Справа № 162/714/19 Провадження №11-кп/802/155/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.296 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 18 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березичі Любешівського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професіно-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Любешівського районного суду Волинської області 06.05.2019 року за ч.2 ст.342 КК України - покарання у виді штрафу, судимість за яке у встановленому законом порядку не знята і не погашена,
засуджено за ч.1 ст.296 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 24 серпня 2019 року близько 20 год. неподалік житлового господарства АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, своїм зневажливим ставленням до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил та норм поведінки і моралі, в присутності неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та інших осіб, нецензурно лаявся, проявляючи безсоромність та грубу непристойність, усвідомлюючи, що його дії помітні для оточуючих, демонстрував свої статеві органи неповнолітній ОСОБА_9 та іншим присутнім особам.
У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 не оспорюючи доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, оскаржує судове рішення з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок суворості. Вважає, що враховуючи характеризуючі дані обвинуваченого, а також враховуючи наявні обставини, які пом`якшують покарання, щодо ОСОБА_7 можна обрати такий вид покарання як штраф, і це буде відповідати принципу справедливості та достатності покарання. З огляду на це, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині покарання, призначивши обвинуваченому покарання у виді штрафу.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, доводи обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, думку прокурора, який вважає скаргу безпідставною, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
За положеннями, які містяться у ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд апеляційної інстанції відповідно до норм ч.1 ст.404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, та кваліфікація його дій за ч.1 ст.296 КК України, є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Разом з тим, сторона захисту у поданій апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок суворості.
Проте, такі твердження до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.
Так, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Дані вимоги Закону були повністю дотримані судом першої інстанції.
Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про його особу. При цьому судом наведено переконливі доводи про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства на певний строк, а також про недостатність застосування до нього такого виду покарання як штраф навіть у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.296 КК України.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд правильно відніс активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої ним моральної шкоди неповнолітній потерпілій.
Обтяжуючими покарання обставинами суд правильно визнав - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Крім того, місцевий суд призначаючи покарання обвинуваченому врахував дані про його особі, а саме те, що він раніше неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, судимий за вчинення умисного злочину (ч.2 ст.342 ККУ), за що має не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, немає постійного місця роботи та самостійного доходу.
При призначенні покарання враховано було і думку неповнолітньої потерпілої та її законного представника, остання з яких вважала, що обвинуваченому слід призначити покарання саме у виді арешту.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.1 ст.296 КК України і саме у виді арешту строком на 2 (два) місяці.
Призначене покарання на думку апеляційного суду, відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого.
Таким чином, підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому призначеного покарання шляхом призначення покарання у виді штрафу, з мотивів наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.
Усі доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі і наведені під час апеляційного розгляду справи щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає голослівними та до уваги не приймає, оскільки вони були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та відповідно не спростовують висновків місцевого суду і не дають жодних підстав для зміни оскаржуваного вироку, як про це просить апелянт.
Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на підставі п.1 ч.1 ст.407 КПК України слід залишити без задоволення, а вирок Любешівського районного суду Волинської області від 18 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Любешівського районного суду Волинської області від 18 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 , без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий:

Судді :