ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/223/20 Номер провадження 11-кп/814/871/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 3.07.2020,
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою клопотання прокурора Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань №23» обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до 4.09.2020 включно.

Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу, достатню для забезпечення обов`язків, передбачених КПК України, а саме 42 040 грн.

У разі внесення застави покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи; утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками.

Роз`яснено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава повертається в дохід держави.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисником ОСОБА_7 ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій він просить: скасувати ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 3.07.2020 щодо продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 . Свої вимоги, апелянт мотивує тим, що суддя у своїй ухвалі не навів ризики, які існують для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор не довів їх наявність при розгляді клопотання.

У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній.

Водночас обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та врахувати, те, що прокурором не доведено порушення обвинуваченим процесуальних обов`язків. Окрім цього, на думку обвинуваченого, прокурор не враховує його особу, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 має двох дітей, які перебувають з дружиною, яка не працює.

У свою чергу, прокурором було зазначено, що діти обвинуваченого наразі знаходяться у патронатній сім`ї, оскільки у дружини відсутнє житло.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 №4-р/2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо необґрунтованості та незаконності ухвали суду першої інстанції про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, колегія суддів дійшла висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Під час апеляційного перегляду встановлено, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000347 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло (а.с. 1-2). Так, відповідно до фактичних обставин вчинення злочину, ОСОБА_7 11.10.2019 приблизно о 13:00, таємно, повторно, шляхом віджиму дверей викрадено з квартири ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , особисті речі, чим заподіяно матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 1608,33 грн.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, продовжуючи ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про те, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст.194 КПК України.

Так, під час вирішення клопотання прокурора суд встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і прокурор довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні під час іспитового строку тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 3 до 6 років позбавлення волі, має п`ять судимостей за злочини проти власності, не має офіційного доходу та працевлаштування, а тому, є всі підстави вважати, що ризики, які враховувались при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу на даний час не змінились. Так, місцевий суд дійшов висновку, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, які на даний час не допитані, продовжити злочинну діяльність, а тому зазначені обставини дають обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та унеможливлюють застосування більш м`якого. Підтвердженням можливого впливу на свідків та потерпілого є дані протоколу допиту свідка ОСОБА_10 (співмешканки обвинуваченого) від 16.10.2019, відповідно до яких остання повідомила органам досудового розслідування, що обвинувачений заборонив їй будь-кому розповідати про викрадення ним речей (а.с.4).

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження прав ОСОБА_7 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інші (менш суворі) запобіжні, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене вище доводи захисника обвинуваченого про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За сукупності наявних обставин, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Щодо доводів у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, проживає зі своєю співмешканкою та своєю малолітньою дитиною, має міцні соціальні зв`язки, поблизу від місця проживання характеризується позитивно колегія суддів зазначає, що суду апеляційної інстанції підтвердження даних фактів не були надані.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає вказану скаргу необґрунтованою.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.405,407,422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Пирятинського районного суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 3.07.2020 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4