Справа №478/1492/20 пров. №1-в/478/324/2020
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
22 жовтня 2020 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року та вироку Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2019 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22.11.2018 року,
15.10.2020 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив привести вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року та вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2019 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22.11.2018 року.
В обґрунтування клопотання зазначив, що 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII. Вказаним законом внесено зміни до КК України, а тому вважає, що призначена йому міра покарання підлягає приведенню у відповідність із вказаним законом.
Від засудженого ОСОБА_3 надійшла до суду письмова заява про можливість розгляду клопотання в його відсутності.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» в судове засідання не з`явився надав письмову заяву про розгляд клопотання в його відсутності, просив відмовити в його задоволені.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд клопотання в його відсутності, просив відмовити в його задоволені.
Дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 та матеріали клопотання, суд приходе такого висновку.
01.07.2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року.
Приписами ч.1, ч.3 ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно з ч.3 ст.74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Казанківській виправній колонії (№ 93) з 17.07.2020 року.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 вбачається, що вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2016 року щодо ОСОБА_3 в частині призначеного покарання, скасовано. ОСОБА_3 визнано винним та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України 4 роки обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2015 року, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 років 6 місяців обмеження волі. В решті вирок суду залишено без змін(арк.особ.спр.40-42).
Вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2019 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.390 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбутий строк покарання, призначений вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року, а саме: 1 рік обмеження волі, який, згідно ч.1 ст.72 КК України, відповідає шістьом місяцям позбавлення волі, і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців (арк.особ.спр.4-6). Зазначений вирок набрав законної сили 07.10.2019 року (арк.особ.спр.27).
Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22.11.2018 року не було внесено будь-яких змін до ч.3 ст.185 КК України та ч.1 ст.390 КК України, за якими засуджений ОСОБА_3 .

Покарання за санкціями цих статей Законом України №2617-VІІІ від 22.11.2018 року не пом`якшувалось.

Враховуючи вище викладене, суд приходить висновку, що немає правових підстав для приведення вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року та вироку Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2019 року відносно засудженого ОСОБА_3 у відповідність до Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22.11.2018 року, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 слід відмовити.
Керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року та вироку Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2019 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22.11.2018 року, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1