Справа № 159/4793/19
Провадження № 1-кп/159/69/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
23 грудня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 190 301 100 010 11 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме:

1. 25.06.08 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ст. 104, 75 КК України до 2 р. позбавлення волі з однорічним іспитовим строком;

2. 13.03.09 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 р., 10 міс.;

3. 04.10.18 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту на строк 5 міс.;

4. 14.06.19 р. Володимир Волинським міськсудом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 1 р., судимість не погашена та не знята у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні у зв"язку з необхідністю оголошення перерви задля повторного виклику неповнолітніх свідків вирішується питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу, що застосований щодо обвинуваченого. Прокурор також подав суду відповідне клопотання, у якому просить продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів, так як такий строк закінчується 24.12.20 р. та ризики, що існували на час обрання та продовження застосування такого запобіжного заходу, збереглись та не зменшились.

Обвинувачений та захисник, кожен зокрема, заперечили проти задоволення клопотання з тих підстав, що обвинувачений не причетний до інкримінованого йому, клопотання є необгрунтованим. Обвинувачений також заявив клопотання про заміну йому міри запобіжного заходу на домашній арешт, зазначивши, що тривалий час утримується під вартою тоді як сторона обвинувачення невзмозі забезпечити явку для допиту свідків, чим затягує розгляд справи. Однак на зміну порядку дослідження доказів у справі він не погоджується.

Аналогічну позицію висловив щодо зміни порядку дослідження доказів у справі і захисник.

Прокурор же зазначив, що проти задоволення такого клопотання заперечує, так як вважає, що інший, більш м"який вид запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Заслухавши думки осіб, які беруть участь у справі, по порушених у судовому засіданні питаннях, вивчивши матеріали кримінального провадження, що стосуються розглядуваних

питань, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, відсутність підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу, застосованого попередньо до обвинуваченого, та, відповідно, задоволення клопотання обвинуваченого.

Так за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 06.08.19 р. щодо обвинуваченого було застосовано такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою з огляду на обгрунтованість підозри, з врахуванням його репутації та встановленням наявних ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. У подальшому за ухвалою суду застосування такого ж запобіжного заходу було неодноразово продовжено.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, дійсно, є винятковим запобіжним заходом, що застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується , зокрема.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176 - 178 КПК України, п. 3 постанови Пл. ВС України від 25.04.03 р. № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Оцінюючи тяжкість злочину, вчинення якого інкримінується обвинуваченому, що передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, суд враховує ступінь суспільної небезпечності цього злочину в конкретних умовах місця і часу; те, що потерпілий та основна частина свідків є неповнолітніми особами; особу обвинуваченого.

Аналізуючи вище наведене та доводи сторін, суд вважає, що ризики, що слугували підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, і на даний час не втратили свою актуальність та не зменшились суттєво.

Так у судовому засіданні допитано неповнолітнього обвинуваченого та частину неповнолітніх свідків. Неявка інших, у т. ч. - неповнолітніх свідків з їх законними представниками, дійсно, мала місце неодноразово, однак, з огляду на карантинні обмеження, застосовані Урядом України у державі, суд не має підстав вважати, що таким чином сторона обвинувачення затягує розгляд справи.

Доводи обвинуваченого та захисника по розглядуваних питаннях не доводять, що наведені стороною обвинувачення ризики відпали.

Тому клопотання прокурора видається підставним та таким, що підлягає задоволенню.

Суд враховує, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні умисного насильницького злочину щодо неповнолітнього потерпілого, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі; він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а востаннє - у 2019 р., має не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, тобто, має схильність до вчинення правопорушень; він не працює та не має доходу, хоча є працездатного віку. Обвинувачений знає як неповнолітнього потерпілого, так і частину неповнолітніх свідків, а тому, є ризик того, що він може незаконно впливати на них з огляду на їх вік та незрілість психіки.

Тому суд вважає, що ризики, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які покликається прокурор у клопотанні, збереглись та зменшились несуттєво, так як всі свідки, у т. ч. - неповнолітні - у кримінальному провадженні ще судом не допитані з об"єктивних причин; не досліджено інших доказів та обставин справи. У провадженні не допитано не лише всіх неповнолітніх свідків, а й самого обвинуваченого.

Тому, на думку суду, інші, більш м`які види запобіжного заходу не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Підстав до зміни запобіжного заходу на даний час немає.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

у х в а л и в:
Продовжити термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів до 20.02.21 р. включно.

Термін дії даної ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою - з 23.12.20 р. по 20.02.21 р. включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Копію даної ухвали вручити учасникам судового провадження.

Головуючий:ОСОБА_1