Провадження № 1-кп/331/175/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у залі суду кримінальне провадження № 0001173 від 22.07.2019, № 0001181 від 30.06.2019, з обвинувальним актом у відношенні обвинувачених
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 03.06.2010 Нікопольським р/с Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.296 КК України, до позбавлення волі на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
- 18.02.2011 Нікопольським р/с Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на 3 роки. На підставі ст.71 КК України приєднано невідбутий строк 1 рік 10 місяців та призначено покарання 4 роки 10 діб. 26.09.2013 умовно - достроково, звільнений з Криворіжської ВК №80, невідбутий строк 1 рік 2 місяця 1 день;
- 20.01.2020 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

- 23.11.2020 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років шести місяців позбавлення волі без конфіскації майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно - технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 КК України,
за участю:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2019 року у період часу з 18 годині 30 хвилин до 21 години 45 хвилин ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом, судимість за яке не знята та непогашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, разом із ОСОБА_12 , який не був обізнаний про його злочинні наміри, прибув до міста Запоріжжя на автомобілі ВАЗ 2101 державні знаки НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 , де ОСОБА_3 вийшов із автомобіля та пішов у двір будинку по АДРЕСА_4 , а ОСОБА_12 залишився в автомобілі. Далі ОСОБА_3 , побачивши у дворі будинку № 1 по вул. Інженера Преображенського у м. Запоріжжі автомобіль ВАЗ 2106 державні знаки НОМЕР_2 , вартістю 19 405 гривень, що належить ОСОБА_9 , який був припаркований та не мав автомобільної сигналізації, вирішив ним заволодіти. Далі ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, та він залишаться непоміченими для оточуючих, у тому числі не перебуваючи у полі зору ОСОБА_12 , діючи умисно, таємно та повторно, керуючись корисливим мотивом, розуміючи протиправний характер своїх дій та те, що він посягає на транспортний засіб, який йому не належить та на який він не має жодного права, який за допомогою металевої конструкції у вигляді гаку відчинив двері вказаного автомобіля та, перебуваючи за водійським місцем за допомогою тієї конструкції запустив двигун автомобіля. Після чого, ОСОБА_3 на викраденому автомобілі направився до міста Нікополь, де сховав його у гаражі, який винаймав для власних потреб, з метою подальшого збуту, тим самим незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на вказану суму.

Крім цього, в період часу із 23 години 21 хвилин 01 липня 2019 року до 01 години 12 хвилин 02 липня 2019 року ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , який не був обізнаний про його злочинні наміри, прибув до міста Запоріжжя на автомобілі останнього ВАЗ 2101 державні знаки НОМЕР_1 , де ОСОБА_3 вийшов із автомобіля та пішов у двір будинку № 10 по вул. Лахтінській у м. Запоріжжі, де побачив автомобіль «ЗАЗ 110308» реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 45 347 гривень 73 копійки, який належить ОСОБА_13 , який був припаркований біля будинку №10 по вулиці Лахтінській в місті Запоріжжі та не мав автомобільної сигналізації. Далі, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишаться непоміченими для оточуючих, у тому числі і для ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, таємно, керуючись корисливим мотивом, розуміючи протиправний характер своїх дій та те, що він посягає на транспортний засіб, який йому не належить, та на який він не має жодного права, за допомогою металевої конструкції у вигляді гаку відчинив двері автомобіля та, перебуваючи за водійським місцем, за допомогою тієї конструкції запустив двигун автомобіля. Після чого, доводячи свій протиправний умисел до кінця, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 на викраденому автомобілі направився до міста Нікополь, де збув викрадений автомобіль невідомій особі, тим самим незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на вказану суму.

Крім того, в період часу із 22 години 00 хвилин 07 липня 2019 року по 00 годину 14 хвилин 08 липня 2019 року ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 , який не був обізнаний про його злочинні наміри, прибув до міста Запоріжжя на автомобілі ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , де ОСОБА_3 вийшов із автомобіля та пішов у двір будинку №44-А по вулиці Хортицьке шосе в м. Запоріжжя, де побачив автомобіль «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартістю 19 067 гривень 58 копійок, який належить ОСОБА_14 , який був припаркований біля будинку № 44-А по вулиці Хортицьке шосе в м. Запоріжжя, та не мав автомобільної сигналізації. Далі, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони залишаться непоміченими для оточуючих, у тому числі і для ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, таємно, керуючись корисливим мотивом, розуміючи протиправний характер своїх дій та те, що він посягає на транспортний засіб, який йому не належить та на який він не має жодного права, за допомогою металевої конструкції у вигляді гаку відчинив двері автомобіля та, перебуваючи за водійським місцем, за допомогою тієї конструкції, запустив двигун автомобіля. Після чого, доводячи свій протиправний умисел до кінця, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_15 на викраденому автомобілі направився до міста Нікополь, де збув викрадений автомобіль невстановленій особі, матеріали відносно якої було виділено в окреме провадження, тим самим незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом, розпорядившись на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток на вказану суму.

Крім того, 21 липня 2019 приблизно о 21 годин 30 хвилин, ОСОБА_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, з прямим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, таємно, знаходячись на території двору, який розташований біля буд.69 по вул. Святого Миколая в м. Запоріжжя, підійшов до водійської двері автомобілю «ВАЗ 2105» в кузові бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_16 та за допомогою викрутки відчинив замок автомобілю. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_15 сів на водійське сидіння та за допомогою стороннього предмету зняв замок запалювання у вищевказаному автомобілі та при з`єднанні контактів, запустив двигун та рушив з місця, виїхавши з вищевказаного двору та направився в Хортицький район м. Запоріжжя, де доїхав до перехрестя за адресою: пр. Інженера Преображенського в м.Запоріжжя та автошлях №Т0806, де був зупинений працівниками патрульної поліції. Таким чином, ОСОБА_15 незаконно заволодів транспортним засобом потерпілої ОСОБА_17 , вартість якого складає 18499 гривень 52 копійки, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_4 було пред`явлено обвинувачення у наступному.

ОСОБА_3 за передньою змовою з ОСОБА_4 , з метою матеріального збагачення, вирішили вчиняти злочин проти власності на території міста Запоріжжя, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, розподіливши ролі раніше відведені кожному, а саме: ОСОБА_3 був обізнаний у відмиканні та заведені транспортних засобів вітчизняного виробництва, при ньому роль ОСОБА_4 полягала у наданні свого автомобіля ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 для пересування із міста Нікополь в місто Запоріжжя, та контролю за місцями злочину, щоб незаконні дії ОСОБА_3 не були помічені особами, та використовувати свій автомобіль для збереження викрадених речей, які знаходились в транспортних засобах.

Так, 29 червня 2019 року у період часу з 18 годині 30 хвилин до 21 години 45 хвилин ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, прибули до міста Запоріжжя на автомобілі ВАЗ 2101 державні знаки НОМЕР_1 , де, обравши автомобіль ВАЗ 2106 державні знаки НОМЕР_2 , вартістю 19 405 гривень, що належить ОСОБА_9 , припаркований біля будинку №1 по пр. Інженера Преображенського в м. Запоріжжя. Далі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, та вони залишаться непоміченими для оточуючих, діючи умисно, таємно, а ОСОБА_3 і повторно, за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливим мотивом, розуміючи протиправний характер своїх дій та те, що посягають на транспортний засіб, який їм не належить та на який вони не мають жодного права, розподіливши між собою злочинні ролі, згідно яких ОСОБА_4 став спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі появи сторонніх осіб попередити про це ОСОБА_3 , який за допомогою металевої конструкції у вигляді гаку відчинив двері вказаного автомобіля та, перебуваючи за водійським місцем за допомогою тієї конструкції завів автомобіль. Після чого, доводячи свій єдиний спільний протиправний умисел до кінця, діючи спільно та узгоджено, ОСОБА_3 на викраденому автомобілі направився до міста Нікополь у супроводі ОСОБА_4 , який був за кермом автомобіля, де приховали автомобіль у гаражі, тим самим незаконно заволоділи вищевказаним транспортним засобом, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на вказану суму.

Після цього, не зупиняючись на скоєному, в період часу із 23 години 21 хвилин 01 липня 2019 року до 01 години 12 хвилин 02 липня 2019 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 прибули до міста Запоріжжя на автомобілі останнього ВАЗ 2101 державні знаки НОМЕР_1 , де обравши автомобіль «ЗАЗ 110308» реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 45 347 гривень 73 копійки, який належить ОСОБА_13 , припаркований біля будинку №10 по вулиці Лахтінській в місті Запоріжжі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими для оточуючих, діючи умисно, повторно, таємно, керуючись корисливим мотивом, розуміючи протиправний характер своїх дій та те, що посягають на транспортний засіб, який їм не належить, та на який вони не мають жодного права, розподіливши між собою злочинні ролі, згідно яких ОСОБА_4 став спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі появи сторонніх осіб попередити про це ОСОБА_3 який за допомогою металевої конструкції у вигляді гаку відчинив двері автомобіля та, перебуваючи за водійським місцем за допомогою тієї конструкції завів автомобіль. Після чого, доводячи свій єдиний спільний протиправний умисел до кінця, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, спільно та узгоджено ОСОБА_3 на викраденому автомобілі направився до міста Нікополь у супроводі ОСОБА_4 , який був за кермом свого автомобіля, де разом збули викрадений автомобіль, тим самим незаконно заволоділи вищевказаним транспортним засобом, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на вказану суму.

Крім того, в період часу із 22 години 00 хвилин 07 липня 2019 року по 00 годину 14 хвилин 08 липня 2019 року ОСОБА_3 за попередньою ОСОБА_4 прибули до міста Запоріжжя на автомобілі ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , де обравши автомобіль «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартістю 19 067 гривень 58 копійок, який належить ОСОБА_14 , припаркований біля будинку №44-А по вулиці Хортицьке шосе в м. Запоріжжя, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, та вони залишаться непоміченими для оточуючих, діючи умисно, повторно, таємно, за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливим мотивом, розуміючи протиправний характер своїх дій та те, що посягають на транспортний засіб, який їм не належить та на який вони не мають жодного права, розподіливши між собою злочинні ролі, згідно яких ОСОБА_4 став спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі появи сторонніх осіб попередити про це ОСОБА_18 , тим часом останній за допомогою металевої конструкції у вигляді гаку відчинив двері автомобіля та, перебуваючи за водійським місцем за допомогою тієї конструкції завів автомобіль. Після чого, доводячи свій єдиний спільний протиправний умисел до кінця, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, спільно та узгоджено ОСОБА_15 на викраденому автомобілі направився до міста Нікополь у супроводі ОСОБА_4 , який був за кермом свого автомобіля, де разом збули викрадений автомобіль невстановленій особі, матеріали відносно якої було виділено в окреме провадження, тим самим незаконно заволоділи вищевказаним транспортним засобом, розпорядившись на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток на вказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 289 КК України, тому що він вчинив умиснi дії, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину визнав частково за епізодами від 29.06.2019, 01.07.2019 та від 07.07.2019, а за епізодом від 21.07.2019 визнав повністю та пояснив, що ОСОБА_4 знає близько трьох років, вони разом працювали на підприємстві з приводу обслуговування вантажних автомобілів у м. Нікополь. Останнім часом він іноді запрошував ОСОБА_4 для підсобних робіт у своєму гаражі, де він займався ремонтом автомобілів. Влітку 2019 року він попросив ОСОБА_4 відвезти його до м. Запоріжжя у справах, так як їхати автобусом не зручно та довго, той погодився, оскільки мав у користуванні автомобіль ВАЗ. Вони домовились поїхати після роботи та приблизно о 20 годині заправили автомобіль ОСОБА_4 паливом та рушили у напрямку м. Запоріжжя. Він показував ОСОБА_4 дорогу, оскільки той не знає Запоріжжя взагалі. Далі він наказав ОСОБА_4 зупинити автомобіль у дворі багатоповерхівок у Хортицькому районі м. Запоріжжя та чекати його повернення, а сам йшов шукати автомобіль, який можна було б викрасти (стукав ногою по колесу та з`ясовував, чи є сигналізація). Він самостійно відкривав двері автомобіля, заводив його за допомогою інструментів, які були при ньому, далі він сам керував автомобілем, що викрав, та наказував ОСОБА_19 їхати за ним слідом. Таким чином, вони на двох автомобілях повертались до м. Нікополь, де заїзжали до авто гаражного кооперативу, де він заздалегідь винайняв в оренду гаражі у ОСОБА_20 , де він і залишав автомобіль, а ОСОБА_4 просив довезти його додому. Таким самим чином вони їздили до м. Запоріжжя ще приблизно два чи три рази. Він не казав ОСОБА_19 , що вчиняє злочин, а пояснював, що купив автомобіль та його необхідно перегнати додому. Далі один автомобіль він розібрав на запасні частини, інший продав, а один був вилучений працівниками поліції. Останній раз, коли вони виїхали з м. Запоріжжя, він поїхав іншим шляхом, а ОСОБА_19 на власному автомобілі іншим, оскільки йому необхідно було заїхати до знайомого у справах, але під час руху їх затримали працівники поліції. У вчиненому він щиро розкаявся, але наполягав на тому, що приховував свої дії від ОСОБА_4 , останній не знав про його злочинні дії, на місці злочину він не міг бачити, яким чином він відчиняє автомобілі, жодного запитання з цього приводу ОСОБА_4 не задавав, ніякої матеріальної вигоди від вчиненого злочину він ОСОБА_4 не пропонував та не давав, лише сплачував за паливо, яке вони витрачали на поїздку. Цивільні позови потерпілих визнав у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину не визнав та пояснив, що ОСОБА_3 знає близько 2-3 років, познайомились вони з приводу ремонту автомобілів у м. Нікополь. Іноді він підпрацьовував у ОСОБА_3 у гаражі та допомагав ремонтувати авто. Йому було відомо, що ОСОБА_3 придбавав розбиті автівки, ремонтував їх, а потім перепродавав, тим самим заробляв на життя. Одного дня влітку ОСОБА_21 попросив його відвезти до м. Запоріжжя, повідомивши, що там у нього є автомобіль, який треба забрати. Оскільки на той момент він використовував автомобіль свого дідуся, то погодився звозити ОСОБА_3 до м. Запоріжжя. Дорогу показував ОСОБА_3 , потім наказував зупинитися, виходив із салону, а через деякий час він бачив, як ОСОБА_3 їде за кермом автомобіля та жестом показує слідувати за ним. Таким чином на різних автомобілях вони доїхали до м. Нікополь, де ОСОБА_3 , залишив автомобіль у гаражі, а він підвозив останнього додому. Пізніше він бачив, як ОСОБА_3 перевіз автомобіль до іншого гаражу до сусіда ОСОБА_22 . Аналогічним чином вони їздили до м. Запоріжжя приблизно чотири рази. Кожного разу той повідомляв, що знайшов автомобіль для перепродажу, тому він був впевнений, що ніякого злочину не вчиняється. Додатково пояснив, що має короткозорість, за кермом перебуває в окулярах, тому він не бачив, як саме ОСОБА_3 відкривав двері автомобілів, йому здавалося, що ключами. Автомобілі стояли у гаражах, які здавав у оренду ОСОБА_22 . ОСОБА_3 заправляв його автомобіль паливом перед поїздкою та давав 200 грн. за послуги з перевезення. Вказані автомобілі він не розбирав та ніякого відношення до них більше не мав. Дійсно його затримали працівники поліції на Нікопольському шосе, коли він перебував сам у власному автомобілі, оскільки ОСОБА_3 поїхав іншою дорогою, а він зупинився, щоб звірити маршрут із навігатором. Під час затримання поліцейські діяли дуже грубо, витягнули його із автомобіля, поклали на землю, наносили удари по тулубу, причини затримання йому не поясняли. Коли він зрозумів, у чому справа, то повідомив, що знає, де можуть бути викрадені автомобілі та погодився показати місце із зберігання. У подальшому його катували у приміщенні Хортицького ВП та вимагали, щоб він зізнався у вчиненні угонів автомобілів, він був дуже наляканий та погодився на проведення слідчого експерименту, під час якого він показав гаражі, де стояли автівки. Після лікування він звертався до ДБР із заявою на незаконні дії правоохоронних органів, однак провадження по справі було закрито через відсутність доказів, про побиття він зізнався лише захиснику, коли його призначили, раніше боявся негативних наслідків для себе. Наполягав на тому, що участі у вчиненні злочинів не брав, автомобілі не викрадав, у змові із ОСОБА_3 не перебував, тому просив його виправдати за всіма епізодами.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України з врахуванням повного визнання своєї провини ОСОБА_3 за епізодом заволодіння транспортним засобом від 21.07.2019 потерпілої ОСОБА_16 , судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В той же час, не дивлячись на часткове визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_3 за епізодами злочинних дій від 29.06.2019, 01.07.2019 та від 07.07.2019, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується наступними доказами.

Будучи допитаним у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що ввечері 29.06.2019 приблизно о 20 або 21 годині він приїхав додому та припаркував свій автомобіль ВАЗ біля будинку та пішов додому. Приблизно через 2 години він вийшов на вулицю та побачив, що його автомобіль зник. Далі він викликав працівників поліції та повідомив про вчинення злочину. Під час розслідування йому повернули автомобіль у розібраному стані та із численними пошкодженнями. Також у автомобілі зберігалось його майно речі, документи, інструмент, але вони повернуті не були. Автомобіль належить йому, сигналізації на автомобілі не було. На сьогодні він підтримує завлений ним цивільний позов на суму 5730 грн вартість викраденого майна, яке зберігалось в автомобілі (автомагнітола, акустична система, домкрат, набір інструментів для автомобіля, зовнішній багажник, акумуляторна батарея), а також просить стягнути моральну шкоду яка виразилась у незручностях щодо неможливості користування автомобілем, через що змінився звичний уклад його життя, він не може вчасно прибувати на роботу, вимушений витрачати додаткові грошові кошти на переїзди, автомобіль потребує ремонту та його експлуатації неможлива. Крім того, він вимушений відновлювати усі документи на автомобіль, які були викрадені та не повернуті. Просив стягнути суму моральної шкоди у розмірі 100000 грн.
Потерпілий ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що він мешкає поруч із Хортицьким відділом поліції та залишає власний автомобіль на проїзній частині поруч із цим відділом. Напочатку липня 2019 року ввечері він як зазвичай приїхав додому та залишив свій автомобіль поруч із домом. Зранку він вийшов із будинку, але не знайшов свій автомобіль, після чого викликав працівників поліції. У результаті розслідування поліцейські знайшли лише кузов від його автомобіля, тому оцінює матеріальну шкоду у розмірі 60000 грн. Також вважає, що йому була спричинена моральна шкода, оскільки викрадений автомобіль належить його батькові, за згодою якого він ним користувався. Так як батько має хронічні захворювання, він возив останнього до лікарні та у інших справах. Також він використовував автомобіль у своїй роботі, яка пов`язана із доставкою замовлень клієнтам. На сьогодні він не має можливості продовжувати працювати та отримувати дохід. Просив стягнути з обвинувачених на його користь моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Допитаний у судовому засіданні у якості потерпілого ОСОБА_14 пояснив, що у липні 2019 року ввечері він заїхав до свого гаражу, завантажив у автомобіль будівельний інструмент та залишив автомобіль біля будинку на ніч, оскільки мав намір зранку їхати на роботу. Однак вранці він не знайшов власний автомобіль у тому місці, де його залишив, тому викликав 102. Автомобіль він використовував для роботи, оскільки займався будівництвом. Після вчинення злочину він покинув роботу, оскільки не зміг її продовжувати без автомобіля. Частину будівельних інструментів йому повернули, але не всі. Автомобіль знайдено не було, тому просив стягнути з обвинувачених на його користь суму матеріальної шкоди у розмірі 117950 грн. та моральну шкоду у розмірі 150000 грн.

Судом вживались усі можливі заходи щодо виклику у судове засіданні свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_20 , однак останні до суду не з`явились, заходи примусу результату не дали, прокурором не була виконана ухвала суду про зобов`язанні забезпечити явку свідків у судове засіданні з невідомих суду причин.

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинах підтверджується наступними письмовими доказами:

За епізодом заволодіння транспортним засобом ОСОБА_9
-протоколом огляду місця події від 29.06.2019 ділянки місцевості, розташованої у торці будинку АДРЕСА_4 , де встановлена відсутність автомобіля ВАЗ, який був припаркований ОСОБА_9 , під час якого були виявлені сліди протектора шин автомобіля (т.1 а.с. 189-211);

-протоколом огляду місця події від 22.07.2019 гаражу без номеру, розташованому у дворі будинку АДРЕСА_5 , під час якого у гаражі було виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ 2106 у кузові сірого кольору без реєстраційних номерних знаків ( т.1 а.с. 212- 213);

-протоколом огляду від 23.07.2019 за участю потерпілого ОСОБА_9 , під час якого було оглянуто автомобіль ВАЗ 2106 у кузові сірого кольору без номерних знаків, який впізнав потерпілий як свій за особливостями салону та наявними змінами ( т.1 а.с. 230-231)

За епізодом заволодіння транспортним засобом ОСОБА_13
-протоколом огляду місця події від 22.07.2019, під час якого у гаражі № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 та бокс № НОМЕР_9 в автогаражному кооперативі «Авто-3» по вул.. Добролюбова, 103 у м. Нікополь було виявлено транспортний засіб ЗАЗ «Славута» зеленого кольору з державним номером на задньому бампері НОМЕР_10 без лобового скла, двигуна, деталей салону, капоту, окремо було виявлено капот від вказаного автомобіля та частини обшивки салону. В іншому гаражі було виявлено замок від багажнику автомобіля Славута, скло задніх дверей, передня панель салону, бампер чорного кольору із номерним знаком НОМЕР_10 , в іншому гаражі було виявлено електроінструмент, три пари рейок від багажнику на дах, лобове скло, саперну лопату ( т.1 а.с. 221-224 та додаток у т. 3 а.с. 5-16)

-протоколом огляду речей від 23.07.2019, який проведено за участю потерпілого ОСОБА_13 , під час якого було проведено огляд автомобіля ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 блакитного кольору (який перебував у користуванні ОСОБА_4 ), під час якого у салоні та багажнику вказаного автомобіля були виявлені та вилучені речі, які належали та зберігались в автомобілі потерпілого ОСОБА_13 , а саме: рукавиці діелектричні, чемодан чорного кольору, щітка автомобільна, сокира, рулон скотчу, бокорізи ( т.1 а.с. 216-218)
-протокол огляду від 23.07.2019 автомобіля ЗАЗ «Славута» зеленого кольору, який проводився за участю потерпілого ОСОБА_13 , який впізнав власний автомобіль за пошкодженнями та деталями салону, однак зазначив, що наявний на автомобілі номерний знак йому не належить ( т.1 а.с. 227-228)

Також прокурором на підтвердження провини обох обвинувачених було надано:
-протокол огляду місця події від 22.07.2019 - ділянки місцевості на автодорозі Нікопольське шосе, де знаходився автомобіль ВАЗ 2101 блакитного кольору номерний знак НОМЕР_1 , який належав на праві керування ОСОБА_4 , під час якого були вилучені речі: ніж, папка з документами, чоловічі кросівки, блок сигналізації, ключі, паспорт та посвідчення водія, блокноти, страховий поліс, пульт, ліхтар, механізми замків запалювання та ніше майно,згідно по переліку ( т.1 а.с. 232-249);
-протокол огляду від 22.07.2019 автомобілю ВАЗ 2101 блакитного кольору номерний знак НОМЕР_1 , який належав на праві керування ОСОБА_4 , у якому знаходилось певне майно, згідно до переліку ( 37 найменувань, з них декілька сумок з інструментами, рукавиці, інструменти та інше) (т.2 а.с. 1-16);
-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 20.08.2019, а саме: інформації щодо вхідних та вихідних дзвінків ОСОБА_24 та ОСОБА_4 із вказівкою місця перебування абонента у момент з`єднання ( т.2 а.с. 18-78)
-висновок експерта № 11/1-128 від 21.08.2019, згідно якого середня ринкова вартість транспортного засобу автомобіля ЗАЗ-110308, 2009 року виготовлення на момент скоєння кримінального правопорушення складає 45347, 73, середня ринкова вартість транспортного засобу автомобіля ВАЗ-21063, 1991 року виготовлення на момент скоєння кримінального правопорушення складає 19405 грн., середня ринкова вартість транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21063, 1991 року виготовлення, на момент скоєння кримінального правопорушення складає 19067, 58 грн ( т.2 а.с. 84-91)
-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 22.07.2019 - ОСОБА_3 ( т. 2 а.с. 123-128).

Під час судового засідання прокурор наполягав на тому, що три епізоди незаконного заволодіння транспортними засобами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були вчинені обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_12 спільно, за попередньою змовою, при цьому вони заздалегідь домовились про вчинення злочинів на території м. Запоріжжя, куди прибули разом, використовуючи автомобіль ОСОБА_12 , а останній, до того ж, виконував роль контролю за місцями злочину, щоб незаконні дії ОСОБА_3 не були помічені особами, та використовув свій автомобіль для збереження викрадених речей, які знаходились в транспортних засобах.

На підтвердження провини обвинувачених, окрім доказів, які викладені вище, прокурором було надано протокол слідчого експерименту від 25.07.2019 ( т.2 а.с. 79-83, додаток фото таблиця т. 3 а.с. 3-4, диск із відеозаписом т.3 а.с. 17), який проводився за участю підозрюваного ОСОБА_4 , під час якого останній показав на гаражні бокси, у яких знаходились автомобілі, які вони із ОСОБА_3 приганяли з м. Запоріжжя, а також зазначив, один з автомобілів перебуває у гаражі по АДРЕСА_5 . Додатково зазначив, що місця, де стояли автомобілі у м. Запоріжжі він показати не може, оскільки не орієнтується у цьому місті.

Під час судового засіданні ОСОБА_4 заперечив добровільність наданих ним пояснень та зазначив, що вказана слідча дія проходила через три дні після його затримання, увесь цей час його тримали у Хортицькому відділі поліції, поліцейські наносили йому тілесні ушкодження та вимагали визнати свою провину у вчиненні злочину, захисника йому не надавали, тому, побоюючись за своє життя, він погодився взяти участь у слідчому експерименті, оскільки дійсно знав, де знаходяться автомобілі, які приганяв ОСОБА_3 , що і показав слідчому. Просив звернути увагу, що на відеозаписі зафіксовані тілесні ушкодження у нього на обличчі. Після завершення слідчого експерименту у той же день 25.07.2019 він пішов до лікарні, оскільки стан його здоров`я погіршився та лікарі залишили його на стаціонарному лікуванні через виявлені ЗЧМТ, струс головного мозку, ссадна голови та грудної клітини праворуч. У подальшому 30.07.2019 після конфіденційного побачення із захисником він вирішив повідомити лікарям, що його побили працівники поліції. Він намагався порушити кримінальну справу щодо працівників поліції, однак слідчі ДБР йому відмовили.

Під час судового засідання судом було відтворено відеозапис проведеної слідчої дії та встановлено, що слідчий експеримент проводився у присутності двох понятих та здійснювався відеозапис. Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 на питання слідчого пояснив, що «може показати гаражі, куди заїзжали автомобілі». Далі вказує на певні гаражні бокси та зазначає, що ОСОБА_3 заганяв туди автомобілі, а він одного разу допоміг перебуксувати один з автомобілів до іншого гаражу по вул. Вчительській у м. Нікополь, розташування якого також повідомив слідчому. Додатково зазначив, що де саме перебували автомобілі у м. Запоріжжя він вказати не може, оскільки дорогу йому показував ОСОБА_3 , а він міста не знає. На питання слідчого щодо стану свого здоров`я на момент проведення слідчої дії не відповів. З відеозапису вбачається, що на обличчі ОСОБА_4 наявні ссадна.

Аналіз вказаного протоколу слідчого експерименту приводить суд до висновку про те, що ОСОБА_4 дійсно був обізнаний про місця зберігання автомобілів, які були викрадені ОСОБА_3 , однак не підтверджував своєї участі у вчиненні цих злочинів та не надавав слідчому зізнавальні пояснення.

За таких обставин, враховуючи зміст протоколу слідчого експерименту, відсутність під час його проведення захисника, наявність на обличчі ОСОБА_4 ссаден, звернення останього у медичний заклад та підтвердження лікарями наявності у нього тілесних ушкоджень та травми голови, суд приходить до висновку про неможливість покладення в основу обвинувачення цього доказу, оскільки його результати є сумнівними.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Яременко проти України» від 12.06.2008 року зазначено, що визначаючи, чи було провадження у справі загалом справедливим, також має враховуватись, чи було дотримано прав на захист. Слід, зокрема, розглянути, чи заявникові була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання. Крім того, має бути врахована якість таких доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності. При тому, що питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується.

Таким чином, враховуючи, що саме протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 прокурор вважав основним доказом на підтвердження його провини та співучасті із ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про те, що він отриманий із порушення права особи на мовчання та під тиском з боку працівників поліції, тому відкидається судом із доказової бази через його недопустимість.

Крім того, прокурор зауважував на те, що під час обшуку автомобіля ОСОБА_4 (т.2 а.с. 1- 16) були знайдені речі, які належали потерпілому ОСОБА_13 та зберігались у його автомобілі, зокрема: рукавиці чорні резинові діелектричні, чемодан чорного кольору, щітку автомобільну червоного кольору із чорною ручкою, сокиру із дерев`яним руків`ям, рулон скотчу, бокорізи (т.1 а.с.216-218), що свідчить про його причетність до вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого. Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засідання пояснив, що у його автомобілі зберігалось багато речей, як у салоні, так і у багажнику, у тому числі і інструменти, частину з яких до автомобілю поклав ОСОБА_3 .. Обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив той факт, що після заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_13 він забрав частину інструментів, які могли йому бути у пригоді, та поклав до автомобіля ОСОБА_4 , щоб використати пізніше. Про те, кому належать ці інструменти, він ОСОБА_4 не повідомляв.

Під час судового засідання прокурором не було надано суду жодного доказу на спростування версії обвинувачених щодо відсутності у них спільних та узгоджених дій з приводу розпорядження майном, яке було викрадене ОСОБА_3 . В той же час, з реєстру матеріалів досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню вбачається, що під час досудового розслідування слідчим проводився огляд відеозапису із автогаражного кооперативу ( т.1 а.с. 65), однак прокурором під час судового розгляду ані протокол проведеної слідчої дії, ані диск із відеозаписом надано не було, тому з`ясувати та проаналізувати зміст вказаного відеозапису суд був позбавлений можливості.

Так, під час судового засідання прокурором неодноразово заявлялись клопотання про виклик до суду свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_20 , однак останні у добровільному порядку до суду не з`явились, внаслідок чого прокурор відмовився від допиту свідка ОСОБА_23 , який мав статус понятого під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , оскільки вказана слідча дія була зафіксована на відеозаписі, а іншої інформації щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень свідок не знає. Ухвала суду щодо забезпечення явки свідка ОСОБА_20 прокурором виконана не була з огляду на те, що останній перебуває за межами України. В той же час, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час судового засідання не заперечували той факт, що ОСОБА_3 винаймав декілька автогаражних боксів саме у ОСОБА_20 . В той же час, перевірити, чи володіє свідок іншими даними, у тому числі і щодо фактів спільної участі обвинувачених у вчиненні злочину або у прийнятті у подальшому спільних рішень щодо розпорядження отриманим майном або поділу виручених грошових коштів чи таке інше, у судовому засіданні не виявилось можливим через неявку вказаного свідка. При цьому, суд звертає увагу на те, що під час досудового розслідування сторона обвинувачення не скористалась можливістю допитати свідка, пояснення якого, на думку прокурора, є визначальними для результатів досудового розслідування, слідчим суддею у порядку ст. 225 КПК України.

Не є визначальними на думку суду і протоколи тимчасових доступів до речей і документів, під час проведення яких була отримана інформація щодо місця перебування мобільного телефону ОСОБА_4 у визначені органом досудового розслідування дати, а саме: у м. Запоріжжя у містах заволодіння транспортними засобами потерпілих, оскільки сам обвинувачений не заперечував факт прибуття до м. Запоріжжя на власному автомобілі та доставлення ОСОБА_3 до місць за адресами, який той вказував.

Інших беззаперечних доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення незаконного заволодіння транспортними засобами потерпілих за попередньою змовою та спільно із ОСОБА_3 , якими могли б бути факт затримання ОСОБА_4 у салоні автомобілів потерпілих, залишення слідів пальців рук у салонах автомобілів, які б належали ОСОБА_4 , пояснення свідків очевидців факту заволодіння транспортними засобами, або, наприклад, подальших дій, спрямованих на розпорядження майном або розподілення виручених грошових коштів (пояснення свідків, які ймовірно придбали автомобілі або запасні частини від них у ОСОБА_4 ), вилучення за місцем проживання ОСОБА_4 або за місцем розташування його автомобіля (у гаражі чи іншому нежитловому приміщенні), безпосередньо автомобілів потерпілих, запасних частин від них або іншого майна, прокурором суду надано не було.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 62 Конституції України та ч.3 ст. 373 КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може піддаватися кримінальному покаранню , доки не буде визнаний винним в законному порядку, обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях та ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі частини 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91цього Кодексу покладається на слідчого та прокурора.

Відповідно дост. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_4 до злочинів, у яких він обвинувачується, та аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності в межах пред`явленого обвинувачення, суд приходить до переконання про недоведеність причетності обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 289 КК України у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні вказаних вище епізодах кримінальних правопорушень, тому суд приходить до переконання, що його необхідно визнати невинуватим та виправдати у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Оскільки під час судового розгляду не знайшла свого підтвердження участь ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень незаконному заволодінні транспортними засобами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_3 відсутня кваліфікуюча ознака вчинення дій за попередньою змовою групою осіб, тому її необхідно виключити із пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення.
Таким чином, аналіз досліджених під час судового засідання доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку дає можливість стверджувати, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні доведена повністю
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України, тому що він вчинив умиснi дії, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 вчинив чотири епізоди тяжких злочинів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності , у тому числі за вчинення аналогічних злочинів, на обліках у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, на сьогодні офіційного місця роботи не має, має постійне місце проживання.
На підставі ст. 66 КК України у якості обставини, що пом`якшує покарання, суд визнає ОСОБА_3 щире каяття у вчиненому.
На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та дані про особу обвинуваченого, наявність невідбутого терміну покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.11.2020, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 70 ч.4 КК України, що буде відповідати принципам та меті його призначення, без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Вирішуючи цивільні позови суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

На підставі статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, у судовому засіданні знайшла своє підтвердження провина ОСОБА_3 у незаконному заволодінні транспортним засобом потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ..
Потерпілий ОСОБА_9 у позовній заяві просив стягнути на його користь вартість запасних частин та інших допоміжних засобів, які перебували в автомобілі: акумуляторної батареї, автомобільної магнітоли, декоративної полиці із акустичною системою, домкрату, набору інструментів, зовнішнього багажнику, які він оцінив на суму 5730 грн. Однак, під час судового розгляду потерпілим не було надано суду жодного підтверджуючого документу ані щодо наявності зазначених речей та їх зберігання в автомобілі, ані щодо їх індивідуальних ознак (товарних найменувань та таке інше), а також не надано доказів на підтвердження вартості вказаного майна. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_9 задоволенню не підлягають через їх необґрунтованість.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У судовому засіданні встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_9 був позбавлений можливості користуватися своєю власністю автомобілем, він був вимушений змінити звичний розпорядок свого життя, оскільки використовував автомобіль для поїздок на роботу, а також вживати заходів щодо відновлення свого попереднього стану: відновлювати документи на транспортний засіб для подальшого його використання, що буде складати невизначений час, тому з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_9 необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

З приводу позовних вимог потерпілого ОСОБА_13 про стягнення вартості автомобіля на суму 60000 грн та моральної шкоди у розмірі 100000 грн, суд зазначає, що задоволенню підлягають позовні вимоги щодо вартості автомобіля, але у сумі, яка встановлена висновком експерта, а саме: у розмірі 45347, 73 грн., а також моральна шкода у розмірі 10000 грн, оскільки внаслідок вчиненого щодо нього злочину та позбавлення права власності на автомобіль, він був вимушений докладати додаткових зусиль щодо відновлення попереднього стану та звичного укладу життя через неможливість використання автомобіля у власних цілях.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_14 , які складаються із вартості автомобіля, а також майна, яке у ньому зберігалось, суд зазначає, що задоволенню підлягають лише позовні вимоги щодо вартості автомобіля відповідно до висновку експерта на суму 19067,58 грн., оскільки потерпілим не було надано суду інших доказів щодо наявності зазначених речей та їх зберігання в автомобілі, ані щодо їх індивідуальних ознак (товарних найменувань та таке інше), а також не надано доказів на підтвердження вартості вказаного майна. Крім того суд зазначає, що потерпілий не звертався до правоохоронних органів із заявою з приводу викрадення майна із автомобіля та не зазначав його перелік (вказана заява для дослідження прокурором суду надана не була), також суд вважає доведеним спричинення потерпілому моральної шкоди внаслідок позбавлення можливості користуватися своєю власністю, яку суд оцінює у розмірі 10000 грн.
Речові докази на підставі ст.. 100 КПК України частково необхідно знищити, частково повернути за належністю.
Судові витрати, пов`язані із проведеними експертними роботами, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ч. 2 ст. 373 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити покарання у вигляді шести років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим із урахуванням покарання, призначеного за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.11.2020, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді шести років позбавлення волі без конфіскації майна.
Початок строку відбування покарання щодо ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання у порядку ст.. 208 КПК України тобто з 22 липня 2019 року.
Зарахувати до строку призначеного ОСОБА_3 покарання частково відбуте ним покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.11.2020, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції від 26.11.2015) з 26 вересня 2017 року до 19 липня 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою у Запорізькому слідчому ізоляторі залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 КК України та виправдати у зв`язку із недоведеністю його участі у вчиненні кримінального правопорушення.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у відношенні ОСОБА_4 скасувати.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 суму моральної шкоди від злочину у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.
В іншій частині позову відмовити.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_13 до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_13 суму матеріальної шкоди у розмірі 45347, 73 грн. та моральної шкоди від злочину у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, а всього 55347, 73 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_25 до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_14 суму матеріальної шкоди у розмірі 19067,58 грн. та моральної шкоди від злочину у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, а всього 29067,58 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведені експертні дослідження у сумі 1570,10 грн. та 942,06 грн., а всього на суму 2512,16 грн.
Речові докази:
-автомобіль ВАЗ 2106 без реєстраційних номерів у кузові сірого кольору номер двигуна НОМЕР_11 повернути за належністю потерпілому ОСОБА_9
-автомобіль ЗАЗ «Славута» зеленого кольору у розібраному стані, капот від вказаного автомобіля та частини обшивки салону, замок від багажнику автомобіля Славута, скло задніх дверей, передня панель салону, бампер чорного кольору із номерним знаком НОМЕР_10 , електроінструмент, три пари рейок від багажнику на дах, лобове скло, саперну лопату повернути потерпілому ОСОБА_13

-автомобіль ВАЗ 2105 у кузові бежевого кольору д.н. НОМЕР_5 повернути за належністю потерпілій ОСОБА_16

-шість змивів на марлевий тампон, п`ять фрагментів дактілоплівки, паперову серветку, фрагмент металевий від замка запалювання, фрагмент металевої хрестоподібної викрутки, дві викрутки, поліетиленовий пакет із еластичним бинтом, чоловічий кросівок, врізний замок, дві будівельні рукавиці знищити;

-зарядний пристрій у корпусі чорного кольору, мобільний телефон «Нокія» - повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_3

-ДВД-диск зберігати у матеріалах провадження суду

Скасувати арешт з майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2019.
Скасувати арешт з майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2019 щодо майна обвинуваченого ОСОБА_3 .
Скасувати арешт з майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2019 щодо майна потерпілої ОСОБА_16 .
Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, виправданому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву

Суддя: ОСОБА_1