УХВАЛА
Іменем України

06.11.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши внесене слідчим СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0003492, зареєстрованого 08.09.2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , клопотання про арешт майна та додані до клопотання матеріали,
ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із указаним клопотанням, в якому послався на те, що 01 листопада 2019 року до ОСОБА_5 звернувся її знайомий ОСОБА_6 , проживаючий в АДРЕСА_1 , з проханням надати позику в розмірі 10 000 доларів США, з метою погашення заборгованості по квартирі АДРЕСА_2 , згідно з умовами кредитного договору №118/290/08/Ф від 06 березня 2008 року, перед кредитором ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого із 16.12.2011 року являється ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ».

Як слідує зі змісту клопотання, 01 листопада 2019 року ОСОБА_5 надала 10 000 доларів США ОСОБА_6 під розписку, яку останній власноруч написав у присутності свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , строком до 01.04.2020 року.

Зазначену суму ОСОБА_6 , згідно з домовленостями, повинен був повернути після погашення кредитних зобов`язань та продажу вище зазначеної квартири.

В квітні 2020 року ОСОБА_6 повідомив, що він домовився з представниками ТОВ «ФК`ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» про сплату боргу та отримання дозволу на продаж квартири. Далі ОСОБА_6 попросив ОСОБА_5 відтермінувати повернення боргу ще на місяць, тобто до 01.05.2020. Із червня 2020 року ОСОБА_6 перестав виходити на зв`язок, за місцем проживання не з`являється, таким чином ухиляється від виконання своїх зобов`язань по поверненню отриманої позики.

01.09.2020, зі слів ОСОБА_5 , їй стало відомо, що ОСОБА_6 не збирався і не збирається повертати їй борг та реалізовувати квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 04.04.2020 року.

Посилаючись на положення ст.ст. 98, 170, 171 КПК України, завдання арешту майна, на необхідність збереження речових доказів, слідчий за погодженням із прокурором просить накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 12468332), яка згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на праві власності належить ОСОБА_6 (частка власності 1/3) та ОСОБА_9 (частка власності 2/3).

Слідчий в судове засідання не з`явився, до клопотання долучив заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність.

Власники майна, на яке просять накласти арешт слідчий за погодженням із прокурором, в судове засідання не викликались на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із витягу з кримінального провадження №0003492 від 08.09.2020 року, Житомирським ВП ГУ НП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування за фактом заволодіння майном (шахрайства) ОСОБА_5 , що завдало матеріальної шкоди останній на суму 10 000 доларів США. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна (п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України).

Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

На переконання слідчого судді, у клопотанні не наведені обґрунтовані та вмотивовані доводи того, що квартира АДРЕСА_2 відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, слідчим суддею звернуто увагу, що указана квартира не була предметом шахрайства та в матеріалах клопотання відсутня постанова слідчого про визнання даної квартири речовим доказом у кримінальному провадженні.

З огляду на обставини, встановлені в ході розгляду клопотання та які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна, предмет досудового розслідування, підставу і мету арешту майна (збереження речового доказу), слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість вимог клопотання та вважає за доцільне відмовити у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1