Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1115/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2020 р. м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000199 від 13.04.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшло клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000199 від 13.04.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Клопотання обґрунтовано тим, що в ході розслідування кримінального провадження № 0000199 встановлено, що 12.04.2014 року невідома особа, перебуваючи на території Олевського району в кв. 28 відділ 5 Сновидовицького лісництва ДП «Олевський ЛГ» здійснила незаконну порубку 18 сиро-ростучих дерев породи дуб звичайний та в кв. 20 відділу 17 Сновидовицького лісництва ДП «Олевський ЛГ» 5 сиро-ростучих дерев породи дуб звичайний.
Проведеними слідчими діями та оперативно-розшуковими заходами встановити особу, що скоїла дане кримінальне правопорушення не представилось можливим.
Оскільки, кримінальне правопорушення передбачене ст. 246 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, з урахуванням положень ст. 49 КК України, прокурор просить закрити дане кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, вимоги клопотання підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести судовий розгляд без участі прокурора.

Ознайомившись з клопотанням та матеріалами доданими до нього, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 13.04.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0000199, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України.
Прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження проведеними слідчими діями та оперативно-розшуковими заходами встановити особу, що скоїла дане кримінальне правопорушення не представилось можливим.
Відповідно до п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Згідно з ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції закону №2617-VIII чинного на час розгляду клопотання), кримінальне правопорушення, передбачене ст. 246 КК України визнане як нетяжкий злочин.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.
Разом з тим, вказані положення стосуються кримінальних проваджень, в яких встановлено особу, що вчинила кримінальне правопорушення.
У поданому ж клопотанні зазначено, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлено.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 КК України зазначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Відтак, положеннями ст. 49 КК України встановлено два види строків давності притягнення особи до відповідальності, а саме - передбачені частиною першою та частиною другою вказаної статті.
При цьому при формулюванні п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України не конкретизовано те, який саме строк давності притягнення до кримінальної відповідальності необхідно застосовувати при закритті кримінального провадження. Оскільки, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, то не слід виключати і те, що можливо саме й тому, що вона ухилилася від досудового розслідування.
Крім того, суд виходить з того, що закриття - є однією з форм закінчення досудового розслідування.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.
Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Публічність відповідно ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст.284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст. ст.9, 25 КПК України.
В даному випадку, суду не надано доказів, які слідчі дії по даному кримінальному провадженні проводились з квітня 2014 року на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження. Тобто, суду не надано доказів, що у кримінальному провадженні слідчим здійснювалось досудове розслідування належним чином та здійснювались дії на виконання обов`язку встановленого ст. 92 КПК України.
Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17.10.2019, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження № 0000199 шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.
За таких обставин, в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.
Керуючись ст. 284 КПК України, ст.ст. 12, 49 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000199 від 13.04.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1