ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/405/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч..2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000238 від 16 червня 2019 року, за апеляційною скаргою цивільного відповідача ПАТ Страхова Група ТАС на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, жителя АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном 1 (один) рік.

Згідно п.п.1, 2 ст.76 КК України покладено на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 закрито.

Цивільний позов ОСОБА_9 до Страхової компанії ПАТ Страхова Група ТАС та приватного підприємства Терновояж задоволено частково.

Стягнуто зі Страхової компанії ПАТ Страхова Група ТАС в користь ОСОБА_9 100 152 (сто тисяч сто п`ятдесят дві) грн. страхового відшкодування.

Стягнуто з приватного підприємства Терновояж в користь ОСОБА_9 100 000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно вироку суду, 16 червня 2019 року о 10 годині 15 хвилин водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автобусом ЗАЗ І-VAN А07А2, р.н. НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною вулиці Митрополита Шептицького в м. Тернополі зі сторони вулиці Князя Острозького у напрямку вулиці Анатолія Живова.

Рухаючись у вказаному напрямку із швидкістю 21...25 км/год та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку № 11 (магазин «Ельмарт») та позначений дорожніми знаками 5.35.1/5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР), водій ОСОБА_7 не був достатньо уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 1.7 та 2.3 (б) ПДР, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, а також бути особливо уважним до таких категорій учасників дорожнього руху, як люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності.

Під час подальшого руху, із зазначеною швидкістю, водій ОСОБА_7 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з допомогою тростини перетинала проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, справа наліво відносно напрямку руху автобуса, в порушення вимог п. 18.1 ПДР, не зменшив швидкість свого руху та в подальшому не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, хоча мав для цього технічну можливість, а продовжив рух.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил, водій ОСОБА_7 не забезпечив безпеку дорожнього руху та виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустив на ньому наїзд на пішохода ОСОБА_10 передньою правою частиною керованого автобуса «ЗАЗ І-VАN А07А2» та подальший переїзд автобусом через її тіло.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_10 спричинено масивну травму тіла з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, від чого настала її смерть на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 18.1 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі цивільний відповідач ПАТ Страхова Група ТАС вважає вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2020 року в частині стягнення з АТ СГ ТАС (приватне) на користь ОСОБА_9 100 152 грн. страхового відшкодування незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_9 не зверталася до АТ СГ ТАС (приватне) з заявою про страхове відшкодування, як це передбачено ст.35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не надавала документів в порядку, передбаченому законодавством, внаслідок чого питання про виплату страхового відшкодування не розглядалося, а тому звернення позивача до суду є безпідставним, оскільки факту порушення, невизнання або оспорюванння її прав зі сторони АТ СГ ТАС (приватне) не було.

Апелянт вважає, що суд безпідставно стягнув з АТ СГ ТАС (приватне) в користь ОСОБА_9 50 076 грн. витрат на поховання, не взявши до уваги, що згідно п.27.4 ст.27 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

Оскільки заявлені ОСОБА_9 та не підтверджені документально витрати на поховання склали 36 494 грн., то суд, стягуючи в її користь 50 076 грн. вийшов за межі позовних вимог, чим грубо порушив норми матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, суд, стягуючи з АТ СГ ТАС (приватне) в користь ОСОБА_9 50 076 грн. моральної шкоди, не встановив відсутності у потерпілого ОСОБА_10 дружини, батьків та інших дітей, чим не дотримався вимог п.27.3 ст.27 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також, звертає увагу на положення ст.36.2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якої, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Просить скасувати вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2020 року в частині стягнення з АТ СГ ТАС (приватне) на користь ОСОБА_9 100 152 грн. страхового відшкодування за безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; думку прокурора, який вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 , в тому числі і у частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , вважає законним та обґрунтованим і тому просить залишити його без зміни; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , а також потерпілу ОСОБА_9 , які просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги, поданої цивільним відповідачем, і залишити вирок суду першої інстанції без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які належно оцінені судом і в апеляції не оскаржується.

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За змістом ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК, потерпіла ОСОБА_9 яка є дочкою загиблої внаслідок ДТП ОСОБА_10 , звернулися з цивільним позовом у кримінальному провадженні до Страхової компанії АТ СГ ТАС, ПП Терновояж, як до власника транспортного засобу, та обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Суд першої інстанції встановив, що на момент вчинення кримінального правопорушення цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу ПП Терновояж була застрахована у АТ СГ ТАС (приватне) за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9367333 від 28 грудня 2018 року, укладеним на підставі Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1961-IV (надалі Закон № 1961-IV)

Згідно із вказаним полісом у разі настання страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну в таких сумах: 200 000 грн - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100 000 грн - за шкоду, заподіяну майну.

Відповідно до цивільного позову, поданого в межах даного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_9 просила стягнути із АТ СГ ТАС на її користь страхову суму 200 000 грн. за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в результаті ДТП, що спричинило смерть її матері ОСОБА_10 ; з приватного підприємства Терновояж - моральну шкоду в розмірі 400 000 грн., 11 494 грн. матеріальних витрат на поховання та 25 000 грн. на становлення надгробного пам`ятника; з обвинуваченого ОСОБА_7 - матеріальні витрати на лікування в сумі 5 555 грн. та витрати на послуги адвоката в розмір 6 000 грн.

Згідно приписів ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Як слідує зі змісту вироку, розглянувши цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до АТ СГ ТАС, ПП Терновояж та обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції закрив провадження за цивільним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , стягнув з ПП Терновояж 100 000 грн. моральної шкоди, а також зі Страхової компанії АТ СГ ТАС 100 152 грн. страхового відшкодування.

При цьому, виходячи з мотивувальної частини вироку, суд включив у суму страхового відшкодування 100 152 грн., які стягнуто із страхової компанії АТ СГ ТАС - 50 076 грн. відшкодування моральної шкоди та 50 076 грн. відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

Разом з тим, судом першої інстанції не було враховано, що вимоги про відшкодування моральної шкоди та витрати на поховання і спорудження надгробного пам`ятника потерпіла ОСОБА_9 заявляла до ПП Терновояж, а не страхової компанії.

Окрім того, заявлені потерпілою ОСОБА_9 позовні вимоги щодо відшкодування витрат на поховання і спорудження надгробного пам`ятника, відповідно до поданого нею цивільного позову, складають 36 494 грн. і були пред`явлені нею до ПП Терновояж, а суд стягнув 50 076 грн. зі страхової компанії.

Тому, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції, розглядаючи цивільний позов, вийшов за межі позовних вимог є обґрунтованими.

В даному випадку, всупереч приписів, викладених у розділі ІІІ Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким регламентовано порядок здійснення страхового відшкодування, ст.1194 ЦК України, ст.48 ЦПК України, суд першої інстанції належним чином не з`ясував характер правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачами, а також позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 і, як наслідок, неправильно вирішив цивільний позов.

Таким чином, колегія судді приходить до переконання про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що у відповідності до ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Окрім того, наведені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що, на думку колегії суддів, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, в контексті положень ст.412 КПК України, оскільки таке порушення перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно ст.412 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Характер такого порушення, враховуючи положення ст.404 КПК України, не дає можливості усунути його під час апеляційного розгляду, а тому у відповідності до ст.415 КПК України, з урахуванням загальних засад кримінального провадження, визначених приписами ст.7 цього Кодексу, колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення зі Страхової компанії приватне акціонерне товариство Страхова група ТАС в користь ОСОБА_9 страхового відшкодування, слід скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_7 , у частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 до ПАТ Страхова група ТАС про виплату страхової суми, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в цій частині в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.