Вирок

Іменем України

Справа № 712/13010/19

Номер провадження 1-кп/712/210/21

28 січня 2021 м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6 обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, українець, громадянин України, тимчасово не працюючим, з вищою освітою.

зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , учасником бойових дій, інвалідом, депутатом, ліквідатором ЧАЕС не являється, раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , 15 липня 2016 року, близько 21 години 21 хвилини, керуючи справним автомобілем «Fiat Nuovo Doblo» , р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Пушкіна, від вулиці Благовісної, у напрямку до Добровольчих Батальйонів (Червоноармійська), в місті Черкаси, при виїзді з перехрестя з вулицею Надпільною, неподалік будинку №188, проявив неуважність та порушив вимоги:

- п. 2.3.6) Правил дорожнього руху України, згідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п. 16.11. Правил дорожнього руху України, згідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

-дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України. Під час руху він, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг і виїзді на вказане перехрестя з другорядної дороги вулиці Пушкіна в м. Черкаси, не зупинив керований ним транспортний засіб перед перехрестям для надання переваги в русі транспортним засобам, що рухались по головній дорозі, та не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», а продовжив рух та виїхав на перехрестя вулиць Пушкіна та Надпільна, не надавши перевагу в русі велосипедисту ОСОБА_4 , який рухався на велосипеді по головній дорозі вулиці Надпільної справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля «Fiat Nuovo Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , унаслідок чого допустив зіткнення із вказаним велосипедистом. У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №02-01/1549 від 03.08.2016 отримав ушкодження у вигляді травми голови з переломом кісток склепіння черепа, забоєм головного мозку, саден м`яких тканин голови, саден м`яких тканин кінцівок. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи та відносяться: травма голови з переломом кісток склепіння черепа, головного мозку, саднами м`яких тканин голови - до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя; садна м`яких тканин кінцівок-до категорії легких тілесних ушкоджень. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Fiat Nuovo Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , а саме вимог п. 16.11 та вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, згідно з висновком експерта №4/1823 від 02.11.2017 знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.286КК України не визнав повністю, суду показав, що 15 липня 2016 року, близько 21 години 21 хвилини, керуючи автомобілем «Fiat Nuovo Doblo», р.н. НОМЕР_1 він рухався по вул. Пушкіна. Пригода сталася на вул. Пушкіна за лінією дороги по вул.Надпільній. Це вже були сутінки, світло ще не ввімкнули, тому ділянка дороги не освітлювалася. На дорогу падала тінь з чагарників і нечищених дерев. Перед виїздом на перехрестя він зупинився перший раз, щоб пропустити автомобілі з включеними фарами. Потім зупинявся ще другий раз. Побачив, що автомобілі знаходяться від нього на великій відстані і почав рух бо вважав, що у нього було достатньо часу щоб переїхати перехрестя. Світло в автомобілі було увімкнуте. Він переїздив перехрестя на невеликій швидкості, стрілка спідометра показувала 10. Він не розганявся бо біля перехрестя буди діти, подивився ще раз по сторонам, почав рухатися, велосипедиста він не бачив, бо той їхав без спеціальних вогнів, в тіні дерев. Він їхав по другорядній дорозі. Коли він вже переїхав перехрестя, загальмував, зупинився, почув удар в правий бік автомобіля. Задня частина його автомобіля вже була за лінією дороги. Зразу не зрозумів, що сталося. Вийшов з автомобіля побачив потерпілого, який лежав на землі. Удар відбувся коли він вже був навпроти тротуару. Потерпілий пару хвилин був без тями, він його перевернув, крові не бачив, були садна. Потім він вийняв із свого автомобіля аптечку, підбігла жінка, яка неподалеку проходила. Він зателефонував в швидку. Велосипедиста він помітив після удару, той пом`яв праве крило його автомобіля і розбив фару. Він думав що велосипедист рухався по тротуару. Його водійський стаж близько 28років. З потерпілим після ДТП він мав контакт. В лікарні він його провідував, кожен день, спілкувався з матір`ю. Гроші давав стільки, скільки було потрібно, за період перебування в лікарні 5000грн., 2000грн., 2000грн. були розписки. Не визнає вину, оскільки їхав з маленькою швидкістю, освітлення не було, практиктично переїхав дорогу. Вважає, що ДТП це більше вина потерпілого. Дорога була в поганому стані, велосипедист їхав з великою швидкістю. На момент зіткнення він зупинився, тормозного сліду не було. На проїжджій частині в момент зіткнення він повністю проїхав вул. Ільїна. Викликав швидку він, спілкувався з лікарями. У потерпілого були садна на голові, руці, нозі. Після удару потерпілий вилетів з велосипеда і перелитів через капот автомобіля. Розписки на 9000грн. у нього були. Після виписки потерпілий вимагав 100000грн., тому він припинив сплачувати йому кошти. В лікарні потерпілий був 10днів його стан не погіршувався. 100000 відшкодування моральної шкоди, озвучив дідусь потерпілого. Потерпілий в`їхав в його автомобіль, удар був в бік. Слідчий експеримент проводився через місяць після ДТП. Його допитували в вересні 2017. Він звертав увагу, що змінилася дорожня обстановка. Подію не передбачав.

Незважаючи на невизнання своєї вини, вина обвинуваченого, доведена і повністю підтверджується показами допитаних у судовому засіданні потерпілого, свідків, експерта, також зібраними по справі доказами в їх сукупності, а саме : - допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що ввечері 15 липня 2016 року, близько 21 години 21 хвилини виїздив на велосипеді з вул. Ільїна (Надпільна) 28, на вулиці було світло, був одягнутий в білу майку, шорти салатово-білі, рухався по вул. Надпільній в сторону центра м.Черкаси. Рухався зі швидкістюі 35км/год. під`їздив до перехрестя вул. Франка-Пушкіна, там була вода, він об`їхав її, не змінюючи полосу руху, побачив перед собою автомобіль Фіат, який був на його полосі, перешкоджав йому рух прямо. Він намагався уникнути зіткнення і намагався об`їхати його з права, він думав що той хоче виїхати на вул. Надпільну. Почав з`їджати вправо, автомобіль почав рухатися через його полосу і він в`їхав в автомобіль під кутом 50-60градусів. Автомобіль побачив метрів за 15-20м. У нього не було можливості загальмувати, бо велосипед спортивний. Він хотів уникнути зіткнення. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, оскільки після ДТП у нього проблеми з вухом, він лікується в сурдологічному центрі, до ДТП був здоровий. Кошти потерпілий платив, в позові вказані суми, станом після сплати обвинуваченим коштів за лікування. Автомобіль він помітив коли той вже був на його полосі. Там були дуже високі берези, але йому було добре видно. На велосипеді були відбиваючі елементи. Телефон у нього був увімкнутий та увімкнутий ОСОБА_8 . Ці дані є в матеріалах справи. Він рухався по головній дорозі, вважає, що був правий, водій повинен його пропустити. У нього був перелом тім`яної і скроневої частини черепу, забої, струс мозгу, проходив лікування, звертався до лікарів з проблемами ЖКГ, висипи на обличчі бувають. До ДТП він був здоровий. Медична довідка відповідає дійсності. У нього легка приглухуватість. Отітами він не хворів. Він їхав на відстані метр від бордюра. Видимість була достатньою для нього, на 3-4 квартали. Він тільки переїхав вул.Франка, його обганяли інші автомобілі, коли доїзджав до перехрестя їхав прямо. Автомобілі обганяли після вул.Франка, ближче до середини квартала. Калюжа була перед вул.Пушкіна, автомобіль побачив після калюжі. Освітлення вуличного не було, фари на велосипеді не було. Катафоти на колесах були, чи були на передньому не пам`ятає. Він знає, що в темну пору без фар не можна рухатися, але тоді було ще достатньо світло. Погода була хмарна, було сухо. В яму не потрапляв. Він збирався їхати прямо в центр. Його попереджали про кримінальну відповідальність. Більша частина автомобіля була на його полосі. Автомобіль не швидко рухався до 10км. Зіткнення відбулося по повороті, ближче до пішохідного переходу. Відстань від вул. Надпільної до місця зіткнення метра 4. Коли він прийшов до тями бачив розбите крило. При ньому автомобіль не змінював місце розташування. В серпні збирався на вступні екзамени, поїхав на початку серпня, був 2 дні. Втрат пам`яті після ДТП у нього не було. У велосипеда був зігнутий руль, подертата гальмівна ручка. У автомобілі не бачив чи були включені фари. Він чує писк у вусі. Потрібно звертатися на діагностику раз в пів року;

- свідок ОСОБА_9 суду показав, що проводився слідчий експеримент на перехресті вул.Ільїна-вул.Пушкіна, він був присутній в якості понятого, також брали участь потерпілий, обвинувачений, експерт і ще декілька людей. Автомобіль «Fiat Nuovo Doblo» рухався від вул.Благовісній по вул.Пушкіна, через головну дорогу. Велосипед їхав по вул. Ільїна до вул.Котовського. Місце зіткнення встановлювалося. Зіткнення було 4-5м за перехрестям. Він проживає десь в 1 км від місця аварії. Там він гуляв часто з собакою, вирубка дерев та кущів була. Чув як на експеременті казали, що не відповідає обстановка дійсності, по часу і по зовнішнім деталям, бо кущів не було. Автомобіль поставили на перехресті. Яка була обстановка під час події не знає. У потерпілого був добрий стан здоров`я бо він сів і поїхав на велосипеді;

- свідок ОСОБА_10 суду показав, що був присутній при проведенні слідчого експерименту в кінці літа, під вечер, на перехресті Пушкіна- Ільїна. Був обвинувачений, потерпілий, захисник. Був велосипед, автомобіль Фіат. Автомобіль рухався по вул.Пушкіна на другорядній дорозі. Місце зіткнення встановлювалося. По вул.Пушкіна за перехрестям вул.Ільїна. Велосипедист рухався прямо. Він був в автомобілі Фіат, дивився чи видно велосипедиста. В тому місці аварії бувають часто. Там розчищали чагарники після слідчого експеремента. Потерпілого бачив зблизька, медосвіти не має. Бачив як робили заміри з велосипедистом, слідча дія була більше 1 часу. Учасники слідчої дії почувалися добре. Протокол відповідав встановленим обставинам;

- експерт ОСОБА_11 суду показав, що при проведенні експертизи використовувалася документація наведена у дослідницькій частині експертного висновку: медична карта, виписка з історії хвороби, протокол КТ головного мозку, консультативний висновок лікарів. Цих документів було достатньо для прийняття висновку. Відкриті і закриті переломи кісток відносяться до тяжких травм. Про кримінальну відповідальність попереджався. Повторного огляду не потрібно було робити. Перший висновок був через 3 тижні після ДТП. Дані містилися в медичній карті. Потерпілий поступив в лікарню в 2016 і був виписаний 25.07.2016. В медичній карті бачив, що ОСОБА_4 проходив лікування, він акценту на цьому не робив. Садна локалізувалися згідно медичної карти, перелом тім`яної кістки. При наїзді автомобіля на велосипедиста могли виникнути такі ушкодження як у ОСОБА_4 . Якби велосипедист в`їхав в автомобіль травми не змінилися. Тріщину не відносять до тяжких ушкоджень, комп`ютер показав перелом, тому він вказав, що тяжкі тілесні ушкодження. Перелом -це всієї частини пластин, тріщина тільки однієї пластини.

Також вина в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме:

- протоколом огляду місця події, від 15.07.2016, схемою пригоди та фототаблицями до нього, згідно яких місцем огляду є перехрестя вул. Пушкіна-Надпільна в м.Черкаси прилегла територія у м.Черкаси біля буд.№ 17 по вул. Сумгаїтській. Автомобіль «Fiat Nuovo Doblo» знаходиться в положенні згідно до план-схеми. На асфальтному покритті осколки скла фар справа перед правою передньою фарою ;
- протоколом проведення слідчого експеременту від 19.08.2016 та фототаблицями до нього, згідно якого потерпілий вказує місце зіткнення його велосипеда з автомобілем «Fiat Nuovo Doblo» на вул.Пушкіна в м.Черкаси», розташування автомобіля «Fiat Nuovo Doblo» на траєкторію його руху по вул. Пушкіна в м.Черкаси, видимість велосипеда з робочого місця водія автомобіля «Fiat Nuovo Doblo» в момент виїзду на головну дорогу з другорядної;

- висновком експерта №02-01/1549 від 05.08.2016, з якого у ОСОБА_4 , згідно даних медичної карти, мали місце ушкодження: травма голови з переломом кісток склепіння черепа, забоєм головного мозку, саднами м`яких тканин голови; садна м`яких тканин кінцівок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться:травма голови з переломом кісток склепіння черепа, забоєм головного мозку, саднами м`яких тканин голови - до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя, садна м`яких тканин кінцівок - до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень;
- висновком експерта №02-01/1006 від 26.09.2019, з якого у ОСОБА_4 , згідно даних медичної карти, мали місце ушкодження: травма голови з переломом кісток склепіння черепа, забоєм головного мозку, саднами м`яких тканин голови; садна м`яких тканин кінцівок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться: травма голови з переломом кісток склепіння черепа, забоєм головного мозку, саднами м`яких тканин голови - до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя; садна м`яких тканин кінцівок - до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Травма голови у ОСОБА_4 за ознакою небезпеки для життя кваліфікувалася відповідно до пп.б)п.2.13 « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»;

- висновком експерта № 4/1242 від 19.08.2018, згідно якого до моменту ДТП елементи рульового керування та робочогальмівної системи автомобіля «Fiat Nuovo Doblo» д.н.з. НОМЕР_1 перебували в працездатному (робочому) стані;

- висновком експерта №4/1373 від 20.09.2016, згідно з яким у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, та за обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля «Fiat Nuovo Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_12 повинен був діяти у відповідності до вимог п.16.11. Правил дорожнього руху України, та вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу». У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, та за обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, велосипедист ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 6.2, 6.6 а), 12.3 Правил дорожнього руху України. У момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний у постанові слідчого про призначення експертизи, велосипедист ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Fiat Nuovo Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, водій автомобіля «Fiat Nuovo Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 , рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу велосипедисту ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі, тому в його діях вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 та вимогам дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. У момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний у постанові слідчого про призначення експертизи, велосипедист ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Fiat Nuovo Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, тому в його діях вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. У разі продовження руху велосипедистом ОСОБА_4 прямолінійно без зміни напрямку свого руху, можливість контактування велосипеда з автомобілем «Fiat Nuovo Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 не виключалася;

- висновком експерта №4/1823 від 02.11.2017, згідно якого у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, та за обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля «Fiat Nuovo Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_12 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 16.11. Правил дорожнього руху України, та вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу». У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, та за обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, велосипедист ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 6.2, 6.6 а), 12.3 Правил дорожнього руху України.У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, водій автомобіля «Fiat Nuovo Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 , рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу велосипедисту ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі, тому в його діях вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 та вимогам дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. У момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний у постанові слідчого про призначення експертизи, велосипедист ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Fiat Nuovo Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, тому в його діях вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди;

- висновком експерта № 1192/1426/19-23 від 19.06.2019, згідно з яким у даній дорожній обстановці, водій автомобіля Fiat Nuovo Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, велосипедист ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Fiat Nuovo Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 не відповідали вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. У даній дорожній обстановці, дії велосипедиста ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходилося у причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Суд вважає, вищевказані докази належними та допустими, оскільки отримані без суттєвого порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Оцінюючи указані вище докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України встановлена згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України).

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України включає такі обов`язкові ознаки:1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у; 1) вчиненні дій, які заборонені правилами (проїзд на забороняючий сигнал світлофора, експлуатація автомобіля з певними технічними несправностями тощо); 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки чи приписів дорожних знаків, неправильне користування зовнішніми світловими приладами). Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів. Такі правила встановлені у законах та інших нормативно-правових актах, насамперед Правилах дорожнього руху.

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху, тобто в процесі пересування транспортних засобів. Тому не охоплюється ст. 286 заподіяння шкоди під час ремонту транспортних засобів чи в ході виконання ними певних спеціальних (не транспортних) операцій (наприклад, під час переміщення ґрунту бульдозером, збирання врожаю самохідним комбайном).

Кримінальна відповідальність за ст. 286 настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження. Заподіяння в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху легких тілесних ушкоджень виключає застосування ст.286,

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286. Злочин вважається закінченим з моменту настання зазначених у ст. 286 наслідків.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною. При умисному ставленні до наслідків вчинене кваліфікується за статтями Особливої частини КК, що передбачають відповідні умисні злочини.

Пунктом 16.11 ПДР України встановлено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Знак 2.1. «Дати дорогу» передбачає, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички « »- транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.
Згідно п.12.3. ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Згідно з висновком експерта №4/1373 від 20.09.2016 у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, в діях водія ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 та вимогам дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. У діях ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди; згідно з висновком експерта №4/1823 від 02.11.2017, у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, у діях водія ОСОБА_7 , вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 та вимогам дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Велосипедист ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Fiat Nuovo Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, тому в його діях вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди; відповідно до висновку експерта № 1192/1426/19-23 від 19.06.2019, у даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, велосипедист ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Fiat Nuovo Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 не відповідали вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. У даній дорожній обстановці, дії велосипедиста ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходилося у причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Враховуючи викладене, наведені докази, на яких побудоване обвинувачення, перевірені, оцінені докази, які суд визнає належними, допустимими, достатніми та достовірними, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 зневажив безпекою дорожнього руху, чим порушив правила дорожнього руху і вчинені ним порушення знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наступившими наслідками-виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що потягла за собою завдання тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя потерпілому ОСОБА_4 і вчинив кримінальне правопорушення-порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується показами потерпілого, що обвинувачений рухався з невеликою швидкістю і мав змогу застосувати екстренне гальмування.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_7 наявна суб`єктивна та об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.286КК України.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Також суд вважає, що в діях потерпілого ОСОБА_4 наявні порушення п. 12.3 ПДР України, який нехтуючи своєю безпекою не зменшив швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

В свою чергу судом встановлено також, що потерпілий ОСОБА_4 рухався на велосипеді, на якому спереді були відсутні світлоповертачі спереду- білого кольору та відсутній ліхтар спереду. Відповідно до п.6.2. ПДР України велосипедист має право керувати велосипедом, який обладнаний звуковим сигналом та світлоповертачами: спереду білого кольору, по боках оранжевого, позаду червоного. Для руху в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на велосипеді повинен бути встановлений та увімкнений ліхтар (фара). Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями, які виразились у порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України. Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , непогодження сторони захисту з результатами проведених, відповідно до протоколів проведення слідчого експеременту, в частині невірного встановленні місяця зіткнення, а в подальшому і результатів судово-автотехнічних експертиз, а також судово-медичних експертиз стосовно встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, суд оцінює критично та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення відповідальності, оскільки вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України підтверджується показами потерпілого, свідків, експерта допитаних в судовому засіданні та висновками експертів, а також того факту, що ніхто із учасників процесу, не оспорюють той факт, що потерпілий ОСОБА_4 рухався на велосипеді по вулиці Благовісній м. Черкаси, яка є головною, а водій ОСОБА_7 рухався на автомобілі «Fiat Nuovo Doblo», р.н. НОМЕР_1 по вулиці Пушкіна м. Черкаси, яка є другорядною. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України судом не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України суд не вбачає. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує тяжкість скоєного злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, раніше не судимого, особу яка позитивно характеризується за місцем проживання, має тісні соціальні зв`язки, суд дійшов висновку, що його виправлення та перевиховання можливе при призначенні покарання без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75КК України.

Що стосується додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то відповідно до роз`яснень, даних у пунктах 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У вказаній постанові також вказано, що у кожному випадку при призначенні покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно. Позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

З урахуванням обставин вчиненого злочину, суд не вважає необхідним застосовувати до обвинуваченого і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.23ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 1 статті 1167ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» даної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При визначенні розміру моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що потерпілому з вини обвинуваченого завдано моральних страждань через багатоденний фізичний біль у зв`язку втратою здоров`я, суд дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди в сумі 15000грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 5305,19грн. не підлягає до задоволення, оскільки обвинувачений сплатив за лікування ОСОБА_4 9000грн., що не заперечувалося останнім в судовому засіданні. Копії чеків наданих потерпілим на підтвердження витрат за лікування на суму 649,92грн. відносяться до періоду лютого 2017, підтвердження того, що вони витрачені саме на лікування травм, отриманих під час ДТП суду не надано. Що стосується чеків на суму 4655,27грн., вони сплачені за період лікування потерпілого одразу після дорожньо-транспортної пригоди, тобто ці кошти, як зазначалося вище були відшкодовані обвинуваченим. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу, суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., яка відповідає ступеню складності справи, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги та обсягу наданих послуг.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_7 .

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374,377 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 , звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 п.1,2, ч.3 п.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_7 витрати за проведення експертизи у сумі 7375,28грн. на користь держави.

Цивільний позов заявлений ОСОБА_4 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної 15000грн., 10000грн. правової допомоги, а всього 25000грн.

Речові докази:

автомобіль «Fiat Nuovo Doblo», р.н. НОМЕР_1 - переданий на зберігання ОСОБА_7 вважати повернутим;

велосипед «Mussini» та мобільний телефон Самсунг Галаксі, передані під зберігальну розписку ОСОБА_4 вважати повернутими;

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Головуючий: