Дата документу 20.08.2020
Справа № 334/4680/20
Провадження № 1-кс/334/1626/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0002428 від 18 серпня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, не одружений, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

20 листопада 2008 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг за ч.1 ст.213 КК України, до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт;

13 квітня 2010 року вироком Довгинцівського районного суду міста Кривий Ріг за ч.2 ст.296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 2 років 6 місяців. На підставі ст.71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 20 листопада 2008 року у вигляді 10 днів позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у вигляді 2 роки 6 місяців 10 днів позбавлення волі;

14 червня 2010 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг за ч.2 ст.296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 2 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення, призначено покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг від 13 квітня 2010 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців 10 днів позбавлення волі. 25 серпня 2011 року звільнений від відбування покарання с іспитовим строком 1 рік 2 місяця 7 днів;

11 лютого 2014 року вироком Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг за ч.3 ст.296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання с іспитовим строком 3 роки;

14 березня 2017 року вироком Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг за ч.1 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 роки. На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано строк попереднього утримання с 25 лютого 2015 року по 14 березня 2017 року, у зв`язку із чим 14 лютого 2017 року звільнений із зали суду,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2020 року слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002428 від 18 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим відділом Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000242 8 від 18 серпня 2020 року за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння працівникам правоохоронних органів побоїв та тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків, знаходячись біля входу до адміністративної будівлі Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний 191, діючи умисно заподіяв тілесні ушкодження старшому інспектору-черговому Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 та поліцейському з обліку та збереження речових доказів та озброєння Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , за наступних обставин:

Так, 17 серпня 2020 року, о 08 годині 00 хвилин, згідно розстановки нарядів Дніпровського ВП на 17.08.2020, затвердженої т.в.о. начальника Дніпровського ВП ОСОБА_10 , старший інспектор-черговий Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 заступив на добове чергування, а поліцейський з обліку та збереження речових доказів та озброєння Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 заступив на добове чергування по охорони адміністративної будівлі Дніпровського ВП.

Так, у зазначений день, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля входу до адміністративної будівлі Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 191, висловлювався нецензурною лайкою, образливо чіплявся до працівників поліції, що виразилось у здійсненні плювка в бік ОСОБА_9 , чим грубо порушував громадський порядок та спокій громадян.

Вбачаючи, в діях ОСОБА_5 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП «Дрібне хуліганство», виконуючі свої функціональні обов`язки, пов`язані з охороною громадського порядку, діючи на підставі ч.2 ст.18, ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію України», працівники поліції, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підійшли до правопорушника та намагались провести з ним профілактичну бесіду про недопущення порушень громадського порядку, при цьому, перебуваючи на добовому чергуванні та у форменому одязі, попросили ОСОБА_5 припинити хуліганські дії.

Однак, ОСОБА_5 , розуміючи протиправність своїх дій та діючи з метою уникнення відповідальності за вчинене, не бажаючи виконувати законні вимоги поліцейських, став проявляти агресію в бік працівників поліції, нецензурно виражатися та продовжуючи свої противоправні дії, ОСОБА_5 діючи умисно, з метою спричинення працівникам поліції побоїв та тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_8 , чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу зі зміщенням, після чого наніс один удар ОСОБА_9 в ліву скроневу область голови, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді садна.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно заподіяв працівникам правоохоронного органу побої та тілесні ушкодження, у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.2 ст.345 КК України, а саме як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків.

18 серпня 2020 року, о 01 годині 42 хвилин, ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України (фактичний час затримання: 21 годин 17 хвилин 17.08.2020).

18 серпня 2020 року, о 19 годині 56 хвилин, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 18 серпня 2020 року за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, поблизу будинку №191, яким зафіксована обстановка вчиненого кримінального правопорушення та вилучено речові докази;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 17 серпня 2020 року, приблизно о 21 години 30 хвилин, перебуваючи на добовому чергуванні в приміщенні чергової частини Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, прийшов невідомий чоловік у стані алкогольного сп`яніння, який почав висловлюватися нецензурною лайкою в бік працівників поліції, після чого потерпілий та ОСОБА_9 вийшли до чоловіка в фойє. Останній почав показувати тілесні ушкодження на ньому, з приводу чого потерпілим було запропоновано викликати швидку допомогу, на що той відмовився та покинув приміщення відділу в супроводженні потерпілого та ОСОБА_9 . Вийшовши на вулицю, було знову запропоновано викликати швидку допомогу, на що той знову відмовився, після чого почав неадекватно себе поводити, висловлюватися нецензурною лайкою, поводити себе агресивно та погрожувати розбиттям скла віком відділу. Підійшовши до чоловіка, потерпілий попрохав його припинити хуліганські дії, на що той відповів плювком в обличчя ОСОБА_9 , після чого потерпілим була спроба здійснити затримання для припинення хуліганських дій, про що також було повідомлено. Чоловік різко відскочив в бік та наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілому, після чого ОСОБА_9 намагався затримати чоловіка, але отримав один удар кулаком правої руки в область скроневої частини голови, після чого на допомогу підійшли інші співробітники поліції, які допомогли в затриманні чоловіка;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що 17 серпня 2020 року, приблизно о 21 години 50 хвилин, перебуваючи на добовому чергуванні на охороні адміністративної будівлі Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, до чергової частини звернувся невідомий чоловік у стані алкогольного сп`яніння та почав висловлюватися нецензурною лайкою в бік працівників поліції, після чого ОСОБА_8 , разом із потерпілим, вийшли до чоловіка в фойє. Останній почав показувати тілесні ушкодження на ньому, з приводу чого ОСОБА_8 було запропоновано викликати швидку допомогу, на що той відмовився та покинув приміщення відділу в супроводженні потерпілого та ОСОБА_8 . Вийшовши на вулицю, було знову запропоновано викликати швидку допомогу, на що той знову відмовився, після чого почав неадекватно себе поводити, висловлюватися нецензурною лайкою, поводити себе агресивно та погрожувати розбиттям скла віком відділу. Підійшовши до чоловіка, ОСОБА_8 попрохав його припинити хуліганські дії, на що той відповів плювком в обличчя потерпілого, після чого ОСОБА_8 була спроба здійснити затримання для припинення хуліганських дій, про що також було повідомлено. Чоловік різко відскочив та наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_8 , після чого потерпілий намагався затримати чоловіка, але отримав один удар кулаком правої руки в область скроневої частини голови, після чого на допомогу підійшли інші співробітники поліції, які допомогли в затриманні чоловіка;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , що 17 серпня 2020 року, приблизно о 21 години 50 хвилин, перебуваючи на добовому чергуванні в приміщенні чергової частини Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, підтвердив покази потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині знаходження невідомого чоловіка у стані алкогольного сп`яніння, який висловлювався нецензурною лайкою, у зв`язку із чим ОСОБА_8 та працівник поліції, що здійснює контроль за пропускним режимом ОСОБА_9 вийшли до нього, після чого, через декілька хвилин, вони супроводили чоловіка до виходу та вийшли на вулицю разом із ним. О 21 годині 54 хвилин, свідок, по камері відеоспостереження, побачив, що вищевказаний чоловік наніс один удар ОСОБА_8 , у зв`язку із чим свідок вийшов у фойє, зайшов до службового кабінету № 2, в якому знаходився дільничний офіцер поліції ОСОБА_12 , та попросив надати йому кайданки, після чого вийшов на вулицю, де побачив ОСОБА_8 з кров`ю на носі та. В цей же момент, чоловік вдарив в обличчя ОСОБА_9 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 17 серпня 2020 року, приблизно о 21 години 50 хвилин, перебуваючи на добовому чергуванні в слідчо-оперативній групі Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знаходячись у приміщенні чергової частини, разом із інспектором відділу моніторингу ОСОБА_11 побачили на камерах відеоспостереження, як невідомий чоловік напав на старшого інспектора-чергового ОСОБА_8 та працівника поліції, що здійснює контроль за пропускним режимом, ОСОБА_9 , після чого, разом із ОСОБА_11 вийшли у фойє, останній зайшов до службового кабінету № 2, в якому знаходився дільничний офіцер поліції ОСОБА_12 , та попросив дати кайданки, після чого вони вдвох вийшли на вулицю, де побачили ОСОБА_8 з кров`ю на носі та. В цей же момент, чоловік вдарив в обличчя ОСОБА_9 , після чого, на підставі ст.ст. 44, 45 ЗУ «Про Національну поліцію», було застосовано фізичну силу, після чого було проведено затримання чоловіка;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 17 серпня 2020 року, приблизно о 21 години 50 хвилин, перебуваючи на добовому чергуванні в якості дільничного офіцера поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знаходячись у приміщенні службового кабінету № 2, до нього зайшов невідомий чоловік, який почав вимагати повернути йому мобільний телефон, після чого він залишив приміщення кабінету, а свідок продовжив спілкуватися в іншими громадянами, які були доставлені працівниками УПП. Через деякий час, до нього в кабінет зайшов інспектор відділу моніторингу ОСОБА_11 та попросив дати йому кайданки та, взявши їх, направився до виходу разом із іншими працівниками. Приблизно через декілька хвилин, свідок вийшов з кабінету та побачив тілесні ушкодження на обличчях працівника поліції, що здійснює контроль за пропускним режимом ОСОБА_9 та старшого інспектора-чергового ОСОБА_8 . Момент заподіяння тілесних ушкоджень невідомим чоловіком, свідок не бачив;

протоколом огляду відеозапису камер відео спостереження Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, яким зафіксована обстановка вчинення злочину.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого або свідків кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовний до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи вищевикладене, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого або свідків кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також, наявність вищезазначених ризиків, визначених п.п.1, 2 , 3 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,незаконно впливати на потерпілого або свідків.

Сторона обвинувачення звертає увагу на:

наявність вагомих доказів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення;

тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим за ч. 2 ст. 345 КК України до п`яти років позбавлення волі;

вік та стан здоров`я ОСОБА_5 : підозрюваний є молодою працездатною особою, має стан здоров`я, достатній для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень;

відсутність постійного місця роботи чи навчання, а відповідно джерела для існування.

Існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується антисоціальною поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 та поведінкою в конкретному випадку, яка характеризується, в можливій спробі вмовляння, переконання, примусу та погрози вплинути на дії потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 за ч.2 ст.345 КК України передбачає позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований та фактично проживає за межами Запорізької області, ніде не працює, отже не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків, а тому є достатні підстави вважати, що останній, з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), може безперешкодно переховуватися від слідства та суду, залишити Запорізьку область, або взагалі територію України. Тому, ОСОБА_5 боючись тяжкості покарання, яке може бути застосоване до нього судом, буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення ряду кримінальних правопорушень та, відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знову вчинив кримінальне правопорушення, та, ймовірно, знову вчинить інші правопорушення так, як не має постійних дружніх та родинних зв`язків, немає постійного джерела доходу та місця мешкання, зловживає спиртними напоями, у зв`язку з чим неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності.

Наразі виникає необхідність у проведенні подальших слідчих дій по даному кримінальному провадженню, тому вплив підозрюваного ОСОБА_5 може зашкодити проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.

При вирішенні питання про доцільність обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини.

Стороні обвинувачення неодноразово вказувалося на неприпустимість врахування тяжкості пред`явленого обвинувачення, як єдиної обставини, що підтверджує наявність вищезазначених ризиків, однак Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_14 з наступних причин:

особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що воно фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України;

особиста порука на адресу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Запорізької місцевої прокуратури № 3 не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 , оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що негативно характеризує його особистість. Також вказаний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості.

застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_14 , його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_14 запобіжного заходу. Також вказаний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки у ОСОБА_14 не має постійного джерела доходів, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави та оскільки цей запобіжний захід може спонукати його до вчинення корисливих кримінальних правопорушень.

домашній арешт - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 зареєстрований та фактично мешкає за межами Запорізької області, що може призвести до його переховування за територією міста Запоріжжя та Запорізької області, що може унеможливлювати його безпосередню участь у слідчих (розшукових) діях та перешкоджати повному та всебічному проведенню досудового розслідування. Також, він не має грошових заощаджень або родичів, які могли б його матеріально забезпечити. Враховуючи вищевказане, виключається можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, або суду.

Крім того, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ч.4 ст.183 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який вчинений із застосуванням насильства.

Слідчий підтримав своє клопотання просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання. Просив обрати запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозрюваний може впливати на свідків у справі, потерпілого намагатися ухилитися від слідства та суду, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є більш доцільним, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення клопотання, вказавши, що свою вину визнає частково. Просив обрати у відношенні нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , та просив обрати інший запобіжний захід у відношенні його підзахисного не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, захисника дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, не можна не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14 березня 1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя вважає що є наявність існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КК України переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, окрім тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Крім цього, слідчим суддею враховуються обставини, визначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, тяжкість покарання.

Вказане свідчить, що запобігання встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового слідства.

З урахуванням положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає можливим не призначити розмір застави.

Крім цього оскільки в підозрюваного лівій руці та на шиї маються порізи, а до цього часу в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_5 не оглядався судово-медичним експертом, то слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати слідчого невідкладно провести судово-медичне обстеження особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 180, 182, 194, 196, 370, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0002428 від 18 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Строк тримання ОСОБА_5 під вартою рахувати з 18 серпня 2020 року з 21 години 56 хвилин.

Термін дії ухвали закінчується 16 жовтня 2020 року о 21 годині 56 хвилин.

Зобов`язати слідчого невідкладно провести судово-медичне обстеження ОСОБА_5 щодо наявних в нього тілесних пошкоджень.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1