Провадження №1-кс/127/8162/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2020 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000025, в порядку ст. 303 КПК України, -
в с т а н о в и в :

21.08.2020 ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі вищевказаною скаргою.

Під час ознайомлення із скаргою судом встановлено, що 12.08.2020 ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000025, в порядку ст. 303, 304 КПК України. Дана скарга автоматизованою системою документообігу Вінницького міського суду Вінницької області розподілена судді ОСОБА_1 та присвоєно єдиний унікальний номер судової справи № 127/17457/20 про що свідчить протокол автоматичного визначення слідчого судді від 12.08.2020.
12.08.2020 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області дану скаргу призначено до розгляду на 17.08.2020 о 11 год. 30 хв.
Незважаючи на викладену обставину, 20.08.2020 ОСОБА_2 повторно звернувся до суду із аналогічною скаргою в якій також просив скасувати постанову слідчого СВ ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000025.
Дана скарга також була розподілена слідчому судді ОСОБА_1 про що свідчить протокол автоматичного визначення слідчого судді від 21.08.2020.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2 надіслав до Вінницького міського суду Вінницької області повторно скаргу до вирішення судом попередньої скарги.

Суд звертає увагу на те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом N 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Стаття 17 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950р. № ETS N 005 «Заборона зловживання правами» передбачено, що «Жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції».

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 27 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав, але в межах та у спосіб, передбачений законом.
З наведеного вбачається, що сторони та інші учасники кримінального провадження мають певні права, зокрема, права на оскарження дій або бездіяльності органу досудового розслідування, прокуратури, проте мають використовувати їх лише в межах та у спосіб, передбачений законом.
Суд звертає увагу на те, що станом на даний час існує прогалина у КПК України відносно наслідків повторного подання скарги чи клопотання до вирішення судом скарги чи клопотання того самого змісту.

Прогалина в законодавстві це відсутність нормативно-правової регламентації певної групи суспільних відносин у сфері правового регулювання, окресленій основними принципами права, тобто це відсутність правової норми, яка б регулювала суспільні відносини конкретного виду, що потребують правового регулювання. Усунути прогалину можна за допомогою правотворчого процесу. Проте, швидке усунення прогалин можливе застосуванням аналогії.

Кримінально-процесуальний кодекс України не передбачає неприпустимість зловживання процесуальними правами. Проте, діючий Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті, а тому при розгляді даної скарги суд вважає за доцільним застосувати аналогію права.
Відповідно до ст. 44 ч. 1 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України передбачено, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Враховуючи, що ОСОБА_2 подав до суду дві скарги із аналогічною вимогою з тих самих підстав, а тому в суду є підстави вважати, що скарги подані з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, а отже слід дійти до висновку про зловживанням позивачем процесуальними правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без розгляду, оскільки суд приходить до висновку про зловживання особою, яка подала скаргу своїм процесуальним правом при поданні скарги на постанову про закриття кримінального провадження №0000025.

Керуючись ст.ст. 27, 303 КПК України, ст. 44 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000025, яка подана 21.08.2020 залишити без розгляду.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя