ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_5
за участі: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представників потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10
обвинуваченої ОСОБА_11 ,

розглянувши кримінальне провадження №0000086 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , представників потерпілого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2019 року відносно,-

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, з вищою освітою, працюючої директором ПП «Кампус Плюс», не судимої,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_11 виправдано визнано невинуватою та виправдано за недоведеністю у її діяннях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Вирішено долю речових доказів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 що вона, обіймаючи посаду директора ПП «Кампус Плюс», будучи службовою особою, вчинила такі умисні злочини:

1) Протягом 2009 року директор, засновник та власник ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, зловживаючи своїми службовими повноваженнями, всупереч інтересам юридичної особи приватного права, заволоділа шляхом обману та видачі завідомо підроблених офіційних документів, нерухомим майном (частиною готельного комплексу) за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_13 , загальною вартістю 9 326 565 гривень.
Так, у квітні 2008 року ОСОБА_11 запропонувала своєму знайомому ОСОБА_13 , із яким тривалий час підтримувала дружні стосунки, інвестувати кошти у нерухоме майно частину готельного комплексу, будівництво якого здійснювалось ПП «Кампус Плюс» на суму 2 млн доларів США. Під час розмови вона запевнила ОСОБА_13 у своїй добропорядності та комерційній доцільності укладення зазначеної угоди.
Користуючись довірливими стосунками із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 запропонувала здійснювати інвестування коштів із подальшим набуттям права власності на нерухоме майно у два етапи: укласти договір про інвестування, відповідно до якого щомісячно фінансувати незавершене будівництво готельного комплексу, оплативши 3/4 його вартості та виплатити решту вартості нерухомого майна після завершення будівництва та нотаріального оформлення договорів купівлі-продажу.
ОСОБА_13 погодився на вказані умови та розпочав фінансування будівництва. 24.04.2008 року між ПП «Кампус Плюс», у особі директора ОСОБА_11 та фізичною особою ОСОБА_13 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) укладено договір інвестування будівництва частини нежитлової будівлі (готельного комплексу) за адресою: АДРЕСА_2 , на виконання якого у період часу з квітня до жовтня 2008 року, ОСОБА_15 , з метою отримання у власність частини вказаної будівлі, передано ОСОБА_11 кошти в сумі 7 629 400 грн.
Грошові кошти передавались ОСОБА_13 у готівковій формі особисто ОСОБА_11 . Щомісячно, після надання інвестором коштів, сторонами укладались додаткові угоди до вказаного договору інвестування, які ОСОБА_13 вважав підтвердженням здійснення відповідного платежу. Використовуючи довірливі стосунки, ОСОБА_11 запевнила ОСОБА_13 у відсутності необхідності іншим чином засвідчувати факт передачі коштів.
Після завершення будівництва готельного комплексу, 01.12.2008 року між ПП «Кампус Плюс», у особі директора ОСОБА_11 , та фізичною особою ОСОБА_13 укладено договір купівлі-продажу (без нотаріального посвідчення) 1/10 частини нежитлової будівлі (готельного комплексу) загальною площею 334,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якого ОСОБА_13 повинен сплатити 920 030 гривень на поточний рахунок ПП «Кампус Плюс» протягом 10 днів з моменту підписання зазначеного договору. На виконання умов договору ОСОБА_13 03.12.2008 року перерахував відповідно до платіжного доручення № від 03.12.2008 року із власного карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритому у Філії Полтавського Головного регіонального управління ПАТ «КБ «Приватбанк», на розрахунковий рахунок ПП «Кампус Плюс» № НОМЕР_3 , відкритий у Філії Полтавського Головного регіонального управління ПАТ «КБ «Приватбанк», кошти в сумі 804 500 грн з призначенням платежу «оплата згідно купівлі продажу від 01.12.2008 року за нежитлове приміщення за адресою м. Полтава, вул. Пушкіна, 25, в т.ч. ПДВ -134083,33 грн плат ОСОБА_13 ». 04.12.2008 року зазначений договір від 01.12.2008 року між ОСОБА_15 та ПП «Кампус Плюс», в особі директора ОСОБА_11 , був нотаріально посвідчений у приватного нотаріуса Полтавського нотаріального округу ОСОБА_16 за реєстровим № 6608.
Окрім цього, 04.12.2008 року між зазначеними сторонами були укладені нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу 1/20 частини нежитлової будівлі загальною площею 171,6 кв.м та 3/100 частини нежитлової будівлі загальною площею 111.2 кв.м (готельний комплекс) за адресою: АДРЕСА_2 , за реєстровими номерами 6605 та 6602 відповідно.
Цього ж дня ОСОБА_13 прийняв від ОСОБА_11 придбане ним нерухоме майно, що підтверджується «Актами прийому-передачі нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 » від 04.12.2008 року № 1, № 2, №3, згідно яких ПП «Кампус Плюс», у особі директора ОСОБА_11 , передав, а фізична особа ОСОБА_13 прийняв указані частини нежитлового приміщення за договорами купівлі-продажу від 04.12.2008 року.
Висновками судово-почеркознавчої експертизи № 299 від 17.04.2015 року та судово-технічної експертизи документів № 294 від 01.04.2015 року підтверджено факт власноручного підписання зазначених актів ОСОБА_11 та посвідчення підпису оригіналом відтиску печатки ПП «Кампус Плюс».
На виконання умов указаних договорів ОСОБА_13 перерахував 11.12.2008 та 17.12.2008 із власного карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого у Філії Полтавського Головного регіонального управління ПАТ «КБ «Приватбанк», на розрахунковий рахунок ПП «Кампус Плюс» № НОМЕР_3 , відкритий у Філії Полтавського Головного регіонального управління ПАТ «КБ «Приватбанк», кошти у сумі 515 500 грн та 377 165 грн відповідно, що підтверджується платіжними дорученнями: № від 11.12.2008 на суму 515500 грн, платник - ОСОБА_13 , одержувач ПП ОСОБА_17 , призначення платежу: «оплата згідно купівлі продажу від 04.12.2008р. за частину гостин., комплексу за адресою м. Полтава, вул. Пушкіна,25, в т.ч. ПДВ -85833,33 грн Плат- ОСОБА_13 »; № від 17.12.2008 на суму 377165 грн., платник - ОСОБА_13 , одержувач ПП ОСОБА_17 , призначення платежу: «доплата згідно купівлі- продажу від 01.12.2008р. і 04.12.2008 року за частину гостин. комплексу за адресою АДРЕСА_2 , в т.ч. ПДВ -62860,83 грн Плат ОСОБА_13 ».
При цьому, ОСОБА_11 запевнила ОСОБА_13 у виконанні ним у повному обсязі умов інвестування та набутті права власності на нерухоме майно. ОСОБА_11 прохала покупця посвідчити нотаріально лише 1/4 вартості нерухомого майна на суму 1 697 165 гривень, оскільки грошові кошти, передані ОСОБА_13 на виконання договору інвестування будівництва від 24.04.2008 року нею були оприбутковані у попередні періоди. ОСОБА_13 , враховуючи давні дружні стосунки із ОСОБА_11 , погодився та виконав її прохання.
Таким чином, ОСОБА_13 передано ОСОБА_11 грошові кошти на загальну суму 9 326 565 гривень, що становить повну вартість відчужуваного нерухомого майна з урахуванням раніше оплачених коштів на виконання договору про інвестування будівництва від 24.04.2008 року.
На підставі заяв головного бухгалтера ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_18 від 05.12.2008 року, яка діяла за дорученням ОСОБА_13 від 04.12.2008 року № 6611, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу ОСОБА_16 , про реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно, згідно вказаних вище договорів купівлі-продажу частини нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , 10.01.2009 року Приватним підприємством «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» зареєстровано право власності ОСОБА_13 на придбане нерухоме майно, та останній вступив у володіння вказаною частиною готельного комплексу, а саме:
1/10 частини нежитлової будівлі (готельний комплекс) на 1-му поверсі за адресою: АДРЕСА_2 , які складаються: сходи 10 площею 14,7 кв.м, кабінет 11 площею 38,8 кв.м, кабінет 12 площею 31,7 кв.м, коридор 12-а площею 23,9 кв.м, операційний зал 13 площею 225,7 кв.м, загальною площею 334,8 кв.м, а всього загальною площею 334,8 кв.м;
3/100 частини нежитлової будівлі (готельний комплекс) на 2-му поверсі за адресою: АДРЕСА_2 , які складаються: сходи 19 площею 14,7 кв.м, кабінет 20 площею 38,6 кв.м, кабінет 21 площею 56,5 кв.м, балкон площею 0,7 кв.м, балкон площею 0,7 кв.м, загальною площею 111,2 кв.м, а всього загальною площею 111,2 кв.м;
1/20 частини нежитлової будівлі (готельний комплекс) на 3-му поверсі за адресою: АДРЕСА_2 , які складаються: сходи 26 площею 14,7 кв.м, кабінет 27 площею 59,8 кв.м, балкон площею 0,7 кв.м, кабінет 28 площею 38,7 кв.м, кабінет 29 площею 56,3 кв.м, балкон площею 0,7 кв.м, балкон площею 0,7 кв.м, загальною площею 171,6 кв. м.
У подальшому у ОСОБА_11 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_13 шляхом обману.
З цією метою директор, засновник та власник ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 , умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми службовими повноваженнями, видала шляхом власноручного підписання від імені юридичної особи приватного права, всупереч її інтересам, офіційні документи, які містили завідомо неправдиві відомості: три позовні заяви ПП «Кампус Плюс» № 47 від 27.07.2009, № 48 від 27.07.2009 та № 49 від 27.07.2009 про розірвання договорів купівлі-продажу частин нежитлової будівлі (готельного комплексу) за адресою: місто Полтава, вулиця Пушкіна, 25, між ПП «Кампус Плюс» та ОСОБА_13 , від 01.12.2008 № 6608, від 04.12.2008 № 6602 та № 6605.
Вказані позовні заяви містили завідомо неправдиву інформацію про невиконання ОСОБА_13 передбачених договорами обов`язків покупця щодо прийняття від продавця купленого майна та оплати його вартості.
Зазначені позовні заяви, які містили в собі завідомо неправдиві відомості, директор та засновник ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 умисно, з корисливих мотивів, з метою створення умов для заволодіння майном ОСОБА_13 шляхом обману, видала шляхом їх подачі 30.07.2009 до Октябрського районного суду міста Полтави (зареєстровано у канцелярії суду за вх. № 27595-27597 від 30.07.2009).
Цивільні позови директора ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 було прийнято до розгляду судом та у подальшому об`єднано у цивільну справу № 2-2781 /10.

За вказаних обставин ОСОБА_11 обвинувачується за ч. 1 ст. 366 КК України у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів;

2) Продовжуючи свою злочинну діяльність, директор та засновник ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми службовими повноваженнями, видала, шляхом власноручного підписання від імені юридичної особи приватного права, всупереч її інтересам, та подачі до Октябрського районного суду міста Полтави у якості доказів, що обґрунтовують позовні вимоги ПП «Кампус Плюс» під час розгляду об`єднаної цивільної справи № 2-2781/10, офіційні документи: письмові пояснення «по цивільному позову ПП «Кампус Плюс» до громадянина ОСОБА_13 про відмову від договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення та його розірвання» № 18 від 11.02.2010. № 19 від 11.02.2010 та № 20 від 11.02.2010 із додатками у трьох примірниках (до кожного письмового пояснення): договір купівлі-продажу без номеру від 01.12.2008 із додатками між ПП «Кампус Плюс», у особі директора ОСОБА_11 та ОСОБА_13 (специфікація до договору купівлі-продажу від 01.12.2008, видаткові накладні № КБ-002 від 11.12.2008, № КБ-003 від 11.12.2008, № КБ-004 від 1 1.12.2008, № КБ-005 від 11.12.2008); договір купівлі- продажу без номеру від 01.12.2008 із додатками між ПП «Кампус Плюс», у особі директора ОСОБА_11 та ОСОБА_13 (специфікація до договору купівлі- продажу від 01.12.2008, видаткові накладні № КБ-008 від 17.12.2008, № КБ-009 від 17.12.2008, № КБ-10/14 від 264 2.2008, № КБ-10/2 від 26.12.2008); договір купівлі-продажу без номеру від 04.12.2008 із додатками між ПП «Кампус Плюс», у особі директора ОСОБА_11 , та ОСОБА_13 (специфікація до договору купівлі-продажу від 04.12.2008, видаткові накладні № КБ-006 від 16.12.2008, № КБ-007 від 17.12.2008).
Вказані офіційні документи містили завідомо неправдиві відомості щодо придбання ОСОБА_13 у ПП «Кампус Плюс» будівельних матеріалів на суму 1 697 165 грн, а не частини готельного комплексу за адресою: місто Полтава, вулиця Пушкіна, 25, та були використані директором, засновником та власником ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 , умисно, з корисливих мотивів, з метою створення умов для заволодіння майном ОСОБА_13 , для обману та переконання суду у невиконанні ОСОБА_13 істотних умов договорів купівлі-продажу щодо оплати ним вартості купленого майна, зловживаючи своїми службовими повноваженнями, видала від імені юридичної особи приватного права, всупереч її інтересам, шляхом власноручного підписання та подачі 12.02.2010 під час судового засідання до Октябрського районного суду міста Полтави у якості доказів, що обґрунтовують позовні вимоги ПП «Кампус Плюс» під час розгляду об`єднаної цивільної справи № 2-2781/10.
Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи від 28.02.2011 № 1700/11-11, підписи від імені ОСОБА_13 у вказаних документах виконані не ним, а іншою особою, що підтверджує неправдивість виданих документів та їх підроблення.

За вказаних обставин ОСОБА_11 обвинувачується за ч. 1 ст. 366 КК України у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів;

3) Внаслідок проведення 07.09.2010 приватним підприємством «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» державної реєстрації права власності на нерухоме майно (частину готельного комплексу) за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_13 , припинено право власності ОСОБА_13 , а засновником та власником ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 незаконно набуто право власності на вказане нерухоме майно.
Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи №541 від 22.07.2015, вартість частини нежитлової будівлі (готельного комплексу) за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 07.09.2009, становить 4 176 130 грн: 1/10 частини нежитлової будівлі (готельний комплекс) на 1-му поверсі 2840580 грн; 3/100 частини нежитлової будівлі (готельний комплекс) на 2-му поверсі 702 840 грн; 1/20 частини нежитлової будівлі (готельний комплекс) на 3-му поверсі 632 710 грн.
Таким чином, директор, засновник та власник ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 , будучи службовою особою, умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми службовими повноваженнями всупереч інтересам юридичної особи приватного права, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді набуття без законних на те підстав права власності на нерухоме майно, шляхом обману, заволоділа нерухомим майном (частиною готельного комплексу) за адресою: місто Полтава, вулиця Пушкіна, 25, вартістю 4 176130 грн, яке належить ОСОБА_13 , чим заподіяла останньому матеріальних збитків на вказану суму, що більш ніж у 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром.
У подальшому директор, засновник та власник ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 незаконно розпорядилась вказаним майном шляхом укладення 20.10.2009 договору його купівлі-продажу із ТОВ «Аркс Груп», а отримані кошти використала на власні потреби.

За вказаних обставин ОСОБА_11 обвинувачується за ч. 4 ст. 190 КК України у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому в особливо великих розмірах;

4) Окрім цього, директор, засновник та власник ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 , будучи службовою особою, маючи досвід керівника підприємства, доступ до документів бухгалтерського обліку ПП «Кампус Плюс», достовірно знаючи результати його фінансово-господарської діяльності та обов`язку їх відображення у первинних документах бухгалтерського обліку та фінансовій звітності, податковій звітності, будучи зацікавленою в отриманні найбільшого прибутку і мінімізації витрат підприємства, у тому числі зі сплати податків в бюджет, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми службовими повноваженням всупереч інтересам юридичної особи приватного права, з метою одержання неправомірної вигоди для себе шляхом заниження валового доходу, умисно ухилилась від сплати податку на прибуток, що входить в систему оподаткування, введеного у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах, за наступних обставин.
Так, після укладення між ПП «Кампус Плюс», у особі директора ОСОБА_11 та фізичною особою ОСОБА_13 01.12.2008 договору купівлі-продажу (без нотаріального посвідчення) 1/10 частини нежитлової будівлі (готельного комплексу) загальною площею 334,8 кв.м, який був нотаріально посвідчений у приватного нотаріуса Полтавського нотаріального округу ОСОБА_16 за реєстровим номером 6608; нотаріально посвідчених договорів від 04.12.2008 купівлі-продажу 1/20 частини нежитлової будівлі загальною площею 171,6 кв.м та 3/100 частини нежитлової будівлі загальною площею 111.2 кв.м (готельний комплекс) за адресою: місто Полтава, вулиця Пушкіна, 25, за реєстровими номерами 6605 та 6602, на виконання умов указаних договорів ОСОБА_13 було перераховано 03.12.2008, 11.12.2008 та 17.12.2008 із власного карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритому у Філії Полтавського Головного регіонального управління ПАТ «КБ «Приватбанк», на розрахунковий рахунок ПП «Кампус Плюс» № НОМЕР_3 , відкритий у Філії Полтавського Головного регіонального управління ПАТ «КБ «Приватбанк», кошти па загальну суму 1 697 165 гривень у якості оплати вартості купленого ним у ПП «Кампус Плюс» нерухомого майна.
Тобто, дата збільшення валового доходу ПП «Кампус Плюс» на суму 1414304 гривень від продажу нерухомого майна ОСОБА_13 припадає на грудень 2008 року.
Проте, ОСОБА_11 , директор, засновник та власник ПП «Кампус Плюс», суб`єкта господарської діяльності, який згідно ст. 2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», є платником податку на прибуток, будучи службовою особою, маючи досвід керівника підприємства, доступ до документів бухгалтерського обліку ПП «Кампус Плюс», достовірно знаючи результати його фінансово-господарської діяльності та обов`язку їх відображення у первинних документах бухгалтерського обліку та фінансовій звітності, податковій звітності, будучи зацікавленою в отриманні найбільшого прибутку і мінімізації витрат підприємства, у тому числі зі сплати податків в бюджет, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми службовими повноваженнями всупереч інтересам юридичної особи приватного права, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді ухилення від сплати суми податку на прибуток, отриманого від продажу нерухомого майна ОСОБА_13 , шляхом заниження валового доходу, всупереч вимогам ст. ст. 3, 8, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», від 16.07.99 № 996-ХІУ; ст. ст. 4, 6, 11, 16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994, умисно приховала шляхом не відображення об`єкту оподаткування доходів від продажу нерухомого майна ОСОБА_13 на загальну суму 1414 304 гривень (без урахування суми ПДВ) у первинних документах бухгалтерського обліку та фінансовій звітності, податковій звітності, зокрема, у річних деклараціях ПП «Кампус Плюс» із податку на прибуток за 2008 рік: №323230 від 09.02.2009 (основна), №*17115 від 19.02.2009 (уточнюючий розрахунок), №7199від 29.01.2010 (уточнюючий розрахунок).
Внаслідок приховання шляхом не відображення об`єкту оподаткування доходів від продажу нерухомого майна ОСОБА_13 на загальну суму 1 414 304 гривень (без урахування суми ПДВ) у первинних документах бухгалтерського обліку та фінансовій звітності, податковій звітності, директор, засновник та власник ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 , будучи службовою особою, умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми службовими повноваженням всупереч інтересам юридичної особи приватного права, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді ухилення від сплати суми податку на прибуток, занизила валовий дохід підприємства за 4 квартал 2008 року на загальну суму 1 414 304 гривень (без урахування суми ПДВ), у зв`язку з не включенням до складу валових доходів підприємства від вартості реалізованої ОСОБА_13 частини нежитлового приміщення (готельного комплексу) за адресою: місто Полтава, вулиця Пушкіна, 25.
Від`ємне значення об`єкта оподаткування податку на прибуток платника податку ПП «Кампус Плюс», незаконно сформоване за рахунок не включення до складу валових доходів підприємства від вартості ОСОБА_13 реалізованої частини нежитлового приміщення (готельного комплексу) за адресою: місто Полтава, вулиця Пушкіна, 25, на суму 1 414 304 гривень (без урахування суми ПДВ), відповідно до ст. 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994, за результатами звітного 2008 року, було незаконно включено до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року та використано у подальшому періоді, що спричинило фактичне ненадходження до бюджету податку на прибуток на суму 353 576 гривень, що згідно ст. 10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994, складає 25% від об`єкта оподаткування.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у прихованні об`єкту оподаткування шляхом не відображення доходів від продажу нерухомого майна ОСОБА_13 на загальну суму 1 414 304 гривень (без урахування суми ПДВ) у первинних документах бухгалтерського обліку та фінансовій звітності, податковій звітності, директор, засновник та власник ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 занизила валовий дохід підприємства за 4 квартал 2008 року на загальну суму 1414 304 гривень, що спричинило фактичне ненадходження до бюджету податку на прибуток на суму 353 576 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, директор, засновник та власник ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 , будучи службовою особою, маючи досвід керівника підприємства, доступ до документів бухгалтерського обліку ПП «Кампус Плюс», достовірно знаючи результати його фінансово-господарської діяльності та обов`язку їх відображення у первинних документах бухгалтерського обліку та фінансовій звітності, податковій звітності, будучи зацікавленою в отриманні найбільшого прибутку і мінімізації витрат підприємства, у тому числі зі сплати податків в бюджет, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми службовими повноваженням всупереч інтересам юридичної особи приватного права, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді ухилення від сплати суми податку, шляхом заниження суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, умисно ухилилась від сплати податку на додану вартість, що входить в систему оподаткування, введеного у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах, за наступних обставин.
Так, після укладення між ПП «Кампус Плюс», у особі директора ОСОБА_11 , та фізичною особою ОСОБА_13 01.12.2008 договору купівлі-продажу (без нотаріального посвідчення) 1/10 частини нежитлової будівлі (готельного комплексу) загальною площею 334,8 кв.м, який був нотаріально посвідчений у приватного нотаріуса Полтавського нотаріального округу ОСОБА_16 за реєстровим номером 6608; нотаріально посвідчених договорів від 04.12.2008 купівлі-продажу 1/20 частини нежитлової будівлі загальною площею 171,6 кв.м та 3/100 частини нежитлової будівлі загальною площею 111.2 кв.м (готельний комплекс) за адресою: місто Полтава, вулиця Пушкіна, 25, за реєстровими номерами 6605 та 6602, на виконання умов вказаних договорів ОСОБА_13 було перераховано 03.12.2008, 11.12.2008 та 17.12.2008 із власного карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого у Філії Полтавського Головного регіонального управління ПАТ «КБ «Приватбанк», на розрахунковий рахунок ПП «Кампус Плюс» № НОМЕР_3 , відкритий у Філії Полтавського Головного регіонального управління ПАТ «КБ «Приватбанк», кошти на загальну суму 1 697 1 65 гривень (у тому числі ПДВ на суму 282 861 гривень) у якості оплати вартості купленого ним у ПП «Кампус Плюс» нерухомого майна.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV та пп. 1.2, 2.3 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» від 24 травня 1995 № 88, встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно п. 8 «Методичних рекомендацій по застосуванню регістрів бухгалтерського обліку», затверджених Наказом Мінфіну України від 29.12.2000 № 356, господарські операції відображаються в облікових регістрах під час надходження первинних документів або підсумками за місяць, в залежності від характеру і змісту операцій. Інформація до облікових регістрів переноситься після перевірки первинних документів за формою та змістом. Підсумкові записи в журналах звіряються з даними первинних документів, які були підставою для записів та з відомостями.
Відповідно до п. п. 1.3., 1,6. ст. 1; ст. 3, п. 7.3.1. ст. 7 України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 із змінами та доповненнями, платник податку особа, яка згідно з цим Законом зобов`язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. Податкове зобов`язання загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, визначена згідно з цим Законом.
Об`єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.
Об`єкти оподаткування, визначені статтею 3 цього Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20%.
Датою виникнення податкових зобов`язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбулася будь-яка з подій, що сталася раніше:
або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податків як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку або дата відвантаження товарів, а для (робіт, послуг) дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.
Тобто, дата виникнення податкових зобов`язань ПП «Кампус Плюс» на суму 282 861 гривень від продажу нерухомого майна ОСОБА_13 припадає на грудень 2008 року.
Проте, ОСОБА_11 , директор, засновник та власник ПП «Кампус Плюс», суб`єкта господарської діяльності, який, згідно ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість», є платником податку на додану вартість, будучи службовою особою, маючи досвід керівника підприємства, доступ до документів бухгалтерського обліку ПП «Кампус Плюс», достовірно знаючи результати його фінансово-господарської діяльності та обов`язку їх відображення у первинних документах бухгалтерського обліку та фінансовій звітності, податковій звітності, будучи зацікавленою в отриманні найбільшого прибутку і мінімізації витрат підприємства, у тому числі зі сплати податків в бюджет, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми службовими повноваженнями всупереч інтересам юридичної особи приватного права, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді ухилення від сплати суми податку на додану вартість, отриманого від продажу нерухомого майна ОСОБА_13 , шляхом заниження податкових зобов`язань, всупереч вимогам ст. ст. 3, 8, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», від 16.07.99 року № 996-ХІV; п. п. 1.3., 1,6. ст. 1; ст. 3, п. 7.3.1. ст. 7 України «Про податок на додану вартість» №1б8/97-ВР від 03.04.1997, умисно приховала шляхом не відображення об`єкту оподаткування операції з продажу нерухомого майна ОСОБА_13 на суму 1697165 гривень (у тому числі ПДВ на суму 282 861 гривень) у первинних документах бухгалтерського обліку та фінансовій звітності, податковій звітності, зокрема, у деклараціях ПП «Кампус Плюс» із податку на додану вартість за грудень 2008 рік: №300124 від 20.01.2009 (основна), у додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів» до указаної декларації; №257022 від 11.11.2009 (уточнюючий розрахунок).
Внаслідок приховання шляхом не відображення об`єкту оподаткування операції з продажу нерухомого майна ОСОБА_13 на суму 1 697 165 гривень (у тому числі ПДВ на суму 282 861 грн) у первинних документах бухгалтерського обліку та фінансовій звітності, податковій звітності, директор, засновник та власник ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 , будучи службовою особою, умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми службовими повноваженнями всупереч інтересам юридичної особи приватного права, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді ухилення від сплати суми податку на додану вартість, занизила податкові зобов`язання підприємства за грудень 2008 року на загальну суму 282 861 гривень, у зв`язку з не включенням до складу податкових зобов`язань сум податку па додану вартість підприємства від вартості реалізованої ОСОБА_13 частини нежитлового приміщення (готельного комплексу) за адресою: місто Полтава, вулиця Пушкіна, 25.
Від`ємне значення об`єкта оподаткування різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за грудень 2008 року у розмірі 210 816 гривень платника податку ПП «Кампус Плюс», незаконно сформоване за рахунок не включення до складу податкових зобов`язань сум податку на додану вартість підприємства від вартості реалізованої ОСОБА_13 частини нежитлового приміщення (готельного комплексу) за адресою: місто Полтава, вулиця Пушкіна, 25, на суму 1 697 165 грн (у тому числі ПДВ на суму 282 861 гривень), відповідно до ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997, за результатами звітного грудня 2008 року, було незаконно включено до складу податкового кредиту першого календарного місяця наступного податкового року та використано у подальшому періоді, що спричинило фактичне ненадходження до бюджету податку на додану вартість на суму 210 816 гривень, що згідно ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.044 997, складає 20 % від об`єкта оподаткування.
Окрім того, внаслідок не включення до податкових зобов`язань позитивного значення об`єкта оподаткування різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за грудень 2008 року у розмірі 72 045 гривень платника податку ПП «Кампус Плюс», знижено податок на додану вартість на суму 72 045 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у прихованні об`єкту оподаткування шляхом не відображення операції з продажу нерухомого майна ОСОБА_13 на суму 1 697 165 гривень (у чому числі ПДВ на суму 282 861 гривень) у первинних документах бухгалтерського обліку та фінансовій звітності, податковій звітності, директор, засновник та власник ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 занизила податок на додану вартість на суму 72 045 гривень та завищила від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту на суму 210 816 гривень, що спричинило фактичне ненадходження до бюджету податку на додану вартість на суму 282 861 гривень.
Внаслідок умисного приховання директором, засновником та власником ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 , об`єкту оподаткування - операції з продажу нерухомого майна ОСОБА_13 на суму 1 697 165 гривень (у тому числі ПДВ на суму 282 861 гривень) шляхом не відображення у первинних документах бухгалтерського обліку та фінансовій звітності, податковій звітності ПП «Кампус Плюс», вказані факти ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, не було виявлено інспекторами-ревізорами ДПІ у м. Полтаві під час планової виїзної перевірки та не отримали відображення у акті перевірки від 25.02.2010 № 1241/23-2/24388256, складеному за її наслідками.
З урахування викладеного, директор, засновник та власник ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 , будучи службовою особою, маючи досвід керівника підприємства, доступ до документів бухгалтерського обліку ПП «Кампус Плюс», достовірно знаючи результати його фінансово-господарської діяльності та обов`язку їх відображення у первинних документах бухгалтерського обліку та фінансовій звітності, податковій звітності, будучи зацікавленою в отриманні найбільшого прибутку і мінімізації витрат підприємства, у тому числі зі сплати податків в бюджет, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми службовими повноваженням всупереч інтересам юридичної особи приватного права, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді ухилення від сплати суми податків, умисно ухилилась від сплати податків на прибуток та додану вартість, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів на суму 636 437 гривень, що більш ніж у 1000 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є значним розміром».
За вказаних обставин ОСОБА_11 обвинувачується за ч. 1 ст. 212 КК України в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненому службовою особою підприємства, яка зобов`язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах.
Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив, що обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України щодо видачі ОСОБА_11 завідомо неправдивих документів не підтверджено ні за якісними ознаками предмету, ні за суб`єктивною стороною кримінального правопорушення. При цьому, суд звернув на положення ст. 4 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тому, подання ОСОБА_11 позову до суду є її невід`ємним правом. Недостовірність відомостей у її позовних заявах, а також документації щодо продажу ОСОБА_13 в грудні 2008 року будівельних матеріалів не підтверджена в суді, як і охоплення такої недостовірності умислом ОСОБА_11 . Про що свідчить рішення суду у цивільній справі, яке перевірене вищими інстанціями та набуло чинності. Відомості якого належними чином поза розумним сумнівом не спростовані матеріалами даного кримінального провадження.
Щодо обвинувачення ОСОБА_11 за ч.4 ст.190 КК України суд зазначив, що відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Суд наголосив, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави №2-2781/10 від 23 березня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2010 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.01.2011 року, було визнано такою, що відповідає законодавству України відмову ПП «Кампус Плюс» від нотаріально посвідчених договорів купівлі продажу від 04.12.2008 року за №№ 6602, 6608, 6605, що укладені між ПП «Кампус Плюс» та ОСОБА_13 . Відтак, незаконність набуття ОСОБА_13 права власності на спірне майно була встановлена судом з участю сторін, на засадах їх змагальності, отож державну його реєстрацію було скасовано.
Відтак, підстави для висновку про протиправне заволодіння майном ОСОБА_13 відсутні.
Також суд прийняв до уваги те, що сторона обвинувачення, інкримінувавши ОСОБА_11 заволодіння чужим майном, вдалася до взаємовиключного висновку, ставлячи їй у провину ухилення від сплати податків внаслідок такого заволодіння. Такий підхід не відповідає суті права та змісту ст.212 КК України, оскільки надає можливість легалізувати кримінальні правопорушення.
Крім того, ухилення ОСОБА_11 від сплати податків не підтверджено належними засобами доказування, зокрема, отриманими у законний спосіб актами податкових перевірок. Натомість спростовується зібраними у справі доказами.
Податкові рішення-повідомлення про необхідність сплати податків в сумі, яка інкримінована ОСОБА_11 , їй не надходили, відтак, податкове зобов`язання, яке існує на думку сторони обвинувачення, не є узгодженим.
Ця обставина у сукупності з іншими установленими судом, а також відсутністю доказів наявності умислу ОСОБА_11 на ухилення від сплати податкових зобов`язань не дає підстав констатувати наявності в її діях складу злочину, передбаченого ст. 212 КК України.

У поданих апеляційних скаргах:

Представник потерпілого ОСОБА_8 просить вирок суду відносно ОСОБА_11 скасувати та ухвалити новий, яким обвинувачену визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1ст.212, ст.366 КК України.

На підтвердження своїх вимог зазначає, що У квітні 2008 р. ОСОБА_11 , будучи власником та засновником ПП «Кампус Плюс», перебуваючи на посаді директора, користуючись довірливими стосунками із

ОСОБА_13 , запропонувала останньому здійснювати інвестування коштів із подальшим набуттям права власності на нерухоме майно - в частину готельного комплексу, будівництво якого здійснювалось ПП «Кампус Плюс» на суму 2 млн. доларів США. Під час домовленості вона запевнила ОСОБА_13 у своїй добропорядності та комерційній доцільності укладення зазначеної угоди.

Загальна сума інвестування та ціна одного квадратного метра об`єкта інвестування ОСОБА_19 визначена ОСОБА_11 самостійно у документі від 19.04.2008 р. (т.7 а.с.6). Під час судового засідання ОСОБА_11 не заперечувала про існування цього документу та визнала, що він написаний нею власноруч. У цьому документі, встановлена вартість об`єкта інвестування 1 м2 по першому поверсі склала: офісна частина - 4 тис. доларів США, сходи - 1 тис. доларів США; по другому та третьому поверсі: офісна частина - 2,8 тис. доларів США, сходи - 1 тис. доларів США. Загальна сума інвестування склала - 2 млн. доларів США.

ОСОБА_13 погодився на вказані умови та розпочав фінансування будівництва після укладання Інвестиційного договору.

24.04.2008р. між ПП «Кампус Плюс», в особі директора ОСОБА_11 , та фізичною особою ОСОБА_13 укладено договір інвестування будівництва частини нежитлової будівлі (готельного комплексу) за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 1.4. Інвестиційного договору № 1 від 24.04.2008 р. Інвестор може отримати майнові права на об`єкт інвестування в цілому або на його відповідну частину лише за умови інвестування у 100 відсотків від загальної площі об`єкту. Пунктом 5.4. Інвестиційного договору було передбачено, що у разі прострочення внесення Інвестором ( ОСОБА_13 ) оплати за відповідну частину об`єкту інвестування, визначену у відповідному Додатку до цього Договору, протягом більше 10 календарних днів, Компанія ( ОСОБА_11 ) має право частково припинити дію Договору - розірвати в односторонньому порядку цей Договір по відношенню до простроченого Додатку до Договору, а також до інших частин об`єкту інвестування, не профінансованих Інвестором на дату розірвання цього Договору.

З метою отримання у власність частини указаної будівлі з квітня до жовтня 2008 року ОСОБА_13 передано ОСОБА_11 за інвестиційним договором кошти на загальну суму 1 600 000. доларів США. Грошові кошти передавались ОСОБА_13 у готівковій формі особисто ОСОБА_11 . Після кожної передачі інвестором коштів, сторонами укладались додаткові угоди до указаного договору інвестування, які ОСОБА_13 вважав підтвердженням здійснення відповідного платежу.

Сторонами було укладено десять додатків до Інвестиційного договору № 1 від 24.04.2008 , в яких сторони конкретно зазначали, яка частина об`єкта інвестування (майнові права) передаються Інвестору, із зазначенням: адреси об`єкта інвестування;

квадратних метрів нерухомості, які передаються після сплати коштів; вартості вимірної одиниці за 1 кв.м. визначеною в гривнях та в доларах США;

загальної вартості частини об`єкта інвестування визначеної в гривнях та в доларах США; валютного курсу продажу об`єкта нерухомості.

В пункті 4 Додатків № 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10 до Інвестиційного договору від 24.04.2008 сторони фіксували загальну суму саме переданих коштів, визначену в гривнях та в доларах США.

Факт передачі коштів готівкою з квітня 2008 р. по жовтень 2008 р. за Інвестиційним договором № 1 від 24.04.2008 р. узгоджується в сукупності з іншими доказами, зокрема з показами свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , а також висновками експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №710 від 16.12.2010, №299 від 17.04.2015, №297 від 20.04.2015, №294 від 01.04.2015.
Крім цього, можливо стверджувати, що у разі не виконання ОСОБА_13 своїх зобов`язань зі сплати коштів за Інвестиційним договором № 1 від 24.04.2008 р., підсудна ОСОБА_11 не уклала б нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу з відчуження нерухомості. Оскільки за умовами Інвестиційного договору ОСОБА_13 міг отримати майнові права на об`єкт інвестування лише за умови інвестування в розмірі 100 відсотків від загальної площі об`єкту, а ПП «Кампус Плюс» ( ОСОБА_11 ) мала право припинити дію договору - розірвавши в односторонньому порядку цей Договір по відношенню до простроченого Додатку до Договору, а також до інших частин об`єкту інвестування, не профінансованих Інвестором ( ОСОБА_13 ) на дату розірвання цього Договору.

Таким чином, при відсутності оплати за Інвестиційним договором у ОСОБА_11 не було ніякого сенсу передавати майнові права на об`єкт інвестування та нотаріально засвідчувати договори купівлі-продажу нерухомості на умовах відстрочення платежу на 10 банківських днів з зазначення вартості нерухомості, яка менше ринкової ціни та ціни, яка раніше була обумовленої між сторонами.

Отже, факт укладання Інвестиційного договору від 24.04.2008 додатків до нього, виконання умов договору та передача коштів за цим договором узгоджується сукупністю з наявними іншими доказами, документами, показами свідків та висновками експертів, але суд першої інстанції не взяв до уваги ці докази, які могли істотно вплинути на його висновки, і не надав оцінки взаємовідносинам ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , що витікають із умов та зобов`язань за Інвестиційним договором.

4грудня 2008 року між ПП «Кампус Плюс», в особі ОСОБА_11 та ОСОБА_13

були укладені та посвідчені приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_16 договори купівлі-продажу:

за №6602 - ПП «Кампус - Плюс» передавав у власність ОСОБА_13 , а останній приймав 3/100 частини нежитлової будівлі (готельний комплекс) за адресою АДРЕСА_2 , які складаються - сходи 19 пл. 14,7 кв.м, кабінет 20 пл. 38,6 кв.м, кабінет 21 пл. 56,5 кв.м, балкон пл.. 0,7 кв .м , балкон пл . 0,7 кв.м, загальною пл. 111,2 кв.м за 305 578,00 грн.;

-за №6608 - ПП «Кампус - Плюс» передавало у власність ОСОБА_13 , а останній приймав 1/10 частину нежитлової будівлі (готельний комплекс) за адресою АДРЕСА_2 , які складаються - сходи 10 пл. 14.7, кабінет 11 пл.38,8 кв.м, кабінет 12 пл. 31.7 кв. м , коридор 12а пл. 23,9 кв.м, операційний зал 13 пл. 225,7 кв.м загальною пл. 334,8 кв.м за 920 030,00 грн.;

-за №6605 - ПП «Кампус - Плюс» передавав у власність ОСОБА_13 , а останній приймав 1/20 частину нежитлової будівлі (готельний комплекс) за адресою АДРЕСА_2 , які складаються - сходи 26 пл.14,7 кв.м, кабінет 27 пл. 59.8 кв.м, балкон пл. 0,7 кв.м, кабінет 28 пл. 38,7 кв.м, кабінет 29 пл . 56,3 кв.м, балкон пл. 0,7 кв.м, балкон пл. 0,7 кв.м загальною пл. 171,6 кв.м за 471 557,00 грн.

Цього ж дня ОСОБА_13 прийняв від ОСОБА_11 придбане ним нерухоме майно, що підтверджено відповідними Актами прийому-передачі нежитлових приміщень.

На виконання умов указаних договорів ОСОБА_13 перерахував із власного карткового рахунку на розрахунковий рахунок ПП «Кампус Плюс», кошти згідно платіжних доручень:

№ від 03.12.2008 р. в сумі 804 500,00 грн. з призначенням платежу - оплата згідно договору-купівлі продажу від 01.12.2008 року за 1/10 частину не житлов. будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , в т.ч. ПДВ 134083,33 грн.;

№ від 11.12.2008 р. в сумі 515 500,00 грн. з призначенням платежу - оплата згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2008 року за частину готельного комплексу за адресою: АДРЕСА_2 , в т.ч. з ПДВ 85833,33 грн.

№ від 17.12.2008 р. в сумі 377 165,00 грн. з призначення платежу - доплата згідно договору купівлі-продажу від 01.12.2008 року та 04.12.2008 року за частину

готельного комплексу за адресою: АДРЕСА_2 , в т.ч. 62860,83 грн.

Всього: 1 697 165,00 грн.

Тому підстав зараховувати ці платежі за будь-якими іншими зобов`язаннями у підсудної ОСОБА_11 не було, а суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що загальна сума вартості відчужуваного нерухомого майна за договорами від 04 грудня 2008 року №№ 6602, 6605, 6608, яка становить 1 697 165,00 гривень, ОСОБА_13 проплачена і тому даний факт свідчить про невиконання потерпілим умов укладених

договорів та зобов`язань покупця.

ОСОБА_13 за Інвестиційним договором № 1 від 24.04.2008 р. та нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу нерухомості передано ОСОБА_11 грошові кошти на загальну суму 2 млн. доларів США, що становить повну вартість відчужуваного нерухомого майна.

10.01.2009 Приватним підприємством «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» зареєстровано право власності ОСОБА_13 на придбане нерухоме майно.

ОСОБА_13 , набувши де-юро право власності на об`єкти нерухомості, розпочав здійснювати ремонтні роботи для подальшої здачі нежитлових приміщень в оренду. Свідок ОСОБА_24 підтвердив у судовому засідання, що за усною домовленістю з ОСОБА_13 протягом 2 місяців виконував внутрішні роботи в готельному комплексі «Палаццо», що роботами керував та розраховувався за роботу саме ОСОБА_13 . Отже, суд безпідставно прийшов до висновку, що між сторонами не відбулася фактична передача придбаного за договорами купівлі-продажу майна, як це передбачено положеннями договорів, ОСОБА_13 не прийняв спірного майна і жодного дня не володів ним, всупереч тим доказам, які є в матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_13 набув право власності на частину нерухомості (готельний комплекс) за адресою АДРЕСА_2 , в повному обсязі розрахувався за придбане майно в повному обсязі та фактично розпочав його використовувати в своїй підприємницькій діяльності.

У подальшому у ОСОБА_11 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_13 шляхом обману.

З цією метою директор ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 , підготувала три позовні заяви від ПП «Кампус Плюс» про розірвання договорів купівлі-продажу частин нежитлової будівлі (готельного комплексу) та скерувала їх до Октябрського районного суду м. Полтави.

Основною підставою обґрунтування позовних вимог була ч. 4 ст.692 ЦК, відповідно до якої якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Указані позовні заяви містили завідомо неправдиву інформацію про невиконання ОСОБА_13 передбачених договорами обов`язків покупця щодо прийняття від продавця купленого майна та оплати його вартості. А саме не було зазначено ні про укладання сторонами Інвестиційного договору, додатків до нього, актів прийому-передачі нежитлових приміщень, платіжних доручень про оплату об`єктів нерухомості.

Цивільні позови директора ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_11 було прийнято до розгляду судом та у подальшому об`єднано у цивільну справу № 2-2781/10 (яка залучена в повному обсязі до матеріалів кримінального провадження).

Під час судового розгляду справи по суті ОСОБА_11 , надала до Октябрського районного суду міста Полтави у якості доказів договори купівлі-продажу від 01.12.2008 р., від 01.12.2008 р. та 04.12.2008 р., специфікації до договорів, видаткові накладні щодо придбання ОСОБА_13 у ПП «Кампус Плюс» будівельних матеріалів на суму 1 697 165 грн., а не частини готельного комплексу. Дані документи були використані ОСОБА_11 , для обману та переконання суду у невиконанні ОСОБА_13 істотних умов договорів купівлі-продажу щодо оплати ним вартості купленого майна.

Договори купівлі-продажу, специфікації до договорів, видаткові накладні щодопридбання ОСОБА_13 у ПП «Кампус Плюс» будівельних матеріалів не підписувалися ОСОБА_13 , самі будівельні матеріали не отримувалися ним відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи від 28.02.2010 № 1700/11-11.

Також, суд не врахував та не надав жодної оцінки, висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 2518/5597/11-19 від 25.07.2011, відповідно до якої експерт не зміг підтвердити документами бухгалтерського обліку ПП «Кампус Плюс» наявність будівельних матеріалів у підприємства, підтвердити господарську операцію з продажу з цих матеріалів, а також їх оплату ОСОБА_13 .

Отже, матеріалами кримінального провадження не підтверджується факт отримання ОСОБА_13 будівельних матеріалів за договорами купівлі-продажу від 01.12.2008 р., від 01.12.2008 р. та від 04.12.2008 р. Документи з реалізації будівельних матеріалів були виготовлені ОСОБА_11 лише з метою штучного створення обставин не розрахунку за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу нерухомості, з подальшим заволодінням об`єктами нерухомості, які належать ОСОБА_13 .

Також зазначив, що суд у вироку безпідставно послався на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23.03.2010 р., залишене в силі ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2010 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.01.2011 р., якими частково задоволено позовні вимоги ПП «Кампус Плюс» та визнано відмову ОСОБА_13 від договорів купівлі-продажу від 04.12.2008р. щодо продажу частини готельного комплексу ОСОБА_13 такими, що відповідають законодавству України, оскільки дані судові рішення можуть бути переглянуті за ново виявленими обставинами.

Представник потерпілого ОСОБА_9 просить вирок суду відносно ОСОБА_11 скасувати та ухвалити новий, яким обвинувачену визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1ст.212, ст.366 КК України.

Зазначає, що Обвинувачена ОСОБА_11 вчинила ряд корисливих злочинів, у тому числі і особливо тяжкого, з метою заволодіння чужим майном у особливо великому розмірі завдавши потерпілому величезного розміру матеріального і морального збитку.

Заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 відбулось шахрайським способом, увівши потерпілого в довіру, а потім і обманувши його. Для цього було підписано підроблені договори і додатки до нього, підготовлено і подано позовну заяву (підкріпивши підроблені документи), розпочавши цивільний процес в суді, з єдиною метою - залишити ОСОБА_13 без придбаного ним майна і грошових коштів, які останній оплатив з метою придбати оговорено ними ( ОСОБА_11 і ОСОБА_13 ) частину майнового комплексу.

При цьому, все це відбулось в момент з 26 серпня 2009 року і до 21 січня 2010 року, коли ОСОБА_13 знаходився під вартою у Полтавському СІЗО № 23 за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави за обвинуваченням за ст. 185 ч. 3, ст. 321 ч.4, 292 ч. 3 КК України, по який в подальшому його виправдано. Тому він не міг з`являтися на судові засідання по цивільній справі. І звичайно, ОСОБА_11 розуміючи, що це найкращий час для реалізації свого злочинного умислу, скористалась цим, і реалізувала цивільну справу, направлену на відчуження частини майнового комплексу, придбаного раніше ОСОБА_13 .

У кримінальному провадженні, по обвинуваченню ОСОБА_11 ,наявний умисел засновника та власника ПП «Капмус Плюс» ОСОБА_11 , яка умисно, з корисливих мотивів, видала шляхом власноручного підписання від імені юридичної особи приватного права, всупереч її інтересам, офіційні документи, які містили завідомо неправдиві відомості: три позовні заяви ПП «Капмус Плюс» № 47 від 27.07.2009, № 48 від 27.07.2009 № 49 від 27.07.2009 про розірвання договорів купівлі-продажу частин нежитловоїбудівлі (готельного комплексу) за адресою: місто Полтава, вулиця Пушкіна, 25, між

«Кампус Плюс» та ОСОБА_13 , від 01.12.2008 № 6608, від 04.12.2008 №2 та № 6605.

Указані позовні заяви містили завідомо неправдиву інформацію про невиконання ОСОБА_13 передбачених договорами обов`язків покупця щодо зняття від продавця купленого майна та оплати його вартості.

Прокурор відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 зазначає, що вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 04.09.2019 відносно ОСОБА_11 є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до безпідставного виправдання обвинуваченої ОСОБА_11 .

Просить ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачений ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 212, ч.4 ст. 190 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 366 КК України - 3 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських обов`язків на 3 роки;

- за ч. 1 ст. 212 КК України - штраф в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.;

- за ч. 4 ст. 190 КК України - позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначити у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських обов`язків на 3 роки.

Судом не дана належна оцінка показанням потерпілого, який стверджував про виконання зобов`язання, що підтверджується платіжними дорученнями, будівельних матеріалів у обвинуваченої не купував. Показання потерпілого ОСОБА_13 підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які підтвердили намір придбання ОСОБА_13 частини будівлі та неодноразові факти передачі грошових коштів потерпілим - ОСОБА_11 . Про наявність домовленості між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 щодо придбання останнім частини будівлі підтвердив і свідок ОСОБА_25 , який раніше працював заступником директора Полтавського ГРУ «Приват Банк», обвинувачена та потерпілий були VIP клієнтами банку у ОСОБА_13 був персональний менеджер ОСОБА_26 .

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги державного обвинувача, представників потерпілого ОСОБА_27 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, обвинувачену ОСОБА_11 та її захисника ОСОБА_10 , які заперечували проти поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд відповідно до вимог кримінального процесуального закону у судовому засіданні перевірив усі зібрані на досудовому слідстві докази, на підставі яких ОСОБА_11 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.190 та ч.1 ст.212 КК України давши їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність в його діях складу зазначеного кримінального правопорушення.

Спростовуючи пред`явлене ОСОБА_11 обвинувачення, суд навів мотиви за яких взято до уваги одні докази та відкинуто інші і обґрунтовано дійшов висновку про її виправдання.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність вини обвинуваченої ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.190 та ч.1 ст.212 КК України, ґрунтується на всебічному та повному дослідженні всіх документів, наданих сторонами захисту та обвинувачення.

На думку колегії суддів апеляційні скарги представників потерпілого та прокурора не містять обґрунтованих доводів наявності вини обвинуваченої у вчинені інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а лише повторюють пред`явлене ОСОБА_11 обвинувачення, обґрунтовуючи його доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, в основу обвинувачення ОСОБА_11 за ч.1 ст.366 та ч.4 ст.190 КК України покладено версію обвинувачення про те, що ОСОБА_11 зловживаючи своїми службовими повноваженнями, видала шляхом власноручного підписання від імені юридичної особи приватного права, всупереч її інтересам, офіційні документи, які містили завідомо неправдиві відомості: три позовні заяви ПП «Кампус Плюс» № 47 від 27.07.2009, № 48 від 27.07.2009 та № 49 від 27.07.2009 про розірвання договорів купівлі-продажу частин нежитлової будівлі (готельного комплексу) за адресою: місто Полтава, вулиця Пушкіна, 25, між ПП «Кампус Плюс» та ОСОБА_13 , від 01.12.2008 № 6608, від 04.12.2008 № 6602 та № 6605, при цьому долучивши підроблені, на думку сторони обвинувачення, документи щодо наявності між підприємством та потерпілим Павлюченком договору на купівлю останнім будівельних матеріалів а саме договір купівлі-продажу без номеру від 01.12.2008 із додатками між ПП «Кампус Плюс», у особі директора ОСОБА_11 та ОСОБА_13 (специфікація до договору купівлі-продажу від 01.12.2008, видаткові накладні № КБ-002 від 11.12.2008, № КБ-003 від 11.12.2008, № КБ-004 від 1 1.12.2008, № КБ-005 від 11.12.2008); договір купівлі- продажу без номеру від 01.12.2008 із додатками між ПП «Кампус Плюс», у особі директора ОСОБА_11 та ОСОБА_13 (специфікація до договору купівлі- продажу від 01.12.2008, видаткові накладні № КБ-008 від 17.12.2008, № КБ-009 від 17.12.2008, № КБ-10/14 від 264 2.2008, № КБ-10/2 від 26.12.2008); договір купівлі-продажу без номеру від 04.12.2008 із додатками між ПП «Кампус Плюс», у особі директора ОСОБА_11 , та ОСОБА_13 (специфікація до договору купівлі-продажу від 04.12.2008, видаткові накладні № КБ-006 від 16.12.2008, № КБ-007 від 17.12.2008).
Саме такі обставини (в частині наявності спірних цивільних правовідносин між ПП «Кампус плюс» та ОСОБА_13 ) були предметом розгляду судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку цивільного судочинства, які ухвалили рішення на користь позивача ПП «Кампус Плюс» в особі директора ОСОБА_11 , а саме рішенням Октябрського районного суду м. Полтави №2-2781/10 від 23 березня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2010 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.01.2011 року, було визнано такою, що відповідає законодавству України відмову ПП «Кампус Плюс» від нотаріально посвідчених договорів купівлі продажу від 04.12.2008 року за №№ 6602, 6608, 6605, що укладені між ПП «Кампус Плюс» та ОСОБА_13 .
При цьому, як діюче цивільне процесуальне законодавство так і те процесуальне законодавство, яке діяло на час розгляду указаної вище цивільної справи за позовом ПП «Кампус Плюс» до ОСОБА_13 зобов`язувало суд перевіряти законність і обґрунтованість звернення до суду з позовом, перевіряти докази на предмет їх належності і допустимості.

В поданих апеляційних скаргах як один із ключових доводів винуватості ОСОБА_11 ставиться умисне знищення оригіналів документів договорів купівлі-продажу будівельних матеріалів між ПП «Кампус Плюс» та ОСОБА_13 та доданих до них специфікацій, та надання на експерте дослідження їх ксерокопій, у зв`язку з чим судом першої інстанції прийшов до висновку про недопустимість експертних висновків про підробку підпису ОСОБА_13 на указаних документах та посилається на розбіжності у показаннях свідків щодо підстав знищення указаних документів, а саме неповернення їх оригіналів працівниками міліції та їх знищення працівником ПП Кампус Плюс» ОСОБА_28 .

Проте, будучи допитані судом першої інстанції свідок ОСОБА_29 пояснив суду, що указані документи цілком можливо були вилучені великим масивом без опису кожного документа працівниками міліції під час обшуку на не повернуті.

Працівник ПП Кампус Плюс» ОСОБА_28 , у своїх поясненнях за результатами службової перевірки щодо відсутності оригіналів документів, що стосувались господарської діяльності готелю за 2007-2009 рік пояснив, що ним на знищення були передані документи, що стосуються надання готельних послуг (т.6, а.с. 272). Тобто, із матеріалів службової перевірки неможливо встановити, що саме ОСОБА_28 знищив указані документи.

Таким чином, стороною обвинувачення не доведено однозначних причин зникнення документів щодо продажу будівельних матеріалів ПП «Кампус Плюс» ОСОБА_13 та наявність причинного-наслідкового зв`язку між зникненням указаних документів та злочинними діями ОСОБА_11 , а тому, доводи апеляційних скарг в частині наявності умислу у сторони захисту щодо умисного знищення доказів є необґрунтованими.

Крім того, наявність між ОСОБА_13 та ПП «Кампус Плюс» реальних договірних правовідносин за договорами купівлі-продажу будівельних матеріалів встановлено висновком комісійної судово-економічною експертизою № 162/15 від 06.08.2015 року, проведеною Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, відповідно до якої реалізація ПП «Кампус Плюс» будматеріалів фізичній особі ОСОБА_13 на загальну суму 1697165 грн. за грудень 2008 року документально підтверджується.
Щодо посилань апелянтів на наявність показань свідків та потерпілого про передачу ОСОБА_30 грошових коштів ОСОБА_11 колегія суддів зазначає, що дані показання не свідчать про наявність злочинного умислу саме на заволодіння майном потерпілого, а лише свідчать про наявність між останніми цивільних правовідносин. Крім того жоден із свідків не міг указати точну суму переданих ОСОБА_31 коштів та дані кошти ОСОБА_32 та ОСОБА_33 за участю свідків не перераховувались. Жодного письмового доказу наявності у потерпілого значної суми коштів (близько 2 000 000 доларів США) або хоча б його частини, які останній, за версією сторони обвинувачення, 2014 року, передав потерпілій, учасниками кримінального провадження суду не надано.

Так само не суду надано доказів фактичної передачі грошових коштів, зафіксованих у додатках до інвестиційних договорів. При цьому, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що показання свідків, у тому числі ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_25 , щодо цих обставин, судом першої інстанції не спотворювались, та належним чином відображені у оскаржуваному судовому рішенні.

Надані представниками потерпілого лист паперу (т.7 а.с.6), на якому рукописним текстом, який ОСОБА_11 визнала своїм, зазначені поверхи, площі в квадратних метрах та грошові одиниці в доларах США не несе на собі жодного доказового навантаження щодо пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення, оскільки з його змісту неможливо зрозуміти кому він адресований та з якою метою він виготовлений.

Сама ж ОСОБА_11 надала суду першої та апеляційної інстанції сталі показання, а саме про те, що між нею та ОСОБА_13 у певний період часу склались дружні відносини, під час яких потерпілий проявив ініціативу та запропонував профінансувати будівництво готелю, у зв`язку з чим були укладені інвестиційні договори. У подальшому, довіряючи потерпілому, ОСОБА_34 здійснила нотаріальне оформлення, шляхом укладення договорів купівлі-продажу, права власності частини готелю на ОСОБА_13 , який обіцяв погасити заборгованість за інвестиційними договорами у повному обсязі. Проте останній свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим обвинувачена звернулася до суду про розірвання договорів купівлі-продажу нерухомого майна, у зв`язку з невиконанням покупцем своїх зобов`язань.

Невиконання ОСОБА_13 своїх зобов`язань за указаними інвестиційними договорами було предметом судового розгляду в порядку цивільного судочинства, а саме рішенням Октябрського районного суду м. Полтави №2-2781/10 від 23 березня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2010 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.01.2011 року, було визнано такою, що відповідає законодавству України відмову ПП «Кампус Плюс» від нотаріально посвідчених договорів купівлі продажу від 04.12.2008 року за №№ 6602, 6608, 6605, що укладені між ПП «Кампус Плюс» та ОСОБА_13 (у додатках т. 2 а.с. 42-47, 281-285, 321-322).
Колегія суддів також вважає правомірними та належними доказами посилання суду першої інстанції на висновки проведених у кримінальному провадженні експертиз, а саме: висновку експертизи №540 від 01.07.2015; № 162/15 від 06.08.2015; №222-8 від 28.02.2010; №758 від 28.07.2010; №1701/11-11 від 28.02.2011; № 926 від 02.04.2015; № 292 від 02.04.2015.
Враховуючи наведене вище викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_11 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України. Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у даному конкретному випадку між ПП «Кампус Плюс» та ОСОБА_13 виникли цивільні правовідносини, спори відносно яких були вирішені національними судами усіх інстанції в порядку цивільного судочинства на підставі змагальності та диспозитивності.
Щодо вимог апелянтів про визнання ОСОБА_11 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Пред`являючи ОСОБА_11 обвинувачення за ч.1 ст.212 КК України державним обвинувачем було зазначено, що ОСОБА_11 ухилилась від сплати податку на прибуток, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді ухилення від сплати суми податку на прибуток, отриманого від продажу нерухомого майна ОСОБА_13 шляхом не відображення об`єкту оподаткування доходів від продажу нерухомого майна ОСОБА_13 на загальну суму 1414 304 гривень (без урахування суми ПДВ) у первинних документах бухгалтерського обліку та фінансовій звітності, податковій звітності, зокрема, у річних деклараціях ПП «Кампус Плюс» із податку на прибуток за 2008 рік.
Так, відповідно до наявних у кримінальному проваджені матеріалів постановою слідчого в ОВС СУ УМВС України в Полтавській області від 26.06.2015 призначено проведення позапланової перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість у діяльності Приватного підприємства "Кампус Плюс" за період часу з 01.01.2008 до 31.12.2008 у частині перевірки повноти декларування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток ПП "Кампус Плюс" за договорами купівлі-продажу від 01.12.2008 та 04.12.2008 щодо продажу частини готельного комплексу із ОСОБА_13 ( т. 5 а.с. 71-73).
На виконання вказаної постанови в.о. начальника ГУ ДФС у Полтавській області 09.07.2015 прийнято наказ №629 "Про проведення виїзної позапланової документальної перевірки ПП "Кампус Плюс" за період часу з з 01.01.2008 до 31.12.2008 з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість".
Проте у подальшому до постановою Полтавського окружного адміністративного суду №816/2823/15 від 04.08.2015, залишеною в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015, наказ виконуючого обов`язки начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області ОСОБА_35 №629 від 09.07.2015 "Про проведення виїзної позапланової документальної перевірки ПП «Кампус Плюс» було визнано протиправним та скасовано (т. 7 а.с. 31-40).
Цією постановою, зокрема, було встановлено, що оскаржуваний наказ, прийнятий на підставі постанови слідчого в ОВС СУ УМВС України в Полтавській області «Про призначення позапланової документальної комплексної перевірки» від 26.06.2015 в кримінальному провадженні №0000086, суперечить вимогам другого абзацу пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, оскільки предмети перевірок у вказаному кримінальному провадженні та проведеної перед цим планової виїзної перевірки ПП «Кампус Плюс» співпадають, а питання, які підлягають перевірці визначені у загальному, не чітко, відтак, було порушено порядок призначення податкової перевірки.
Таким чином судовим рішенням встановлено відсутні підстави для проведення перевірки, оскільки така перевірка вже проводилась та за її наслідками не встановлено порушення податкового законодавства.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора про надання указаної постанови з порушенням правил ч.11 ст.290 КПК України після направлення кримінального провадження до суду 03.08.2015, оскільки указана постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 04.08.2015 набрала законної сили 10.09.2015 після завершення апеляційного розгляду 10.05.2015, а тому надання сторонам як доказу судового рішення, яке не набрало законної сили не, у даному конкретному випадку, не мало б жодного доказового значення.
Таким чином, доводи поданих апеляційних скарг щодо наявності у діях ОСОБА_11 злочинного умислу на заволодіння права на нерухоме майно потерпілого ОСОБА_13 шляхом обману, видачу посадовою особою ОСОБА_11 завідомо неправдивих офіційних документів, а саме цивільних позовів та умисного ухилення від сплати податків, а саме податку на прибуток та податку на додану вартість у значних розмірах, спростовується зібраними по у кримінальному провадженні доказами, оскільки як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено доказів того, ОСОБА_11 мала саме злочинний умисел щодо заволодіння майном ОСОБА_13 та, маючи саме злочинні наміри, вступила з ним у цивільно-правові відносини з приводу будівництва готелю та у зв`язку з цим підробкою нею документів та злочинною несплатою податків.
Враховуючи наведене вище, будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено а тому подані апеляційні скарги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , представників потерпілого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2019 року відносно ОСОБА_11 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4