Провадження 1-кс/201/3915/2020
УХВАЛА
Іменем України

09 листопада 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001857 від 05.11.2020р. за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що до Соборного ВП ДВП ГУГП України в Дніпропетровській області звернулася із заявою ОСОБА_5 про те що невстановлені особи, шахрайським шляхом заволоділи її нерухомим майном. За даним фактом 05.11.2020р. внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001857 від 05.11.2020о за ч. 4 ст. 190 КК України.

Під час допиту потерпілої ОСОБА_5 встановлено, що 29.10.2020р. за місцем мешкання і реєстрації потерпілої за адресою: АДРЕСА_1 , прийшли невідомі особи, які представились представниками ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та зазначили, що вказана квартира належить компанії на підставі договору, укладеного між ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» та ПАТ «КБ «Надра», № GL3N216953 від 24.04.2020р. про відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 1158-Н/1 від 16.07.2007р., укладеного між ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_6 , на підтвердження чого надали копії відповідних договорів та інформаційну довідку відповідно до якої 21.10.2020р. за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було зареєстровано право власності на квартиру.

Проте, 25.07.2019р. між ОСОБА_7 і ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , вартістю 744 147,19 грн. Після отримання права власності 06.08.2019р. потерпіла ОСОБА_7 зареєструвалася у квартирі і зареєструвала свою неповнолітню доньку ОСОБА_8 .

При цьому, під час укладення договору купівлі-продажу, приватним нотаріусом Дніпровського МНО ОСОБА_9 здійснювалась перевірка інформації щодо наявності заборони відчуження (арешту), податкової застави, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка станом на 25.07.2020р. була відсутня.

Вказану угоду супроводжував представник ОСОБА_6 , який представився юристом ОСОБА_10 .

В подальшому встановлено, що ОСОБА_6 , достовірно знаючи про наявність обтяжень щодо вказаної квартири, на підставі договору іпотеки № 1158-Н/1 від 16.07.2007р., умови якого вона не виконала і не мала на меті виконувати, вступила у злочинну змову із ОСОБА_11 , який мав вирішити питання щодо зняття заборони відчуження квартири та в подальшому забезпечити укладення договору купівлі-продажу.

На виконання свого злочинного наміру ОСОБА_10 , отримавши підроблене заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.08.2014р., яке не міститься в ЄДРСР, відповідно до якого визнано договір іпотеки недійсним, в подальшому звернувся до приватного реєстратора, про обізнаність якого у злочинних намірах ОСОБА_10 та ОСОБА_6 наразі невідомо, який на підставі підробленого рішення суду про скасування договору іпотеки № 1158-Н/1 від 16.07.2007р. видалив записи з Державного реєстру іпотек та скасував заборону на відчуження квартири, направлену на забезпечення виконання договору іпотеки від 1158-Н/1/від 16.07.2007р., та кредитного договору № 8/2007/840-К/1158-Н від 16.07.2007р.

Таким чином ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що вказана квартира перебуває у іпотеці і що ОСОБА_10 злочинним шляхом було зняте обтяження на предмет застави, на забезпечення свого злочинного наміру, заволодіти моїми грошовими коштами, а також не виконувати свої грошові зобов`язань перед кредитором, шляхом обману, надала потерпілій ОСОБА_7 недостовірну інформацію про те, що на момент укладення договору квартира у спорі та під арештом не значиться, відсутні будь-які права чи обтяження з боку третіх осіб, та те, що вказане майно не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, воно не заставлене, у іпотеці не перебуває, знаючи що інформація про обтяження була видалена з Державного реєстру іпотек, уклала договір купівлі-продажу, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду в особливо великих розмірах, а саме 751 588, 66 грн.

Отже, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою домовленістю, шляхом обману заволоділи грошовими коштами в розмірі 751 588, 66 грн., тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Прокурор, який погодив клопотання, в судовому засідання вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Як свідчать матеріали клопотання в провадженні Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0001857 від 05.11.2020о за ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, розпочате за заявою потерпілої ОСОБА_5 про вчинення невстановленими особами шахрайських дій стосовно її нерухомого майна.

На підтвердження доводів клопотання слідчим наданий протокол допиту потерпілої ОСОБА_5 , договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 від 25.07.2019р., копію договору між ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» та ПАТ «КБ «Надра» № GL3N216953 від 24.04.2020р. про відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 1158-Н/1 від 16.07.2007р., укладеного між ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_6 , копія інформаційної довідки станом на 06.11.2020р., відповідно до якої майно ОСОБА_6 перебуває в обтяженні ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» як іпотекодержєателя з 25.07.2019р.

Поставною слідчого від 06.11.2020р. квартира АДРЕСА_2 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0001857.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання, в ухвалі слідчого судді зазначається про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Враховуючи вищевикладене, суддя слідчий прийшов до висновку, що з метою збереження речового доказу застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна нерухомого майна шляхом заборони відчуження та розпорядження, заборони вчинення реєстраційних дій, яке є предметом злочину, є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, зокрема, привести до неправомірного вибуття майна з власності.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суддя слідчий,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно шляхом заборони відчуження та розпорядження нерухомим майном, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, що перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у місті Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктами та будь-яким державним реєстратором державним та приватним нотаріусам, державним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно об`єктів нерухомого майна з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101.

Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 49004, м. Дніпро, вул. Старокозацька (Комсомольська), 58 внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про цю ухвалу про заборону вчинення реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101.

Заборонити уповноваженим особам ДП «Сетам» (, м. Київ, вулиця Стрілецька, будинок 4-6) на час проведення досудового розслідування проводити будь-які дії щодо реалізації нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 09 листопада 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1