Номер провадження: 11-сс/813/202/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 січня 2021 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004266 від 20 серпня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 січня 2021 року було задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190; ч.2 ст.209 (в ред. від 10.11.2015 року), ч.3 ст.358; ч.2 ст.28, ч.4. ст.358 КК України продовжений строк тримання під вартою в ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до 13 березня 2021 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що сторона захисту не довела існування ризиків того, що ОСОБА_8 має намір переховуватись від органу досудового розслідування, або перешкоджати кримінальну провадженню іншим чином.

Підозрюваний жодного разу не проігнорував виклики слідчого та завжди за першою вимогою самостійно являвся на допити. Крім того ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується за місцем проживання.

Окремо захисник наголосив, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра за ч.4 ст.190 КК України є необґрунтованою, оскільки в клопотанні слідчого не зазначено осіб, яким внаслідок вчинення злочину була спричинена матеріальна шкода, а отже потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України убачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя дотримався вимог ст.199 КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до клопотання слідчого ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190; ч.2 ст.209 (в ред. від 10.11.2015 року), ч.3 ст.358; ч.2 ст.28, ч.4. ст.358 КК України за таких обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що в період з травня 2016 року по листопад 2018 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена) ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші невстановлені слідством особи, перебуваючи на території м. Одеси (точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), при невстановлених обставинах, з метою незаконного збагачення, у різний період часу, вступили у попередню змову між собою, направлену на заволодіння шляхом обману чужим майном, розробивши при цьому спільний злочинний план з розподілом ролей кожного із учасників.

Реалізуючи розроблений спільний злочинний план, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи їх настання, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші невстановлені слідством особи, використовуючи заздалегідь підроблені правовстановлюючі документи на конкретні об`єкти нерухомого майна, зокрема ті, які знаходились в іпотеках банків, а також нежилих приміщень, що належали територіальній громаді міста Одеси, незаконно отримали право власності на них, які надалі з використанням реквізитів фіктивного ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), у якого не відкрито жодного банківського рахунку, перереєстрували право власності на нього, тим самим фактично легалізували їх.

Для маскування своєї незаконної діяльності вказана група осіб, діючи за попередньою змовою між собою, у різний час з травня 2016 року до липня 2018 року безпосередньо або через невстановлених у ході розслідування осіб, підшукала ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та інших невстановлених осіб, яким запропонували за грошову винагороду виступити як підставні особи «вклейки» для заволодіння шахрайським шляхом об`єктами нерухомого майна з подальшою їх легалізацією.

Роль підставних осіб - «вклейок» полягала у тому, що останні із використанням заздалегідь підроблених паспортів громадян України, виданих на ім`я інших осіб, у яких були вклеєні їх фотокартки, ввели в оману осіб, уповноважених на здійснення реєстраційних дій відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших осіб, виступивши в ролі особи, що має відповідні майнові права до такого об`єкту нерухомості.

Надалі, отримавши незаконно право власності на відповідні об`єкти нерухомості, з метою приховування та маскування їх справжнього незаконного походження, підставні особи «вклейки», зокрема ОСОБА_14 , який діяв під анкетними та паспортними даними від імені ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , який діяв під анкетними та паспортними даними від імені ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , який діяв під анкетними та паспортними даними від імені ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , який діяв під анкетними та паспортними даними від імені ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , невстановлена особа, яка діяла під анкетними та паспортними даними від імені ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , шляхом укладання фіктивних правочинів з ОСОБА_11 переоформили право власності на них за фіктивним ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) для отримання можливості подальшого їх продажу добросовісним набувачам (покупцям).

Всього у період з березня по грудень 2017 року за участі ОСОБА_8 , вказана група осіб незаконно заволоділа 3 об`єктами нерухомості, розташованими за наступними адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , які у подальшому легалізувала, шляхом вчинення правочинів з ними та реєстрації права власності за ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи №19-8191/8193, від 29.05.2020 року;

- висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи №19-8200/8202 від 10.06.2020 року;

- висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи №19-8197/8199 від 12.06.2020 року;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 05.05.2020 року, тимчасовий доступ проведено на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду у м. Одесі від 15.04.2020 року у нотаріуса ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

- копіями документів вилученими тимчасовим доступом у ІНФОРМАЦІЯ_9 : довідка Ф-1 на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , довідка Ф-1 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів, від 22.04.2020 року, тимчасовий доступ проведено на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_11 від 15.04.2020 року у нотаріуса ОСОБА_20 ;

- копіями документів вилученими тимчасовим доступом у нотаріуса ОСОБА_20 : довіреність ОСОБА_8 на представлення його інтересів ОСОБА_10 від 06.02.2018 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_12 від 19.05.2020 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.05.2020 року з додатком до нього (впізнання проводилось за участю свідка ОСОБА_21 , відповідно до якого свідок впізнав ОСОБА_8 , як чоловіка який вирішував питання з іпотекою квартири АДРЕСА_3 );

- висновком експерта №19-4102 судової оціночно-будівельної експертизи від 24.12.2019 року;

- висновком експерта №19-4103 судової оціночно-будівельної експертизи від 27.01.2020 року;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_13 від 20.08.2020 року;

- проколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_13 від 07.10.2020;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри у пред`явленому йому обвинуваченні. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

З клопотання слідчого вбачається, що для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ще ряд процесуальних дій, а саме: отримати висновки судової почеркознавчої експертизи, призначеної з метою дослідження підписів в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_20 ; отримати висновки судової медичної експертизи, призначеної 02.12.2020 року з метою встановлення ступеня тяжкості спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_22 ; отримати висновки додаткової судової почеркознавчої експертизи, призначеної 01.12.2020 року з метою дослідження підписів та почерку ОСОБА_21 ; отримати висновки оціночно-будівельної експертизи, призначеної 29.10.2020 року з метою встановлення вартості предмету посягання, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_4 ; отримати матеріали від оперативного підрозділу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме, протоколи за результатами зняття інформації з електронних інформаційних систем; розсекретити таємні клопотання слідчого, погоджені прокурором та внесені на розгляд слідчому судді, ухвали Одеського апеляційного суду за результатами розгляду внесених клопотань, доручення оперативному підрозділу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, інші супровідні документи; провести додаткові огляди матеріальних носіїв інформації, які є додатками до протоколів обшуків у кримінальному провадженні, визнати їх речовими доказами; виконати інші слідчі та процесуальні дії.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий в клопотанні та наданих матеріалах, а також в судовому засіданні прокурор довів, що ризики передбачені пунктами 1), 3) та 5) ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 не зменшились і продовжують існувати, зокрема останній перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, або продовжувати вчиняти інші злочини.

Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі і тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.209 КК України та особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

У разі визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні вказаних злочинів йому загрожує реальне покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

З огляду на викладені обставини апеляційний суд переконаний, що ризик того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування на теперішній час не зменшився і продовжує існувати.

Наявність вказаного ризику підтверджується і протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №2193/55/114-2020 від 31 березня 2020 року відносно ОСОБА_8 за абонентським номером НОМЕР_2 , згідно якого після виклику ОСОБА_8 до слідчого, останній висловлював бажання покинути територію України, шляхом переїзду до Російської Федерації, де проживає його тітка, а після до Німеччини з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того не зменшився і продовжує існувати ризик, передбачений п.3) ч.1 ст.177 України, оскільки ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі має можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що буде перешкоджати встановленню істини по справі.

Існування вказаного ризику підтверджується тим, що в даному кримінальному провадженні є свідки та інші підозрювані з якими ОСОБА_8 безпосередньо знайомий, йому відомі їхні анкетні дані, місця проживання, інформація відносно їх родичів, тощо.

Крім того апеляційний суд враховує, що підозрюваний вчинив дії, що стали підставою для повідомлення останньому про підозру у вчиненні щонайменше 6 епізодів злочинів, які є особливо тяжкими, він не має постійного місця роботи та підозрюється у вчиненні злочинів майнової спрямованості, в зв`язку з чим продовжує існувати ризик, передбачений п.5) ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може продовжувати вчиняти нові злочини.

Беручи до уваги вищевикладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував всі обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про те, що під час здійснення подальшого досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_8 необхідно продовжити строк тримання під вартою.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 січня 2021 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004266 від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4