УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,
в с т а н о в и в:
24 грудня 2019 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій він, посилаючись на положення ст. 303 КПК України, просив визнати неправомірними дії уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, що здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0001804 від 27 липня 2018 року щодо не повернення мобільного телефону Iphone 7 чорного кольору, imei: НОМЕР_1 ; зобов`язати уповноважену особу (слідчого) Державного бюро розслідувань, що здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0001804 від 27 липня 2018 року повернути мобільний телефон Iphone 7 чорного кольору, imei: НОМЕР_1 .
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає, що вона підлягає поверненню ОСОБА_2 , виходячи з наступного.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні володільцем тимчасово вилученого майна може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.
Як визначено в ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

При цьому, виходячи з того, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України), то, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, правильним є застосування зазначеного права й до розгляду клопотань (скарг), територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК України тощо).
Таким чином, скарги на рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів, Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001804, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 27 липня 2018 року.
У той же час, встановлено, що наказом Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 від 11 листопада 2019 року № 310 визначено місце розташування підрозділів органу досудового розслідування слідчих відділів Центрального апарату Державного бюро розслідувань за адресою: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 (7 поверх), що знаходиться у Печерському районі м. Києва. Управлінням організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань приміщення за адресою: м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2 та вул. Симона Петлюри, 15 використовувати у своїй діяльності як допоміжні.
За таких обставин, Державне бюро розслідувань (адреса місцезнаходження: 01133, Печерський район, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 (7 поверх) територіально не розташоване в межах Шевченківського району м. Києва, що свідчить про те, що на нього не поширюється юрисдикція Шевченківського районного суду м. Києва. Таким чином, бездіяльність (дії, рішення) уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань не може бути предметом оскарження в Шевченківському районному суді м. Києва.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 оскаржується бездіяльність слідчого органу досудового розслідування, який не знаходиться в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, підлягає поверненню особі, яка її подала.
Разом із цим, вбачається необхідним роз`яснити, що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-304, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна повернути особі, яка її подала.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1