Провадження № 1-кп/331/76/2020
ЄУН 331/2699/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000018 від 03.01.2018, № 0000064 від 10.01.2018 з обвинувальними актами щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь, АРК Крим, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, який на утриманні дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , останнє фактичне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-25.03.1996 Залізничним районим судом м. Сімферополя АР Крим за ст..229-6 ч.1 КК України засуджений до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-09.07.1999 Сімферопольським районним судом АР Крим за ст. 17, ч.2 ст. 81, ч.1 ст. 89, ч.1 ст. 101 КК України до чотирьох років позбавлення волі,

-15.06.2009 Сімферопольським районним судом АР Крим за ст. 187 ч. 1 КК України засуджений до 6 років 6 місяців позбавлення волі, 23.07.2015 звільнений з ВК № 88, по відбуттю строку покарання;

-26.03.2018 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин:

09.12.2017 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими потерпілою та оточуючими, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні магазину з продажу одягу по вул. Олександрівській, 1 в м. Запоріжжя, таємно, шляхом вільного доступу, з правого зовнішнього карману кутки потерпілої ОСОБА_6 таємно викрав майно, яке належить потерпілій, а саме: мобільний телефон «Iphone 6», імей НОМЕР_1 , сірого кольору, 2017р.в., вартість якого згідно висновку експерта № 10-599 становить 5567 гривень 22 копійки, сім-карта мобільного оператора «Київстар», яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, чохол для мобільного телефону червоного кольору, вартістю1200 грн. без ПДВ., а всього майна на загальну суму 6767 гривень 22 копійок, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану вище суму, після чого зник з місця вчиненого ним злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 29.12.2017 року, в період часу з 12.10 годин до 12.40 годин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими оточуючими та потерпілою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні першого поверху КЗ «ЗОДКЛ» ЗОР по пр. Соборному, 70, в м. Запоріжжя, таємно, шляхом вільного доступу, викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме дитяча коляска «Aprica Luxuna Light CTS Cheerful Red», червоного кольору, 2016 р.в., вартість якої згідно висновку експерта № 10-411 від 13.03.2018 становить 5166,70 гривень, а всього майна на загальну суму 5166,67 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану вище суму, після чого зник з місця вчиненого ним злочину та розпорядився викраденим майном па власний розсуд.

Крім того, 03.01.2018 року, в період часу з 11.05 годин до 11.20 годин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони не будуть поміченими потерпілим та оточуючими, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля відчиненого автомобіля «ВАЗ 2104», д.н. НОМЕР_2 , розташованого біля буд. 37 по пр. Соборному, в м. Запоріжжя, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з салону вказаного транспортного засобу майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме: відео реєстратор-дзеркало «Vehicle Blackbox DVR Full HD», чорного кольору, 2011 р.в., вартість якого згідно висновку експерта № 10-406 від 14.03.2018 становить 715, 33 грн., а всього майна на загальну суму 715,33 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану вище суму, після чого зник з місця вчиненого ним злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 09.01.2018 року, приблизно о 18 годині 45 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що його дії не будуть помічені потерпілим та оточуючими, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в салоні маршрутного таксі під час прямування від ЗГТ «Стефанова» до ЗГТ «Лахті», біля буд. № 42 по вул. Українській, в м. Запоріжжя, таємно, шляхом вільного доступу, з правого наружного карману куртки потерпілого ОСОБА_9 , викрав майно, яке належить потерпілому, а саме мобільний телефон «Meizu m3 note» в корпусі сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 10-401 від 13.03.2018 р. становить 2600 гривень; карта пам`яті на 1 гб., вартістю 50 гривень; сім-карта мобільного оператора «Лайфселл», яка матеріальної шкоди не представляє; а всього майна на загальну суму 2650 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану вище суму, після чого зник з місця вчиненого ним злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 11.01.2018 року, приблизно о 22 години 20 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що його дії не будуть помічені потерпілою та оточуючими, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в салоні маршрутного таксі під час прямування від ЗГТ «Автовокзал» до ЗГТ «Редакція газети Запорізька січ» в м. Запоріжжя, поблизу пр. Соборний, б. №96, таємно, шляхом вільного доступу, з незакритої сумки потерпілої ОСОБА_11 , викрав майно, яке належить потерпілій, а саме мобільний телефон «Lenovo С2 8Gb Black», в корпусі чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 10-410 від 13.03.2018 р. становить 1483,33 гривень; сім-карти мобільних операторів «Київстар» та «Водафон», які матеріальної шкоди не представляють; а всього майна на загальну суму 1483,33 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану вище суму, після чого зник з місця вчиненого ним злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 13.01.2018 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими потерпілим та оточуючими, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля відчиненого автомобіля «Опель Комбо», д.н. НОМЕР_3 , розташованого біля буд.23 по вул. Троїцькій, в м. Запоріжжя, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з салону вказаного транспортного засобу майно, яке належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме: мобільний телефон «Моторола, J4»,імей НОМЕР_1 ,чорного кольору, 2017р.в., вартість якого згідно висновку експерта № 10-403 становить 2416 гривень 67 копійок, сім-карта мобільного оператора «Лайфселл», яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого; планшет «Lenovo Yoga Tablet 10» чорного кольору, імей: НОМЕР_4 , вартість якого згідно висновку експерта № 10-382 становить 2733 гривень 33 копійок; а всього майна на загальну суму 5150 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану вище суму, після чого зник з місця вчиненого ним злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 15.01.2018 року, приблизно о 07 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими потерпілим та оточуючими, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на ЗГТ «Пушкіна» в м. Запоріжжя біля б.152 по пр. Соборному, таємно, шляхом вільного доступу, з правого зовнішнього карману куртки неповнолітньої ОСОБА_13 , викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_14 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy j5», в корпусі золотистого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 10-404 становить 3400 гривень; сім-карти мобільних операторів «Лайфселл» та «Водафон», які матеріальної цінності не представляють; а всього майна на загальну суму 3400 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану вище суму, після чого зник з місця вчиненого ним злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 16.01.2018 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони залишаться непоміченими потерпілою та оточуючими, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в салоні маршрутного таксі під час руху від ЗГТ «Фестивальна» до ЗГТ «Пушкіна» в м. Запоріжжя біля б. 152 по пр. Соборний, таємно, шляхом вільного доступу, з правого наружного карману куртки потерпілої ОСОБА_15 , викрав майно, яке належить потерпілій, а саме: мобільний телефон «Мейзу м3s», В корпусі сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 10-405 від 14.03.2018 становить 2266,30 гривень; сім-карта мобільного оператора «Лайфселл», яка матеріальної шкоди не представляє; а всього майна на загальну суму 2266,30 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вказану вище суму, після чого зник з місця вчиненого ним злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 18.01.2018 року, приблизно о 06 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими потерпілою та оточуючими, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля автомобіля «Мерседсс Бенс», білого кольору, д.н. НОМЕР_5 , припаркованого біля буд. № 47 по вул. Козача в м. Запоріжжя, шляхом розбиття скла передньої правої двері вказаного автомобілю, таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_16 , а саме: відео реєстратор «Full HD CAR DVR», чорного кольору, 2017 р.в., вартістю 1300 гривень, карта пам`яті «micro cd», об`ємом 32 гб., вартістю 470 гривень, а всього майна на загальну суму 1770 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вказану вище суму, після чого зник з місця вчиненого ним злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 22.01.2018 року, приблизно о 21 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими потерпілою та оточуючими, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на ЗГТ «Лахті» в м. Запоріжжя, біля б. 42 по вул. Українській, таємно, шляхом вільного доступу, з лівого зовнішнього карману неповнолітньої ОСОБА_18 , викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_19 , а саме мобільний телефон «Iphone 6s», імей: НОМЕР_6 , в корпусі рожевого кольору, вартість якого згідно висновку експерта становить 5933 гривень 33 копійки; захисне скло для телефону, вартістю 50 гривень; силіконовий чохол, вартістю 50 гривень; сім-карта мобільного оператора «Водафон», вартістю 50 гривень, а всього майна на загальну суму 6083 гривень 33 копійки, чим спричинив потерпілій ОСОБА_19 матеріальну шкоду на вказану вище суму, після чого зник з місця вчиненого ним злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 25.01.2018 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, знаходячись біля залізничного вокзалу «Запоріжжя-2», по вул. Костянтина Великого, 5, в м. Запоріжжя, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою раніше йому знайомого потерпілого ОСОБА_20 , під вигаданим приводом здійснити телефонний дзвінок попросив останнього передати йому мобільний телефон марки «Fly IQ 4503», в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_20 . Далі, ОСОБА_20 передав ОСОБА_3 свій мобільний телефон, після чого ОСОБА_3 роблячи вигляд здійснення дзвінка зник з місця вчиненого ним злочину, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_3 , діючи умисно, шляхом зловживання довірою, заволодів майном потерпілого ОСОБА_20 а саме мобільний телефоном марки «Fly IQ 4503 Black», в корпусі чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 10-383 від 13.03.2018 становить 799,67 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_20 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 28.01.2018 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими оточуючими та потерпілою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на ЗГТ «вул. Базарна» поблизу буд. №42 по пр. Соборному в м. Запоріжжя, таємно, шляхом вільного доступу, з правого зовнішнього карману куртки потерпілої ОСОБА_21 , викрав майно, яке належить потерпілій, а саме: мобільний телефон «Samsung А5», в корпусі рожевого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 10-409 становить 6833 гривень 33 копійки; сім-карта мобільного оператора «Лайфселл», яка матеріальної цінності не представляє, а всього майна на загальну суму 6833 гривень 33 копійки, чим спричинив потерпілій ОСОБА_21 матеріальну шкоду на вказану вище суму, після чого зник з місця вчиненого ним злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 28.01.2018 приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими потерпілою та оточуючими, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на ЗГТ «вул. Базарна» поблизу буд. №42 по пр. Соборному в м. Запоріжжя, таємно, шляхом вільного доступу, з правого зовнішнього карману куртки потерпілої ОСОБА_22 , викрав майно, яке належить потерпілій, а саме: мобільний телефон «Samsung j7», в корпусі білого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 10-407 становить 5333 гривень 33 копійки; сім-карти мобільних операторів «Лайфселл» та «Водафон», які матеріальної цінності не представляють; грошові кошти в сумі 30 гривень, які знаходились на рахунку сім - карти «Лайфселл»; флеш накопичувач «Transcend», об`ємом 2 гб., вартістю 50 гривень; а всього майна на загальну суму 5413 гривень 33 копійки, чим спричинив потерпілій ОСОБА_22 матеріальну шкоду на вказану вище суму, після чого зник з місця вчиненого ним злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 31.01.2018 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, знаходячись біля ЗГТ «Обласна бібліотека» поблизу буд. №85 по пр. Соборному в м. Запоріжжя, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, під вигаданим приводом здійснити телефонний дзвінок, попросив у раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_23 передати йому мобільний телефон марки «Fly ІQ 4503», в корпусі синього кольору, імей НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_23 . Далі, ОСОБА_23 передав ОСОБА_3 свій мобільний телефон, після чого ОСОБА_3 , роблячи вигляд здійснення дзвінка, зник з місця вчиненого ним злочину, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_3 , діючи умисно, шляхом обману, заволодів майном потерпілого ОСОБА_23 , а саме: мобільним телефоном марки «Fly ІQ 4503», в корпусі синього кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 10-412 становить 1033 гривень 33 копійки, чим спричинив потерпілому ОСОБА_23 матеріальну шкоду на вищевказану суму, після чого зник з місця вчиненого ним злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 01.02.2018 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, знаходячись біля буд. № 14а по вул. Базарній, в м. Запоріжжя, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистою збагачення, зловживаючи довірою раніше йому знайомого потерпілого ОСОБА_24 , під вигаданим приводом здійснити телефонний дзвінок, попросив останнього передати йому мобільний телефон марки «Bravis А401 Neo», в корпусі чорного кольору, імей : НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_25 . Далі, ОСОБА_26 передав ОСОБА_3 свій мобільний телефон, після чого ОСОБА_3 роблячи вигляд здійснення дзвінка зник з місця вчиненого ним злочину, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_3 діючи умисно, шляхом зловживання довірою, заволодів майном потерпілого ОСОБА_24 , а саме: мобільний телефон марки «Bravis А401 Neo» в корпусі чорного кольору, 2015 р.в., імей: НОМЕР_9 , вартість якого згідно висновку експерта № 10-384 від 14.03.2018 становить 883,00 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_25 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 були кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; та за ч.2 ст.190 КК України, оскільки він своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, а також шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою причетність до скоєння зазначених злочинів в судовому засіданні заперечив та пояснив, що вказаних злочинів він не вчинював, потерпілих цих не бачив та не знає. Взяти провину на себе його умовили працівники поліції, які пообіцяли йому вирішити питання зі зменшенням строку покарання. Участь у слідчому експерименті він брав за примушуванням працівниками поліції, які вказували йому адреси місць ймовірно вчинених злочинів та фільмували його пояснення у тих місцях. Крім того, йому не дали захисника під час проведення цих слідчих дій. Додатково пояснив, що він у м. Запоріжжя не жив та міста не знає, приїхав тільки 17.01.2018 та спочатку ночував на вокзалі, а потім винайняв житло. Після минулої травми у нього нерівно зрослись кістки на руках, тому він фізично не міг би витягнути речі із карманів потерпілих, або іншим чином вчинити викрадення їх майна. Так як слідчий порушив взяті на себе обов`язки перед ним, він вирішив сказати правду у суді щодо своєї непричетності до вчинення злочинів. Крім того, з приводу незаконних дій слідчого його допитував слідчий ДБР із м. Мелітополь, однак результатів розслідування він не знає.

На підтвердження провини обвинуваченого ОСОБА_3 стороною обвинувачення було надано наступні докази.

За епізодом від 09.12.2017:
Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином усіма можливими способами (шляхом смс-інформування, надсилання судового виклику як рекомендованим листом, так і простої кореспонденцією) за адресою, яку вказав прокурор в обвинувальному акті, однак допитати її у судовому засіданні з приводу обставин вчиненого щодо неї злочину не вдалось. Звернення суду до Департаменту реєстраційних послуг з приводу встановлення іншого місця проживання потерпілої позитивного результату не дали. Прокурором не було вжито жодних заходів для забезпечення явки до суду потерпілої ОСОБА_6 .

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.12.2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 09.12.2017 року на ринку ОСОБА_27 викрала її телефон Айфон, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 3 а.с. 195)

-довідкою щодо вартості мобільного телефону Айфон 6, яка може складати 7500 грн ( т.3. а.с. 196)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.02.2017 (дата протоколу не відповідає дійсності), згідно якого свідок ОСОБА_28 , впізнав особу під № 1 як чоловіка, у якого він 09.12.2017 року придбав мобільний телефон «Айфон 6» ( т.3 а.с. 197-199)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує, що згідно ст.. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо зясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути предявлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явлення особи для впізнання. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що предявляються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Як вбачається зі змісту протоколу свідок ОСОБА_28 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка із датою, яка не відповідає даті на протоколі слідчої дії із вказівкою їх даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_28 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора забезпечити явку свідка обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка не вдалося, з`ясувати обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки їх достовірності та точності.

-висновком експерта № 10-559 від 29.03.2018, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Iphone 6» може складати 5567, 22 грн (т.3 а.с. 203-205)

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 29.12.2017:
Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву із проханням розглядати справу у її відсутність.

За вказаним епізодом злочинних дій прокурором не було надано суду жодного письмового документа та не забезпечена явка жодного свідка, при тому, що судом за клопотанням прокурора надсилались судові виклики свідкам ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , а також запит до Департаменту реєстраційних послуг для встановлення місця їх проживання, неодноразово виносились ухвали про здійснення примусового приводу вказаних свідків (21.05.2019 т.2 а.с. 234-235, 02.07.2019 т.3 а.с.43-44), які фактично виконані не були, контроль з боку прокурора за їх виконанням не здійснювався. Як наслідок 15.10.2019 судом була винесена ухвала про зобов`язання прокурора забезпечити явку свідків по вказаному кримінальному провадженні ( т.4 а.с. 72-73), яка також виконана не була, внаслідок чого судом було прийнято рішення про завершення подання доказів стороною обвинувачення через порушення розумних строків на розгляд даного кримінального провадження та неналежне виконання прокурором своїх обов`язків щодо доведення обставин кримінального правопорушення, перелік яких визначений у ст. 91 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 зазначив, що усі письмові докази по вказаному кримінальному провадженню були вилучені 04.05.2018 під час проведення обушку у приміщення Запорізької місцевої прокуратури № 1 у зв`язку із проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000494 від 07.09.2017 за фактом кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 372, ч.2 ст. 307 КК України та до сьогодні процесуальному прокурору не повернуті, тому надати їх для дослідження суду не виявляється можливим.

Однак, судом з метою забезпечення швидкого та неупередженого судового розгляду вказаного кримінального провадження та права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд, після надання достатнього часу прокурору для вирішення питання про повернення письмових доказів (більше одного року) була винесена ухвала про встановлення розумних строків на подання доказів (ухвала суду від 11.06.2020 т.5 а.с.127-128), яка також не була виконана прокурором, внаслідок чого судом прийнято рішення про завершення подання доказів стороною обвинувачення.

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 03.01.2018:
Допитаний під час судового засідання потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що у січні 2018 року він із родиною приїхав до церкви на пр. Соборному, залишив автомобіль та пішов на службу, після того, як повернувся до автомобіля виявив, що із салону зник відеореєстратор та були пошкоджені двері автомобіля. Із запису камер спостереження, які встановлені на будівлі поруч із його автомобілем, було видно, що крадіжку вчинили дві особи, однак їх обличя чітко не відобразились. Підтримав заявлений ним цивільний позов.

За вказаним епізодом злочинних дій прокурором не було надано суду жодного письмового документа та не забезпечена явка жодного свідка, при тому, що судом за клопотанням прокурора надсилались судові виклики свідкам ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , а також запит до Департаменту реєстраційних послуг для встановлення місця їх проживання, неодноразово виносились ухвали про здійснення примусового приводу вказаних свідків (21.05.2019 т.2 а.с. 234-235, 02.07.2019 т.3 а.с.43-44), які фактично виконані не були, контроль з боку прокурора за їх виконанням не здійснювався. Як наслідок 15.10.2019 судом була винесена ухвала про зобов`язання прокурора забезпечити явку свідків по вказаному кримінальному провадженні ( т.4 а.с. 72-73), яка також виконана не була, внаслідок чого судом було прийнято рішення про завершення подання доказів стороною обвинувачення через порушення розумних строків на розгляд даного кримінального провадження та неналежне виконання прокурором своїх обов`язків щодо доведення обставин кримінального правопорушення, перелік яких визначений у ст. 91 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 зазначив, що усі письмові докази по вказаному кримінальному провадженню були вилучені 04.05.2018 під час проведення обушку у приміщення Запорізької місцевої прокуратури № 1 у зв`язку із проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000494 від 07.09.2017 за фактом кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 372, ч.2 ст. 307 КК України щодо працівників поліції та до сьогодні процесуальному прокурору не повернуті, тому надати їх для дослідження суду не виявляється можливим.

Однак, судом з метою забезпечення швидкого та неупередженого судового розгляду вказаного кримінального провадження та права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд, після надання достатнього часу прокурору для вирішення питання про повернення письмових доказів (більше одного року) була винесена ухвала про встановлення розумних строків на подання доказів (ухвала суду від 11.06.2020 т.5 а.с.127-128), яка також не була виконана прокурором, внаслідок чого судом прийнято рішення про завершення подання доказів стороною обвинувачення.

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 09.01.2018:
Допитаний під час судового засідання потерпілий ОСОБА_31 пояснив, що у січні 2018 року він їхав у маршрутному таксі № 42 та поруч із ним стояв чоловік підозрілої зовнішності. Через деякий час він виявив пропажу свого мобільного телефона Мейзу, однаку вийшов на зупинці, намагався розшукати чоловіка, але не зміг. Через сплив значного часу ознак зовнішності чоловіка він не пам`ятає та впізнати його не зможе. Підтримав заявлений ним цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди.

За вказаним епізодом злочинних дій прокурором не було надано суду жодного письмового документа та не забезпечена явка жодного свідка, внаслідок чого судом прийнято рішення про завершення подання доказів стороною обвинувачення з мотивів, які викладені вище.

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 11.01.2018:
Потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що у січні 2018 року вона сіла до маршрутного таксі № 63, спочатку пасажирів було не багато, але на ЗГТ Фортечна зайшло багато людей та біля неї стояли двоє чоловіків. Коли вона стала виходити із салону, до неї впритул став оди з чоловіків та не давав вільно пройти. Після того, як вона покинула салон автобусу, то виявила, що її сумка відкрита та з неї зник телефон Леново. Телефон їй не повернули, хто міг вчинити крадіжку вона не знає, оскільки чоловіків не запам`ятала.

За вказаним епізодом злочинних дій прокурором не було надано суду жодного письмового документа та не забезпечена явка жодного свідка, внаслідок чого судом прийнято рішення про завершення подання доказів стороною обвинувачення з мотивів, які викладені вище.

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 13.01.2018:
Потерпілий ОСОБА_12 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином усіма можливими способами (шляхом смс-інформування, надсилання судового виклику як рекомендованим листом, так і простої кореспонденцією) за адресою, яку вказав прокурор в обвинувальному акті, однак допитати його у судовому засіданні з приводу обставин вчиненого щодо нього злочину не вдалось. Звернення суду до Департаменту реєстраційних послуг з приводу встановлення іншого місця проживання потерпілого позитивного результату не дали. Прокурором не було вжито жодних заходів для забезпечення явки до суду потерпілого ОСОБА_12 .

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.01.2018 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 13.01.2018 року вчинила крадіжку його особистих речей, які перебували у автомобілі «Опель Комбо» біля готелю Театральний, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 3 а.с. 209)

-довідкою щодо вартості мобільного телефону Самсунг, яка може складати 6000 грн ( т.3. а.с. 211)

-довідкою щодо вартості планшета Леново, яка може складати 3000 грн ( т.3. а.с. 212)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.02.2017 (дата протоколу не відповідає дійсності), згідно якого свідок ОСОБА_28 , впізнав особу під № 4 як чоловіка, у якого він 13.01.2018 року придбав мобільний телефон та планшет ( т.3 а.с. 213-215)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує, що згідно ст.. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо зясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути предявлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явлення особи для впізнання. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що предявляються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Як вбачається зі змісту протоколу свідок ОСОБА_28 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон та планшет. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка із датою, яка не відповідає даті на протоколі слідчої дії із вказівкою їх даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_28 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора забезпечити явку свідка обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка не вдалося, з`ясувати обставини придбання ним мобільного телефону та планшету також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки їх достовірності та точності.

-висновком експерта № 10-403 від 14.03.2018, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Моторола» може складати 2416,67 грн (т.3 а.с. 220-222)

-висновком експерта № 10-382 від 19.03.2018, згідно якого ринкова вартість планшету «Леново» може складати 2733,33 грн (т.3 а.с. 226-228)

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 15.01.2018:
Потерпілий ОСОБА_32 у судове засідання не з`явився, надавши заяву із проханням розглядати справу у його відсутність.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.01.2018 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_32 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 15.01.2018 року у маршрутному таксі викрала телефон Самсунг Гелексі у його неповнолітній доньки, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 3 а.с. 230)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 21.02.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_33 впізнав особу під № 1 як чоловіка, у якого він 15.01.2018 року придбав мобільний телефон «Самсунг» ( т.3 а.с. 231-233)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_34 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_35 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора забезпечити явку свідка обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки їх достовірності та точності.

-висновок експерта від 14.03.2018 № 10-404, згідно якого вартість мобільного телефону «Самсунг» складає 3400 гривень. ( т. 3 а.с. 237-239.

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 16.01.2018:
Потерпіла ОСОБА_15 у судовому засідані пояснила, що у січні 2018 року у вечірній час вона поверталась додому на громадському транспорті, перед тим, як зайти до автобусу, вона розмовляла по мобільному телефону та поклала його до кишені куртки. У салоні автобусу було дуже багато пасажирів та тіснява. Коли вона вийшла на своїй зупинці, то з`ясувала, що телефон зник. Хто міг вчинити цей злочин вона не знає. Підтримала заявлений нею цивільний позов.

За вказаним епізодом злочинних дій прокурором не було надано суду жодного письмового документа та не забезпечена явка жодного свідка, внаслідок чого судом прийнято рішення про завершення подання доказів стороною обвинувачення з мотивів, які викладені вище.

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 18.01.2018:
Потерпіла ОСОБА_16 у судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву із проханням розглядати справу у її відсутність.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.01.2018 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_16 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 18.01.2018 року викрала відеореєстратор із її автомобіля, який вона залишила на парковці біля будинку, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 3 а.с. 242)

-протоколом огляду місця події від 18.01.2018, під час якого була оглянута ділянка місцевості біля будинку № 47 по вул. Козача у м. Запоріжжя, де знаходився автомобіль «Смарт», який мав пошкодження вікна. У салоні автомобіля був відсутній відеореєстратор ( т.3 а.с. 244-245)

-довідкою щодо вартості відеореєстратора , яка може складати 1300 грн ( т.3 а.с. 246)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.02.2017 року (дата протоколу не відповідає реальному часу), згідно якого свідок ОСОБА_28 впізнав особу під № 1 як чоловіка, у якого він раніше придбав відеореєстратор ( т. 3 а.с. 247-249)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_28 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка із датою, яка не відповідає даті протоколу, із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_28 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора забезпечити явку свідка обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним відеореєстратора також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування майна, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 22.01.2018:
Потерпіла ОСОБА_19 у судове засідання не з`явилась, надавши заяву із проханням розглядати справу у її відсутність.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.01.2018 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_36 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 22.01.2018 року у маршрутному таксі викрала телефон Айфон 6 у її неповнолітньої доньки ОСОБА_18 , при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 4 а.с. 3-4)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 21.01.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_34 впізнав особу під № 3 як чоловіка, у якого він 22.01.2018 року придбав мобільний телефон «Айфон» ( т.4 а.с. 6-8)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_34 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_34 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора забезпечити явку свідка обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки їх достовірності та точності.

-висновок експерта від 12.03.2018 № 10-381, згідно якого вартість мобільного телефону «Айфон 6» складає 5933,33 гривень. ( т. 4 а.с. 12-14).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 25.01.2018:
Потерпілий ОСОБА_20 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином усіма можливими способами (шляхом смс-інформування, надсилання судового виклику як рекомендованим листом, так і простої кореспонденцією) за адресою, яку вказав прокурор в обвинувальному акті, однак допитати його у судовому засіданні з приводу обставин вчиненого щодо нього злочину не вдалось. Звернення суду до Департаменту реєстраційних послуг з приводу встановлення іншого місця проживання потерпілого позитивного результату не дали. Прокурором не було вжито жодних заходів для забезпечення явки до суду потерпілого ОСОБА_20 не дивлячись на те, що вказаний епізод кваліфікований за ч.2 ст. 190 КК України як вчинення шахрайських дій, що свідчить про те, що потерпілий бачив особу, яка вчинила злочин, та міг би її впізнати під час судового засідання або зазначити ознаки її зовнішності.

За вказаним епізодом злочинних дій прокурором не було надано суду жодного письмового документа та не забезпечена явка жодного свідка, внаслідок чого судом прийнято рішення про завершення подання доказів стороною обвинувачення з мотивів, які викладені вище.

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 28.01.2018:
Потерпіла ОСОБА_22 ( ОСОБА_37 ) у судовому засіданні пояснила, що в січні 2018 року у денний час вона прийшла на ринок ОСОБА_27 , ходила по рядах та роздивлялась товар, у цей момент її штовхнула група чоловіків, вона почала висловлювати своє обурення, а через деякий час зрозуміла, що зник її телефон. Чоловіків було декілька, однак вона їх не запам`ятала, телефон їй повернуто не було, тому вона підтримує поданий цивільний позов.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.01.2018 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_22 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 28.01.2018 року на ринку ОСОБА_27 викрала її телефон Самсунг, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 4 а.с. 16-17)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 21.02.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_34 впізнав особу під № 4 як чоловіка, у якого він раніше придбав мобільний телефон Самсунг ( т.4 а.с. 18-20)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_34 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_34 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора забезпечити явку свідка обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування майна, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вирока у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта № 10-1531 від 14.03.2018, згідно якого вартість мобільного телефону «Самсунг» складає 5333,33 гривень. ( т. 3 а.с. 24-26).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 28.01.2018:
Потерпіла ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснила, що у січні 2018 року вона прийшла на ринок ОСОБА_27 за покупками, а потім пішла на зупинку громадського транспорту та поклала телефон до кишені куртки та під час руху слідкувала за телефоном. У якійсь момент її штовхнули, так як було багато пасажирів, та вона зрозуміла, що телефон зник. Телефон їй не повернули, тому вона підтримує заявлений нею цивільний позов. Хто міг вчинити злочин, вона не знає.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.01.2018 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_38 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 28.01.2018 року у салоні пасажирського транспорту викрала її телефон Самсунг, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 4 а.с.29-30)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 21.02.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_34 впізнав особу під № 1 як чоловіка, у якого він раніше придбав мобільний телефон Самсунг ( т.4 а.с. 31-33)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_34 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_34 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора забезпечити явку свідка обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування майна, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вирока у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта № 10-409 від 13.03.2018, згідно якого вартість мобільного телефону «Самсунг» складає 6833,33 гривень. ( т. 4 а.с. 37-39).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 31.01.2018:
Потерпілий ОСОБА_23 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином усіма можливими способами (шляхом смс-інформування, надсилання судового виклику як рекомендованим листом, так і простої кореспонденцією) за адресою, яку вказав прокурор в обвинувальному акті, однак допитати його у судовому засіданні з приводу обставин вчиненого щодо нього злочину не вдалось. Звернення суду до Департаменту реєстраційних послуг з приводу встановлення іншого місця проживання потерпілого позитивного результату не дали. Прокурором не було вжито жодних заходів для забезпечення явки до суду потерпілого ОСОБА_23 не дивлячись на те, що вказаний епізод кваліфікований за ч.2 ст. 190 КК України як вчинення шахрайських дій, що свідчить про те, що потерпілий бачив особу, яка вчинила злочин, та міг би її впізнати під час судового засідання або зазначити ознаки її зовнішності.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.02.2018 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_23 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка у січні 2018 року на зупинці громадського транспорту Малий ринок шахрайським шляхом заволоділа його мобільним телефоном Флай, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 4 а.с. 41-42)

-висновок експерта від 14.03.2018 № 10-412, згідно якого вартість мобільного телефону «Флай» складає 1033,33 гривень. ( т. 4 а.с. 46-48).

-протокол огляду предмета від 24.02.2018, під час якого слідчим було оглянуто мобільний телефон Флай, який виданий свідком ОСОБА_29 працівникам поліції ( т. 4 а.с. 49-50).

Суд звертає увагу на те, що під час огляду мобільного телефону його зміст не досліджувався, впізнання предмету у порядку ст.. 229 КПК України за участю потерпілого не проводилось, жодного документу на підтвердження права власності на вказаний телефон потерпілим не надано, тому висновок слідчого про те, що телефон належить саме ОСОБА_23 нічим не підтверджений.

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 25.02.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_29 впізнав особу під № 1 як чоловіка, у якого він наприкінці січні 2018 року придбав мобільний телефон «Флай» ( т. 4 а.с. 54-56)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_29 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_29 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора забезпечити явку свідка обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засіданні перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 01.02.2018:
Потерпілий ОСОБА_39 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином усіма можливими способами (шляхом смс-інформування, надсилання судового виклику як рекомендованим листом, так і простої кореспонденцією) за адресою, яку вказав прокурор в обвинувальному акті, однак допитати його у судовому засіданні з приводу обставин вчиненого щодо нього злочину не вдалось. Звернення суду до Департаменту реєстраційних послуг з приводу встановлення іншого місця проживання потерпілого позитивного результату не дали. Прокурором не було вжито жодних заходів для забезпечення явки до суду потерпілого ОСОБА_40 не дивлячись на те, що вказаний епізод кваліфікований за ч.2 ст. 190 КК України як вчинення шахрайських дій, що свідчить про те, що потерпілий бачив особу, яка вчинила злочин, та міг би її впізнати під час судового засідання або зазначити ознаки її зовнішності.

За вказаним епізодом злочинних дій прокурором не було надано суду жодного письмового документа та не забезпечена явка жодного свідка, внаслідок чого судом прийнято рішення про завершення подання доказів стороною обвинувачення з мотивів, які викладені вище.

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

Крім того, стороною обвинувачення було надано суду протокол проведення слідчого експерименту від 19.04.2018 за участю підозрюваного ОСОБА_3 (т.4 а.с. 58-66), де останній розповідає про обставини вчинених ним крадіжок 09.12.2017, 13.01.2018, 15.01.2018, 18.01.2018, 22.01.2018, 28.01.2018, 22.01.2018, 31.01.2018. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заперечив добровільність своєї участі у проведенні даної слідчої дії, вказав, що працівники поліції умовили його проїхати на різні адреси та сфотографуватися там, але адрес та обставин вчинення злочинів він не знав, всі деталі йому розповідали слідчі.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Яременко проти України» від 12.06.2008 року зазначено, що визначаючи, чи було провадження у справі загалом справедливим, також має враховуватись, чи було дотримано прав на захист. Слід, зокрема, розглянути, чи заявникові була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання. Крім того, має бути врахована якість таких доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності. При тому, що питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується.

Так, суд зазначає, що відповідано до протоколу проведення слідчого екперименту вказана слідча дія проводилась за участю понятих ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , однак у судовому засіданні прокурором не було заявлено клопотання про виклик вказаних осіб у судове засідання для підтвердження правильності проведення вказаної слідчої дії та добровільності пояснень самого обвинуваченого. При цьому суд звертає увагу на вимоги ст.. 92 КПК України про те, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Також діючий КПК України покладає саме на прокурора обов`язок щодо збирання доказів та зобов`язує суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України.

Зі змісту протоколу слідчого експерименту вбачається, що ОСОБА_3 вказав, що послуг захисника під час участі у вказаній слідчій дії він не потребує, тому його захисник присутній не був, що ставить під сумнів добровільність надання обвинуваченим пояснень, при тому, що згідно відомостей обвинувального акту (т. 1 а.с. 87) захисник ОСОБА_43 був залучений органом слідства ще 28.02.2018 та здійснював захист обвинуваченого.

З метою перевірки доводів обвинуваченого ОСОБА_3 щодо добровільності наданих ним пояснень та дотримання норм КПК України з боку слідчого, суд намагався відтворити під час судового засідання відеозапис проведеної слідчої дій, яка записана на ДВД-диск, однак через пошкодження носія продемонструвати відеозапис не виявилось можливим, прокурором не була забезпечена можливість за допомогою інших технічних засобів відкрити відеозапис, її копія або дублікат також надана не була, що унеможливило перевірити дотримання норм КПК України під час проведення вказаної слідчої дії та спростувати доводи обвинуваченого щодо примушування його до дачі викривальних пояснень.

За таких підстав, враховуючи той факт, що обвинувачений заперечує добровільність надання ним пояснень під час проведення слідчого експерименту 19.04.2018, спростувати його доводи під час судового засідання не вдалось через неналежне виконання прокурором свого обов`язку доведення обвинувачення у суді та допустимості наданих суду доказів, суд приходить до переконання, що вказаний доказ є сумнівним та недопустимим через виявлені процесуальні порушення, та не може бути використаний для доведення провини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, що інкримінують, тому відкидається із доказової бази.

Інші протоколи слідчих експериментів щодо інших епізодів злочинів суду надано не було.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 62 Конституції України та ч.3 ст. 373 КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може піддаватися кримінальному покаранню , доки не буде визнаний винним в законному порядку, обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях та ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі частини 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ч. 1ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91цього Кодексу покладається на слідчого та прокурора.

Відповідно дост. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Таким чином, проаналізувавши усі надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що дійсно у відношенні потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_44 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_45 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_46 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 було вчинено злочин таємне викрадення їх майна, а щодо потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_40 та ОСОБА_20 шахрайські дії, що підтверджується поясненнями потерпілих, які вони надали у судовому засіданні, їх заявами про вчинений злочин та висновками експертів щодо вартості викраденого майна. В той же час точної, достовірно та об`єктивної інформації щодо можливої причетності до вчинених злочинів ОСОБА_3 ані під час досудового розслідування, ані у суді здобуто не було, явка свідків з метою їх допиту у судове засідання забезпечена не була, частина доказів (протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та протоколи слідчих експериментів) визнані судом недопустими доказами через порушення слідчим норм кримінального процесуального законодавства під час їх отримання та неможливість перевірки достовірності та точності цих доказів іншим чином під час судового розгляду, що зазначено вище. Інших доказів прокурором взагалі надано не було.
Крім того, судом неодноразово повідомлялись керівники як місцевих прокуратур, так і керівництво Запорізької обласної прокуратури про неналежне виконання своїх обов`язків щодо підтримання обвинувачення у даному кримінальному провадженні, однак жодних дієвих заходів (окрім заміни процесуального прокурора) вжито не було, рішення щодо зміни обвинувачення або відмови від нього прокурором не приймалось, при цьому судом були створені необхідні умови у реалізації стороною обвинувачення їх процесуальних прав та надано достатньо часу (більше двох років) на подання суду усіх доказів, які були отримані, як на підтвердження обвинувачення, так і на спростування доводів обвинуваченого.
За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_3 до злочинів, у яких він обвинувачується, та аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності в межах пред`явленого обвинувачення, суд приходить до переконання про недоведеність причетності обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні вказаних вище епізодах кримінальних правопорушень, тому суд приходить до переконання, що його необхідно визнати невинуватим та виправдати у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

При вирішенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_44 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_45 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 суд керується наступним.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Враховуючи, що провина ОСОБА_3 у вчиненні усіх епізодів правопорушень не знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, цивільні позови потерпілих від цих злочинів до ОСОБА_3 підлягають залишенню без розгляду.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Судові витрати за проведені експертні дослідження покласти на рахунок держави.
Підстав для подальшого перебування ОСОБА_3 у Запорізькому слідчому ізоляторі на підставі ухвали суду про його тимчасове залишення у СІЗО немає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України, та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.
Цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_44 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_45 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Речові докази: мобільний телефон Флай повернути за належністю потерпілому ОСОБА_23 .
Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1