Справа № 645/3119/20
Провадження № 1-кп/645/666/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження № 0001043 від 20 травня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханова Луганської області, громадянина України, що має середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 08.10.1996 року Первомайським міським судом Луганської області за ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 140, ч.2 ст. 141, ст. 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 22.08.1998 року звільнений на підставі Указу Президента України «Про амністію»; 2) 04.12.1998 року Первомайським міським судом Луганської області за ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 140, ст.ст. 44,42 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 3) 08.11.2000 року Первомайським міським судом Луганської області за ч.2 ст. 140, ч. 1 ст. 142, ч. 3 ст. 206, ст. 42 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 4) 21.07.2004 року Первомайським міським судом Луганської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 69, ч. 1 ст. 188, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 5) 28.01.2008 року Первомайським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України приєднана невідбута частина за вироком Первомайського міського суду Луганської області від 21.07.2004 року та остаточно призначено покарання у виді 10 років 6 місяців, з конфіскацією майна; 6) 26.09.2012 року вироком Алчевського міського суду Луганської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України приєднано невідбута частина покарання за вироком Первомайського міського суду Луганської області від 28.01.2008 року у вигляді 7 років 7 місяців і остаточно призначено покарання у виді 10 років 9 місяців позбавлення волі, звільнений 01.03.2019 року за відбуттям строку покарання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на момент затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 14 травня 2020 року, приблизно о 17 годині, знаходився за адресою: м. Харків, проспект Московський, 190/1, біля станції метро «Палац Спорту», де познайомився з реалізатором торгового кіоску ОСОБА_5 .. Цього ж дня, близько 18 годині ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 продовжити знайомство та розпити сумісно спиртні напої, на що остання погодилась. ОСОБА_4 разом зі ОСОБА_5 направились до гіпермаркету «Рост», розташований за адресою: м. Харків проспект Московський, 257, де на лавочці почали розпивати пиво. Через деякий час, близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_5 відійшла від лавки на відстань біля 15 метрів по особистим потребам, а належну їй сумку, в якій знаходився мобільний телефон «Meizu М6Т» в корпусі блакитного кольору та грошові кошти в сумі 2800 грн. вона залишила на лавочці біля ОСОБА_4 .. ОСОБА_4 , відкрив сумку потерпілої та побачив мобільний телефон «Meizu М6Т» в корпусі блакитного кольору без зарядного пристрою та навушників, а також грошові кошти в сумі 2800 грн., які знаходилися у внутрішній кишені сумки, в цей момент у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна, яке належить ОСОБА_5 , а саме мобільного телефону «Meizu М6Т» в корпусі блакитного кольору, а також грошових коштів в сумі 2800 грн. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи значення своїх дій та можливі наслідки, бажаючи діяти саме таким чином, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв із сумки ОСОБА_5 , тим самим таємно викрав мобільний телефон «Meizu М6Т» в корпусі блакитного кольору з сенсорним екраном, вартістю, згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 6/1241 СЕ-19 від 26.05.2020 року 1633,33 грн. та грошові кошти в сумі 2800 грн., які поклав до кишені своєї спортивної кофти та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим мобільним телефоном «Meizu М6Т» та грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4433,33 грн..

Крім того, ОСОБА_4 22 травня 2020 року, близько 22 год. 40 хв., точного часу в ходу судового розгляду не встановлено, знаходився за адресою: м. Харків, проспект Московський, 190-в, де побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи значення своїх дій та можливі наслідки, бажаючи діями саме таким чином, наніс потерпілому ОСОБА_6 біля трьох ударів кулаком правої руки в область обличчя та голови. Від отриманих ударів потерпілий впав спиною на землю. Після падіння потерпілого, ОСОБА_4 наніс йому ще біля 3 ударів кулаком правої руки в область голови. Після цього, зрізавши кишеню куртки потерпілого ножом, який мав при собі, ОСОБА_4 побачив грошові кошти в сум 600 грн., які забрав, після чого зник з місця вчинення злочину. Протиправні дії ОСОБА_4 були помічені свідком ОСОБА_7 , який викликав співробітників поліції. В ході протиправних дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_6 згідно висновку судово медичної експертизи № 09-1169-С/2020 від 25.05.2020 року отримав наступні тілесні ушкодження: забій рани на обличчі, синці н голові та обличчі. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження, відповідно до п.п. 2.3.2.б, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, злочинів, визнав повністю, щиро каявся та пояснив суду, що в травні 2020 року, у другій половині дня біля «Палацу Спорту» у м. Харкові по проспекту Московському познайомився зі ОСОБА_5 , якій запропонував сумісно розпити спиртні напої, на що остання погодилася. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вживали спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_5 відійшла від ОСОБА_4 , заливши належну їй сумку на лавці. ОСОБА_4 відкрив сумку потерпілої та викрав мобільний телефон «Meizu М6Т» та грошові кошти в сумі 2800 грн., які належали потерпілий, після чого з місця вчинення злочину зник. Крім того, 22.05.2020 року близько 22 годині, знаходячись за адресою: м. Харків, проспект Московський, 190-в, ОСОБА_4 побачив раніше невідомого йому ОСОБА_6 .. У ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння майном потерпілого, в результаті чого він підійшов до потерпілого та наніс удар в область обличчя потерпілого, після того як потерпілий впав, наніс ще удари та дістав з кишені куртки ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 600 грн., після чого з місця вчинення злочину зник.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 визнав вину в інкримінованих злочинах у повному обсязі, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, у тому числі потерпілі, не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутності сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, злочинів, суд вважає доведеною.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ч.1 п. 1. ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, на обліку в КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» не перебуває.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом, враховуються вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст. 65 КК України, а саме: враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, обставина, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховуючи характер та ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів, особу винного, обставину, яка пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, думку прокурора, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому покарання за скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

За змістом п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, зокрема, зазначаються рішення суду щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляд тримання під вартою. Враховуючи, що судом призначається покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили, залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України, витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

У разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України).

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373,374, 394,395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_4 покарання рахувати з часу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 26 травня 2020 року.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили, без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України 490, 35 грн. судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи № 6/1241СЕ-20 від 26.05.2020 року по кримінальному провадженню № 0001043 від 20.05.2020 року.

Речові докази - перепустка на роботу на ім`я ОСОБА_6 , карту для проїзду в міському транспорті Е-тікет, грошові кошти в сумі 225 грн., передані на відповідальне зберігання потерпілому, після набрання викором законної сили, вважати повернутими потерпілому ОСОБА_6 .

Речові докази мобільний телефон «Meizu М6Т» в корпусі блакитного кольору, пам`ять 3/32 Gb, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерплій ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутими потерпілій.

Речові докази маска чорного кольору, блокнот чорного кольору, кепка чорного кольору, полімерний пакет біло-синього кольору, всередині якого мають порожні полімерні ємності та пачка кави «Якобс», фрагмент рюкзака синього кольору, фрагмент рюкзака, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_4 .

Речовий доказ ніж з рукояткою чорного кольору, скляна пляшка горілки «Хлібний дар», ємністю 0,18 літра, після набрання вироком законної сили, - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя-