Справа №274/5926/20
Провадження № 1-в/0274/694/20
14.09.20 м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду провадження за поданням ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироку Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2020 року у відповідність до вимог закону про зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону, або пом`якшення призначеного покарання засудженому
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , до засудження раніше судимому: 16.03.17 за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки 4 місяці позбавлення волі,
ОСОБА_3 засуджений 03 березня 2020 року Андрушівським районним судом Житомирської області за ст.ст. 309 ч. 2, 395, 70 ч. 1 КК України на 2 роки позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 10.01.2020; кінець строку: 10.01.2022.
В поданні адміністрацією ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" ставиться питання про приведення вироку Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2020 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VШ, яким внесено зміни до ч. 2 ст. 309 КК України.
В судове засідання представник ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" засуджений, прокурор не з`явилися, клопочуть про розгляд справи за їхньої відсутності. Про дату, час та місце розгляду подання повідомлені. Суд не визнає явки засудженого, представника виправної колонії та прокурора в судове засідання обов`язковими. Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши надані матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання.
Так, 01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII. Вказаним законом внесені зміни до ч. 2 ст. 309 КК України, згідно з якими кримінальна відповідальність за скоєння цього кримінального правопорушення настає за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. На відміну від попередньої редакції норми, яка передбачала відповідальність за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. Отже нова редакція закону значно звужує кваліфікуючу ознаку складу правопорушення, передбаченого частиною другою.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Згідно з вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2020 року дії засудженого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України судом кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинені повторно. ОСОБА_3 засуджувався за ч. 2 ст. 309 КК України 16.03.17, тобто пройшло більше року після засудження. Після внесених Законом України № 2617-VШ від 22.11.2018 змін диспозиція ч. 2 ст. 309 КК України кваліфікуючої ознаки повторність не містить, тобто дії ОСОБА_3 з 01.07.20 мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконні придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України в редакції, що діє з 01.07.20, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років
Як визначено у ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, засудженому ОСОБА_3 також підлягає зниженню призначена міра покарання у виді позбавлення волі, як така, що не передбачена санкцією нового закону, до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. При цьому строк покарання перераховується за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, тобто засудженому ОСОБА_3 визначається строк в межах максимальної межі покарання за санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 4 роки. Відбутий засудженим строк покарання підлягає зарахуванню у строк покарання у виді обмеження волі.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 5, 72, 74, 309 КК України, статтями 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
подання задовольнити.
Привести вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2020 року щодо ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ та вважати ОСОБА_3 засудженим за цим вироком за ст. 395 КК України та за ч. 1 ст. 309 КК України (в ред. від 22.11.18).
Призначену вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2020 року засудженому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України міру покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки знизити до максимальної межі покарання, встановленої санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, а саме до обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначити у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
В решті вирок залишити без змін.
Початок строку відбуття призначеного покарання у виді обмеження волі засудженим ОСОБА_3 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання у виді обмеження волі відбутий строк покарання у виді позбавлення волі та час слідування до виправного центру з 10 січня 2020 року до прибуття у виправний центр для відбуття покарання з розрахунку, що один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим - у той же строк з дня отримання копії ухвали.
Головуючий - суддя ОСОБА_1