Справа № 159/3262/20
Провадження № 1-кп/159/372/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковель обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001832 від 02 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, одруженого, тимчасово безробітного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 26.08.2015 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 307, ч.2 ст.307, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з конфіскацією 1/2 частки майна, що є його власністю, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 14.09.2018 року звільненого умовно - достроково на строк 1 рік 2 місяці 22 дні, за що судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України,
в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 , повторно, 20 вересня 2019 року, близько 21 години, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка отримав від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон марки «HUAWEIHonor-10 Lite (HRY-LX1) 3/32» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 3610 гривень та, не маючи наміру його повертати, сховав у кишеню свого одягу, повідомивши потерпілій, що телефон поверне за 7 днів. В подальшому, 23.09.2019 року, не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 здав його в ломбард «Заставно-кредитний дім» («Скарбниця»), отримавши грошові кошти, які витратив на власні потреби, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 3610 гривень.

Крім того, 24.01.2020 року перебуваючи поблизу будинку №76 по вул. Незалежності в м. Ковель, ОСОБА_4 , повторно, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом шляхом зловживання довірою під приводом встановлення необхідних комп`ютерних програм на планшет для проведення операцій з обготівкування грошових коштів, отримав від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , планшет марки «NOMI» модель С10103 ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 , ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта № 402 від 27.05.2020 року станом на 24.01.2020 року становить 1833,33 гривні (одна тисяча вісімсот тридцять три гривні тридцять три копійки), та запевнив, що через 20 хвилин його поверне. Однак, в той же день 24.01.2020 року, не маючи наміру повертати вказаний планшет та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій продав його невстановленій особі, отримавши грошові кошти, які витратив на власні потреби, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 1833,33 гривні.

Крім того, він же, повторно, близько 17 год. 30 хв. 20.03.2020 року діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи що його дії носять очевидний характер, шляхом зловживання довірою під приводом тимчасового використання отримав від потерпілого ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Doogee» моделі «Х100» ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ НОМЕР_5 , ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта № 402 від 27.05.2020 року станом на 20.03.2020 року становить 1050 гривень. Того ж дня ОСОБА_4 , не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій здав його в ломбард «Заставно-кредитний дім» («Скарбниця»), за що отримав грошові кошти, які витратив на власні потреби, чим завдав ОСОБА_5 вчиненим кримінальним правопорушенням майнової шкоди на загальну суму 1050 (одна тисяча п`ятдесят) гривень.

Своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч.2 ст.190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні інкримінованих йому злочинів визнав частково, категорично заперечивши факт відкритого викрадення чужого майна і фактично погодився з кваліфікацією його дій за ч.2 ст.190 КК України.

Крім зазначених вище показань винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів за ч.2 ст.190 КК України по епізодах від 20.09.2019 року та 24.01.2020 року підтверджено наступними доказами.

Заявою ОСОБА_6 01.10.2019 року до Ковельського відділу поліції в якій остання зазначила , що 20.09.2019 року , близько 21 год., в місті Ковелі по вул.О.Пчілки її знайомий по імені Юрій, зловживаючи довірою заволодів її мобільним телефоном марки «Хуавей»

Витягом з ЄРДР підтверджено початок досудового слідства 02.10.2019 року за ч.2 ст.190 КК України.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.01.2020 року відповідно до якого ОСОБА_5 звернувся до відділу поліції з повідомленням про те, що 25.01.2020 року його брат ОСОБА_4 під приводом скачування з мережі «Інтернет» взяв у нього планшет марки «Nomi чорного кольору якого не повернув.

Витягом з ЄРДР від 28.01.2020 року підтверджено факт початку досудового слідства відносно ОСОБА_4 за ознаками злочину передбачено ч.1 ст.190 КК України.

В подальшому постановою слідчого дії обвинуваченого 20.06.2020 року було перекваліфіковано з ч.1 ст.190 на ч.2 ст.190 КК України.

Вартість телефону «HUAWEI HONOR 10litc», що належав ОСОБА_6 -3610 гривень підтверджено товарним чеком від 05.08.2019 року ТОВ «Трейд Світ Груп».

За висновком товарознавчої експертизи вартість планшета «Nomi» модель С10103» станом на 24.01.2020 року могла становити 1183,33 гривні.

Повідомленням ломбардного відділення «Ломбард «Заставно-КРЕДИТНИЙ ДІМ» від 05.05.2020 року підтверджено факт що в період з 01.01.2020 року по даний час, тобто на час надання повідомлення Інтернет планшет «Nomi модель С10103» закладався в цю установу 24.01.2020 року ОСОБА_7 .

Іншим повідомленням вищевказаного ломбардного відділення підтверджено, що ОСОБА_4 в період часу з 01.01.2019 року на час подання цього повідомлення звертався до цієї установи з приводу закладу ряду майна і зокрема 23.09.2019 року мобільного телефону «Хуавей» на який 15.10.2019 року було звернуто стягнення.

Перепискою потерпілої ОСОБА_6 з обвинуваченим шляхом надіслання СМС повідомлень підтверджено також факт знаходження мобільного телефону потерпілої у ОСОБА_4 і його не повернення останній протягом тривалого часу.

Так, в судовому засіданні обвинувачений по епізоду від 20.09.2019 року показав, що восени 2019 року, точної дати пригадати не може, він перебуваючи в черговий раз у вечірній час біля магазину «Вечірній» м.Ковеля випадково зустрів потерпілу ОСОБА_6 з якою порівняно тривалий час розмовляв на різні теми,оскільки добре знає її батька. Знаючи, що вона спілкується з особами які мають погану репутацію в м.Ковелі запропонував останній, надати йому її мобільний телефон якого пообіцяв повернути через тиждень. Ствердив, що телефон взяв у потерпілої з метою позбавлення можливості її спілкування з вказаними особами. Цей телефон через декілька днів заставив в ломбард так як йому терміново потрібні були кошти. Не заперечував що сама потерпіла і її батьки неодноразово вимагали повернення телефону, а він в свою чергу неодноразово обіцяв його повернути.

Ствердив, що наданий час заподіяна потерпілій шкода відшкодована в повному обсязі.

По епізоду від 24.01.2020 року обвинувачений показав, що проживає в квартирі разом з братом ОСОБА_8 та їх матір`ю та ОСОБА_9 з якими перебуває в хороших сімейних стосунках.

Брат ОСОБА_10 , мав у власності планшет якого використовував у власних цілях. Він неодноразово з дозволу брата користувався ним та неодноразово закладав його в ломбардне відділення і в подальшому його відкупляв.

В черговий раз, взимку 2020 року точніше пригадати не може, він знову попросив у брата надати йому у користування планшет, при цьому пообіцяв повернути його через певний час. Враховуючи, що йому були необхідні кошти відвіз до ломбардного відділення з метою його закласти, проте цього зробити не зміг, оскільки заклад було зачинено. Тоді ж він звернувся до свого раніше знайомого по імені ОСОБА_11 , з проханням надати йому позику в сумі 400 грн. і після отримання цих коштів залишив планшет в його автомобілі. В подальшому мав намір планшет здати в ломбард, а виручені від нього кошти повернути ОСОБА_12 . Пізніше як з`ясувалось цей планшет було здано в ломбард іншою особою на прохання його знайомого ОСОБА_13 . Заподіяну шкоду потерпілому відшкодував фактично влітку 2020 року.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що дійсно у вересні 2019 року випадково зустріла обвинуваченого з яким деякий час розмовляла, дізнавшись від нього що він добре знайомий з її батьком. Під час розмови ОСОБА_4 попросив у неї мобільний телефон якого забрав та з місця зустрічі зник у невідомому напрямку. Про цю подію вона розповіла своїм батькам і в подальшому вони неодноразово вимагали від обвинуваченого повернути телефон. Зрозумівши що телефон повернутий не буде, вона звернулась до відділу поліції з відповідною заявою. Ствердила також,що спілкувалась з обвинуваченим і через смс-повідомлення і у відповідь отримувала обіцянки що телефон їй буде повернуто. Декілька днів тому обвинувачений відшкодував заподіяну шкоду шляхом сплати їй 3700 грн.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили показання потерпілої, зазначивши що зі слів дочки дізнались про незаконне заволодіння її телефоном обвинуваченим. Неодноразово звертались до останнього з вимогою повернути телефон на які обвинувачений не реагував, обіцяючи його в майбутньому повернути. Зрозумівши що телефон повернуто не буде, їхня дочка звернулась до органів поліції.

Свідок ОСОБА_7 показав, що добре знає обвинуваченого та його товариша ОСОБА_13 . 24.01.2020 року біля 11 год.до нього зателефонував ОСОБА_16 та попросив приїхати до ОСОБА_17 . Після зустрічі з ним на прохання останнього він здав в ломбардне відділення наданий йому планшет.Тоді ж від працівника ломбарду дізнався що він належить ОСОБА_4 , оскільки той раніше неодноразово заставляв його в ломбард. Отримавши кошти він передав їх ОСОБА_18 та відвіз його до готелю «Вероніка» м.Ковеля. В розмові з ним дізнався, що разом з ним перебуває і обвинувачений. В подальшому неодноразово за власні кошти на прохання цих осіб продовжував термін зберігання планшету і зрозумівши що останні його не відкуплять, відкупив його та продав незнайомій особі, погасивши таким чином свої витрати.

Отже, наведеними вище доказами, які на переконання суду є належними, допустимими та достатніми повністю підтверджено факт скоєння шахрайства, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою вчиненого повторно по вказаних епізодах.

Стороною обвинувачення інкриміновано додатково ОСОБА_4 скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно по епізоду від 20.03.2020 року.

Так в обвинуваченні зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 повторно, близько 17 год 30 хв 20.03.2020 року, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи що його дії носять очевидний характер, відкрито викрав належний ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Doogee» моделі «Х100» ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ НОМЕР_5 , ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта № 402 від 27.05.2020 року станом на 20.03.2020 року становить 1050 гривень. Того ж дня ОСОБА_4 , не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій здав його в ломбард «Заставно-кредитний дім» («Скарбниця»), за що отримав грошові кошти, які витратив на власні потреби, чим завдав ОСОБА_5 вчиненим кримінальним правопорушенням майнової шкоди на загальну суму 1050 (одна тисяча п`ятдесят) гривень.

Даючи аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності по даному епізоду суд приходить до переконання про невірність та необґрунтованість такого обвинувачення та необхідність і можливість перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.186 на ч.2 ст.190 КК України, як повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), виходячи з конституційних та вимог кримінально-процесуального законодавства про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви повинні трактуватись на користь обвинуваченого.

Так в судовому засіданні обвинувачений по даному епізоду показав, що неодноразово використовував мобільний телефон його брата якого раніше також закладав в ломбард і який в подальшому відкупляв.

Весною 2020 року йому знову терміново були потрібні кошти , а тому він вирішив попросити брата надати йому свій телефон. Зайшовши в кімнату побачив що той перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння та запропонував йому надати телефон. Той у свою чергу на неодноразові його прохання погодився, сказавши «бери»,при цьому висловлювався нецензурно. Вказаний телефон він здав в ломбард за якого отримав відповідну суму коштів які витратив на власні потреби.

Телефон брату тривалий час не повертав,оскільки не мав можливості його викупити. На даний час заподіяну шкоду відшкодував.

Категорично ствердив, що телефон в брата не викрадав, усвідомлюючи та розуміючи що той надає йому телефон в користування добровільно. Із-за стану алкогольного сп`яніння та отримання черепно-мозкової травми брат міг не вірно сприймати події що відбувалися.

Потерпілий ОСОБА_5 в судому засіданні неодноразово надавав суперечливі показання і будучи додатково допитаним підтвердив, що дійсно отримав черепно-мозкову травму і на час заволодіння його телефоном перебував у хворобливому стані та стані алкогольного сп`яніння. В цей день, точної дати пригадати не може він знаходився в своїй кімнаті і пригадує як до неї зайшов обвинувачений, взявши телефон який лежав на дивані. Добре про ці події не пам`ятає і категорично ствердити про викрадення телефону не може. Не виключає, що він на неодноразові прохання брата дозволив взяти його телефон при обставинах на які посилається обвинувачений. Заподіяна шкода йому відшкодована повністю.

Свідок ОСОБА_19 в судому засіданні показав, що орієнтовно в березні 2020 року до нього звертався потерпілий ОСОБА_10 та просив його зателефонувати до поліції при цьому повідомив, що його брат незаконно заволодів його мобільним телефоном та не повертає. Оскільки його телефон був заблокований оператором вони повідомити про цей факт поліцію не змогли. Пригадує, що в цей час потерпілий був у збудженому стані проте, чи це було пов`язано з станом алкогольного сп`яніння ствердити не може.

Отже, дані показання в цілому узгоджуються між собою і підтверджуються іншими доказами у справі, а саме проведеним слідчим експериментом за участю потерпілого, який на місці розказав і показав, що коли він знаходився у своїй кімнаті то до неї зайшов ОСОБА_4 та наблизившись до кутового дивана, в лівій частині якого знаходився належний йому телефон взяв його і попрямував до виходу.

Із матеріалів кримінального провадження слідує, що дана подія відбулась близько 17 гол 30 хв. 20.03.2020 року в квартирі що належить потерпілому, обвинуваченому та їх матері на праві спільної сумісної власності.

Офіційно із заявою в правоохоронні органи потерпілий звернувся лише 29.04.2020 року при цьому зазначив про відкрите викрадення братом його мобільного телефону.

Витягом з ЄРДР від 30.04.2020 року стверджується початок досудового слідства відносно обвинуваченого за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, а в подальшому ці дії перекваліфіковано на ч.2 даного Закону.

Фактично підставою для такої кваліфікації як доказ наявний в матералах справи є лише Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.04.2020 року, який оформлено не особисто потерпілим, а працівником поліції. Ним же викладені в протоколі обставини події.

Кримінальним законодавством України визначено, що грабіж це відкрите викрадення чужого майна.

З суб`єктивної сторони даного злочину грабіж передбачає тільки прямий умисел, тобто особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, відкрито вилучає чуже майно на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в повному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

При цьому відкрите викрадення чужого майна в присутності іншої особи буде тоді коли обвинувачений усвідомлює, що вона здатна розуміти дії що кояться.

На відміну від грабіжу шахрайство - це заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Зловживання довірою полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим і в цьому конкретному випадку ці відносини засновані на родинних відносинах, відносинах спільного проживання в одній квартирі.

З суб`єктивної сторони шахрайство вчиняється з прямим умислом, має корисливий мотив - незаконне збагачення .

Про саме шахрайські дії обвинуваченого, а не відкрите викрадення чужого майна свідчить той факт, що саме обвинувачений 14.03.2020 року о 00 год. 25 хв. заклав до ломбардного відділення ПТ «Ломбард Заставно-КРЕДИТНИЙ ДІМ» саме мобільного телефона брата «DOOGEE X100 1/8GB; СN НОМЕР_4 , тобто потерпілого у справі якого було відкуплено в цей же день.

Даний факт підтверджує, що ОСОБА_4 ще до скоєння злочину користувався телефоном потерпілого .

Цим же повідомленням стверджується також , що обвинувачений після незаконного заволодіння майном потерпілого 20.03.2020 року о 18 год 26 хв цей же телефон заклав у вищевказане ломбардне відділення про те він не був в подальшому відкуплений і на нього було звернуте стягнення 14.04.2020 року.

Вартість зазначеного телефону 1050 гривень станом на 20.03.2020 року підтверджено висновком судової товарознавчої експертизи від 27.05.2020 року.

Таким чином , аналізуючи наведені вище докази у їх сукупності по даному епізоду які співвідносяться та об`єктивно підтверджують один одного, не є суперечливими, а тому дають підстави суду прийти до обґрунтованого висновку про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.2 ст.186 на ч.2 ст.190 КК України, тобто умисне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою(шахрайство) вчинене повторно.

Обираючи покарання суд враховує тяжкість скоєних злочинів, особу винного та всі обставини по справі. До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить відшкодування заподіяної шкоди потерпілим.

З врахуванням обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину щодо особи з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, інших даних про особу і зокрема того, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини за які відбував покарання у місцях позбавлення волі, останній злочин скоїв в період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, неодноразово порушував покладені на нього слідчим суддею обов`язки при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, його ставлення до скоєного, невідшкодування в повному обсязі протягом тривалого часу майнової шкоди потерпілим, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе лише при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі. Інший вид покарання в даному випадку не буде відповідати загальним засадам призначення покарання, особі винного та встановленим в ході судового розгляду обставинам по справі.

Разом з тим, призначаючи покарання у виді позбавленні волі ближче до мінімального розміру визначено ч.2 ст.190 КК України суд враховує також те , що заподіяна шкода відшкодована, в результаті злочину не наступило тяжких наслідків, позицію потерпілих щодо призначення покарання, суму заподіяної майнової шкоди останнім, вік обвинуваченого, його майновий та сімейний стан.

На глибоке переконання суду саме таке покарання буде співмірним зі скоєним та справедливим.

Вироком Ковельського міськрайонного суду від 26.08.2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавленні волі, з конфіскацією 1/2 частки майна, що є його власністю.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 14.09.2018 року обвинуваченого звільнено від призначеного покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 22 дні, а тому остаточне покарання підлягає визначенню з врахуванням даного вироку.

Цивільний позов по справі не заявлено, арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.
Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд,

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 ( один ) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2015 року остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, з конфіскацією 1/2 частки майна, що є його власністю.

Початок відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишити попередній домашній арешт.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи в сумі 817,25 (вісімсот сімнадцять грн. 25 коп.)

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1