Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

09 грудня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 - запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 13 грудня 2020 року включно.

Визначено розмір застави в сумі 169 440 грн.

Строк дії ухвали визначено рахувати до 13 грудня 2020 року включно.
З матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Ковельському міськрайонному суді перебуває кримінальне провадження №0000853 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду. Зазначає, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України є необґрунтованими, а тому просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

На розгляд справи в апеляційний суд прокурор ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 вказали на можливість розгляду справи у відсутності прокурора ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 , які підтримали апеляційну скаргу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону Украини "Про виконання рішень і застосування практики Європейского суду з прав людини", тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою sine qua non (обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§ § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 08.06.2006 року у справі "Корчуганова проти Росії", § § 66, 67 рішень ЕСПЛ від 07.04.2005 у справі "Рохлина проти Росії", § § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 01.06.2008 у справі "Мамедова проти Росії", § 79 рішень ЕСПЛ від 10.02.2011 року по справі "Харченка проти України", § § 40-42 рішення ЕСПЛ від 02.03.2006 року у справі "Долгова проти Росії").
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 , проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Із поданого клопотання про продовження строку тримання під вартою слідує, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати. Зокрема, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню (п.п.1,4 ч.1 ст. 177 КПК України).

Також є ризик, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України).

За наведеного, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 .
Доказів на спростування висновків суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_5 - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3