити обвинуваченого ОСОБА_5 .
В судовому засіданні захисник ОСОБА_12 заявив клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів.Вказане клопотання вмотивоване тим, що відповідно до обвинувального акту відбулось 3 збути вогнепальної зброї (виготовлені шляхом переробки кустарним способом сигнально-шумового та стартових пістолетів) громадянину ОСОБА_15 з періодичністю приблизно 1 раз в 1 місяць. Захисник наголошує, що з метою з`ясування наявності чи відсутності обставин підбурювання з боку правоохоронних органів, обставин складання процесуальних документів за участю ОСОБА_15 , що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, встановлення яких можливе лише у спосіб витребування інформації щодо телефону мобільного номеру НОМЕР_1 , належного ОСОБА_15 в період часу з 00 год. 00 хв. 01.06.2019 року до 23 год. 00 хв. 19.11.2019 року.

Таким чином, виникає необхідність в отримані інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання йому телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалість, зміст, маршрут передавання тощо, які повинні зберігатись у ПрАТ «Київстар», який розташований за адресою: м. Київ, Дегтярівська, 53.

Також, захисник стверджує, що на стадії досудового розслідування дану інформацію сторона захисту не мала можливості витребувати у зв`язку з отриманням відомостей про номер мобільного телефону ОСОБА_15 лише 26.08.2020 року (під час виконання вимог ст. 290 КПК України.)

Прокурор, захисникиОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 не заперечували щодо задоволення клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши надане клопотання, суд дійшов наступного висновку.
Статтею 160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначеним у ст. 161 КПК України.
Тимчасовий доступ до речей та документів є заходом забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони повинні надати суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах належить інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалість, змісту, маршрутів передавання тощо.
Інформація, на яку просить надати дозвіл захисник, є документом, що містить охоронювану законом таємницю, передбачену ст. 31 Конституції України, ст. 34 Закону України «Про телекомунікації».
Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та не можливість іншими способами довести обставини, які передбачаються довести за допомогою цих речей і документів.
Судом встановлено, що інформація та документи, які містять охоронювану законом таємницю та до яких просить дати доступ захисник ОСОБА_12 , знаходиться у володінні ПрАТ «Київстар», який розташований за адресою: м. Київ, Дегтярівська, 53, що виключає можливість отримання її шляхом вільного доступу.
Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує, що захисник не має можливості без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати інформацію та документи, які містять охоронювану законом таємницю, які можуть бути використані для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Суд вважає, що захисником доведено, що інформація та документи, які перебувають у володінні ПрАТ «Київстар», мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Таким чином, клопотання захисника є обґрунтованим, доводи викладені у клопотанні, знайшли своє підтвердження вході судового засідання, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.
Крім цього, через канцелярію суду в судове засідання від прокурора надійшли клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_16 .

Клопотання вмотивовані тим, що ОСОБА_5 спільно та по взаємній згоді з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , зорганізувались у організовану групу, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи, а також злочинну спеціалізацію вказаної групи, об`єднану єдиним планом з розподілом функцій учасників, при цьому, керуючись бажанням спільного здійснення злочинів на території міста Біла Церква та Білоцерківського району Київської області, корисливою метою яких було протиправне особисте збагачення, шляхом вчинення вимагання в осіб, що здійснювали незареєстровану підприємницьку діяльність та наркозалежних осіб, що проживають на території міста Біла Церква та Білоцерківського району Київської області, а також вчинення збуту вогнепальної зброї та бойових припасів до неї.
Так, ОСОБА_5 усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування організованою групою, яку він почав формувати у травні 2019 року, обравши направленістю її діяльності систематичне вчинення вимагань з окремих громадян, поєднаних з погрозою вбивства чи заподіяння тілесних ушкоджень, а також зберіганні, придбанні та збуті вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Визначившись з напрямом протиправної діяльності та поклавши на себе функції організатора і керівника організованої групи ОСОБА_5 особисто підібрав її учасників. Забезпечуючи при цьому стійкість організованої групи, керованість і тривалість намічених ним злочинних дій, він використовував для відбору кандидатів їх особисті якості - схильність до вчинення злочинів, умови та спосіб їх життя, фізичний стан, зв`язки, здатність до підпорядкування, тощо.
Крім того, як організатор організованої групи, ОСОБА_5 поклав на себе функції координації дій співучасників злочину, встановлення характеру взаємовідносин в групі, пошук об`єктів злочинних посягань, забезпечення групи вогнепальною зброєю та боєприпасами, спеціальними засобами, автотранспортом, який перебував у його користуванні та користуванні інших учасників групи, безпосередньо приймав участь у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме: вчиняв вимагання з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, спричинення тілесних ушкоджень особам, які зазнали вимагання, керував діями учасників групи під час вчинення кримінальних правопорушень, а також розподіляв кошти та майно, здобуте злочинним шляхом між учасниками організованої групи.
Стійкість організованої групи забезпечувалась за рахунок її стабільного складу, централізованого підпорядкування учасників, єдиних для всіх правил поведінки, планування злочинної діяльності та чіткого розподілу дій.
Також, з метою застосування фізичного та психічного насильства відносно потерпілих, подолання їх можливого опору, а також для вчинення опору під час можливого затримання учасників групи правоохоронними органами, учасниками організованої групи використовувалась фізична сила, вогнепальна зброя, боєприпаси та вибухові пристрої, наявність вказаної зброї, вибухових пристроїв та боєприпасів була відома всім учасникам групи та охоплювалась загальним злочинним планом, який був відомий та схвалений усіма учасниками групи.
Таким чином, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_16 обвинувачуються, в тому числі, і у вчиненні організованою групою особливо тяжких кримінальних правопорушень, ризики, які були враховані судом при обранні та продовженні обвинуваченому ОСОБА_5 і зміні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжних заходів, відповідно до вимог ст. 177 КПК України не зменшилися.

Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

А тому, просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_16 .

Через канцелярію суду від захисника ОСОБА_14 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.

Клопотання вмотивоване тим, що прокурором не підтверджено можливість впливати на потерпілих, оскільки закінчено досудове розслідування у справі. Вказує на тривале перебування обвинуваченого під вартою. Також захисник наголошує, що на утриманні її підзахисного знаходиться неповнолітня дочка, мати якої проживає за межами України. Стверджує про наявність постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, позитивної характеристики. Наголошує, що її підзахисний до затримання був працевлаштований. Повідомляє, що ОСОБА_5 є учасником АТО, має державні нагороди. Зазначає, про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_5 , який має травму голови (контузія). Посилаючись на зазначене вважає за необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_11 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічну пору доби.

Клопотання вмотивоване тим, що пом`якшення запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 необхідне, крім іншого, для реалізації ним права на працю, яке визначено положеннями ст. 43 Конституції України, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Зазначає, що ОСОБА_6 має намір працевлаштуватися офіційно і ФОП ОСОБА_17 готовий працевлаштувати його на посаду водія-експедитора. Вказує, що ОСОБА_6 жодного разу не порушив покладені ухвалою обов`язки, сумлінно дотримується умов застосованого до нього запобіжного заходу. Посилаючись на зазначене захисник вважає за можливе змінити ОСОБА_6 раніше обраний запобіжний захід.

Прокурор підтримав клопотання про продовження відповідних запобіжних заходів обвинуваченим і заперечував проти клопотань про зміну запобіжних заходів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

ЗахисникиОСОБА_12 , ОСОБА_13 та обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотань прокурора про продовження запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_5 ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти клопотань прокурора та просили змінити запобіжний захід ОСОБА_6 з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічну пору доби.

Захисник ОСОБА_14 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти клопотань прокурора та просили змінити запобіжний захід ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши надані клопотання та матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною першою статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване, оскільки з огляду тяжкість злочинів, у яких він обвинувачується, даних про його особу, обставини передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, та ризиків, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого не змінилися та продовжують існувати. В тому числі продовжує існувати і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивних відомостей кримінального правопорушення, ОСОБА_5 може впливати на свідків та потерпілих чи інших обвинувачених в даному кримінальному провадженні, так як йому відомі їхні анкетні дані та місце проживання.

Враховуючи зазначене, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, в даному випадку, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_5 .

Посилання сторони захисту на те, що досудове розслідування у справі закінчене, свідки та потерпілі допитані, а тому обвинувачений не буде на них впливати, не ґрунтується на вимогах закону, відповідно до яких суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Також, частиною 4 ст. 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Таким чином, за загальним правилом, суд не може сприймати показання, які надавалися під час досудового розслідування.

Наявність на утриманні неповнолітньої дитини, позитивної характеристики з місця роботи, та участь в АТО, на які посилається сторона захисту, як на підстави для зміни запобіжного заходу, також не зменшує ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слід зазначити, що з характеристики, наданої стороною захисту, з місця проживання ОСОБА_5 убачається, що мешканці сусідніх квартир за місцем проживання ОСОБА_5 відмовляються назвати свої анкетні дані та засвідчити своїми підписами вірність характеристики у зв`язку із тим, що ОСОБА_5 може в подальшому вчинити неправомірні дії відносно них.

Крім того, твердження захисника ОСОБА_14 про тривалість перебування ОСОБА_5 під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказана обставина, відповідно до вимог ст. 178 КПК України не враховується при обранні запобіжного заходу та вирішенні питання доцільності тримання під вартою особи, щодо якої існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

В даному конкретному випадку, продовження строку тримання під вартою виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, а тому твердження захисника ОСОБА_14 , які підтримані обвинуваченим ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, не підлягають задоволенню.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 .

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком понад 7 років, що відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, що дає підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

У відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, необхідно також врахувати наявність вагомих доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, тяжкість покарання що загрожує останньому у випадку засудження.

Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на обґрунтованість клопотання прокурора, то застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , окрім як цілодобового домашнього арешту не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на необхідність реалізації ОСОБА_6 права на працю, яке визначено положеннями ст. 43 Конституції України та намір його працевлаштуватися, а також сумлінне виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків ухвалою суду від 3 вересня 2020 року, на думку суду не є підставами для зміни запобіжного заходу.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, дані про їх особи, те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини, які враховував суд при обранні та продовженні запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та зміні запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Приймаючи рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та рішення про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обвинуваченого ОСОБА_6 у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Керуючись статтями 131-132, 160-163, 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 199, 202, 314-316, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволені клопотання захисника ОСОБА_14 про повернення обвинувального акту прокурору.
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженні,яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 14.06.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 10 год. 15 хв. 6 листопада 2020 року.
В судове засідання викликати прокурора, потерпілих, захисників, обвинуваченихОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , доставити обвинуваченого ОСОБА_5 .
Кримінальне провадження розглядати колегіально.
Клопотання захисника ОСОБА_12 про надання тимчасового доступу до речей і документів - задовольнити.
Надати захиснику ОСОБА_12 , тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю та яка перебуває у ПрАТ «Київстар», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, а саме: можливістю вилучення інформації в електронному вигляді, щодо іmеі телефону мобільного номера НОМЕР_1 щодо номерів, точних дат, часу і тривалості вхідних та вихідних телефонних з`єднань, з посиланням на ретранслятор та прив`язку до базових станцій, та їх адресу, адреси місцеперебування абонента зазначеного вище мобільного номеру в момент кожного вхідного/вихідного телефонного з`єднання з урахуванням нульових дзвінків вказаного вище мобільного номеру, вхідних/вихідних SMS і MMS повідомлень, інформації про GPRS-трафік в період часу з 00год.00 хв. 01.06.2019 року до 23 год.00хв. 19.11.2019 року.

Строк дії зазначеної ухвали один місяць з дня її постановлення.
В задоволені клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічну пору доби, - відмовити.
В задоволені клопотання захисника ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт в нічну пору доби, - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 25 грудня 2020 року включно.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 задовольнити.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді цілодобового домашнього арешту, продовжити строком на 2 (два) місяці.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до суду;
- не відлучатися, цілодобово із місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання уповноваженому процесуальному прокурору у даному кримінальному провадженні свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватися від спілкування з обвинуваченими, потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, в порядку, передбаченому ст. 395 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3