Справа № 127/9293/20
Провадження №11-кп/801/770/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Розглянувши клопотання, суд відмовив в його задоволенні за недоведеності виправлення засудженого.
В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, просить його скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що засудженому було оголошено догану 26.06.2018 та строк дії дисциплінарного стягнення закінчився, нове дисциплінарне стягнення до нього не застосовувалось, а тому ОСОБА_7 вважається таким, що не мав стягнень, крім того, має хронічне захворювання, яке перешкоджає йому працювати.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що основною причиною, яка перешкоджає йому працювати є наявність хронічного захворювання, строк дії дисциплінарного стягнення закінчився, нове дисциплінарне стягнення до нього не застосовувалось, а тому він вважається таким, що не мав стягнень, крім того, його матір є особою похилого віку, хворіє, проживає одна та потребує його допомоги.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_6 , який наполягав на залишенні ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення.
Висновок суду про необхідність відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_7 обґрунтований, відповідає вимогам ст. 81 КК України, ч.1 ст. 6 КВК України та узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

Так, згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-достроково звільнити особу від відбування покарання можливо за умови, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, обов`язковими показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені в ч. 2 ст. 81 КК України, критерії: сумлінна поведінка засудженого та сумлінне ставлення до праці.
У ході судового розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.04.2017 за ч.2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України.

Вимоги ст. 71 КК України застосовані до ОСОБА_7 з підстав вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України під час іспитового строку. Судимість ОСОБА_7 від 21.09.2009 за ч.1 ст. 121 КК України, згідно якої він відбував покарання у виді позбавлення волі, не погашена.

Згідно характеристики на засудженого, ОСОБА_7 за період відбування покарання до виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, надані йому можливості щодо саморозвитку не використовує, має дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення розпорядку дня та одне заохочення у вигляді подяки.

Під дію ст. 101 КВК України підпадав по відбутті 1/3 строку покарання 20.03.2019 та рішенням комісії установи йому відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Під дію ст. 82 КК України підпадав по відбуттю 1/2 строку призначеного покарання 25.09.2019, однак рішенням комісії установи йому відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення.

Під дію ст. 81 КК України підпадав по відбуттю 2/3 частини строку призначеного покарання 30.03.2020, однак йому відмовлено як собі, що не довела своє виправлення.

Судом вірно взято до уваги, що жодним із поданих медичних документів не підтверджено факт того, що наявні захворювання у ОСОБА_7 мають протипоказання до праці.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 не досягнув ступеня виправлення, визначеного вимогами ст. 81 КК України та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4