Провадження №1-кс/463/143/21
У Х В А Л А

04 січня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2
скаржника - ОСОБА_3
в м. Львові,
у відкритому судовому засіданні,
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відмову в визнанні потерпілими,

в с т а н о в и в :

до суду надійшла скарга про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_4 від 09 листопада 2019 року про відмову в визнанні потерпілими у кримінальному провадженні №0001275 від 29 жовтня 2020 року та про зобов`язання до вчинення дій.

Скаргу мотивує тим, що слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001275 від 29 жовтня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.2 ст.397 КК України. Ним було подано клопотання від 05.11.2020 про визнання потерпілим. Слідчим за результатами розгляду такого винесено оскаржувану постанову, однак з такою не погоджується, оскільки йому завдана шкода, що полягає у приниженні честі, гідності, престижу та ділової репутації адвоката і моральних переживаннях у зв`язку з діями працівника поліції яку оцінює в загальному в 250 000 гривень. Враховуючи наведене просить скаргу задоволити та зобов`язати слідчого залучити його до кримінального провадження як потерпілого.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав з мотивів викладених у такій, додатково повідомив, що його транспортний засіб зупинили працівники поліції,під час розмови він повідомив, що являється адвокатом, однак працівники поліції вчинили дії, які вказують на наявність злочину передбаченого ч.2 ст.397 КПК України.
Суб`єкт оскарження слідчий, в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, вважаю, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Судом встановлено, що триває досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.2 ст.397 КК України.

Як вбачається із оскаржуваної постанови досудове розслідування у даному кримінальному провадженні №0001275 розпочато на підставі заяви адвоката ОСОБА_3 від 02.10.2020 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.2 ст.397 КК України за фактом внесення до протоколу про адміністративне правопорушення неправдивих відомостей. При цьому у постанові, в тому числі слідчий послався на те, що підстав для визнання скаржника потерпілим не має, оскільки кваліфікація дій за ч.2 ст.397 КПК України є неможливою,оскільки відсутня об`єктивна сторона правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст.55 КК України).

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

09 листопада 2020 року слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 05.11.2020 потерпілим у кримінальному провадженні №0001275 від 29 жовтня 2020 року.
Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, до ЄРДР за №0001275 від 29 жовтня 2020 року внесено відомості за заявою ОСОБА_3 згідно якої останній вказує на можливе перевищення працівниками патрульної поліції своїх службових повноважень, в результаті чого йому було завдано моральної шкоди, а також скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.397 КК України відносно адвоката, де потерпілим являється адвокат..

Отже, оскільки ОСОБА_3 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо нього в тому числі як адвоката, і саме з приводу цих обставин внесена дані в ЄРДР та здійснюється розслідування, а обставини передбачені ч.5 ст.55 КПК України відсутні, слідчий суддя вважає за необхідне скаргу задоволити та скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим. При цьому доводи слідчого у вказаній постанові про те, що підстав для визнання скаржника потерпілим не має, оскільки кваліфікація дій за ч.2 ст.397 КПК України є неможливою,оскільки відсутня об`єктивна сторона правопорушення на цій стадії є порушення положень ст.2 КПК України, оскільки завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Пункт 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим. Вирішення питання, щодо зобов`язання слідчого залучити особо в якості потерпілого, не віднесено до повноважень слідчого судді КПК України.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Отже, враховуючи наведене, вимога скаржника про зобов`язання слідчого ОСОБА_4 внестийого до кримінального провадження в якості потерпілого, не підлягає до задоволення.

Керуючись вимогами статей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -
у х в а л и в :
скаргу задоволити.
Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 09 листопада 2019 року про відмову в визнанні потерпілими у кримінальному провадженні №0001275 від 29 жовтня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1