Справа № 351/2785/19
Провадження № 11-кп/4808/247/20
Категорія ч.1 ст. 122 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_10 , на вирок Снятинського районного суду від 13 березня 2020 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК),-

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Підвисоке, Снятинського району, зареєстрований в АДРЕСА_1 та мешканець АДРЕСА_2 , українець, з середньою освітою, працюючий, неодружений, раніше судимий вироком Снятинського районного суду до покарання у виді 120 годин громадських робіт, громадянин України,
визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст. 122 КК на 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст.72 КК переведено невідбуту частину покарання за попереднім вироком Снятинського районного суду від 13.12.2019р. 64 години громадських робіт у 8 днів обмеження волі.

На підставі ст.71 КК шляхом повного складання покарань за вказаним вироком та вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2019р. призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 1 ( одного) року 8 (вісім) днів обмеження волі.

Згідно положень ст.75 КК, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що він спричинив ОСОБА_11 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Злочин вчинено за таких обставин.

Так, 30.10.2019р. близько 21 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_8 разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прийшов до господарства, яке знаходиться по АДРЕСА_3 , в якому проживають ОСОБА_11 та ОСОБА_11

ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зайшли до житлового будинку ОСОБА_11 , а ОСОБА_8 залишився на подвір"ї господарства.

За деякий час, почувши, що у середині будинку відбувається конфлікт, обвинувачений ОСОБА_8 зайшов до вказаного будинку, де побачив ОСОБА_11 та свою співмешканку ОСОБА_12 із тілесними ушкодженнями в ділянці обличчя, які їй спричинив останній.

Будучи обурений діями ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_8 , не порушуючи громадський порядок, без особливої зухвалості чи виняткового цинізму, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на грунті раптово виниклих особливих неприязних відносин, наніс кілька ударів руками та ногами по обличчю та грудній клітці ОСОБА_11 , від яких той упав на підлогу.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_8 разом із ОСОБА_14 вийшли на подвіря господарства, де конфлікт між ними відновився, під час якого обвинувачений, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів ногами по обличчі та грудній клітці ОСОБА_11 , внаслідок чого, спричинив останньому тілесні ушкодження у виді закритого перелому 7-го ребра справа, перелому нижньої щелепи зліва, які, згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоровя і не є небезпечними для життя; синця лівого передпліччя, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

У своїй АС прокурор не оспорюючи правильність кваліфікації та доведеність вини обвинуваченого, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить вирок суду з цих підстав скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.122 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.72 КК перевести невідбуту частину покарання за попереднім вироком Снятинського районного суду від 13.12.2019р. 64 години громадських робіт у 8 днів обмеження волі.

На підставі ст.71 КК шляхом повного складання покарань за вказаним вироком та вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2019р. за ч.1 ст. 125 цього Кодексу призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 1 ( одного) року 8 (вісім) днів обмеження волі.

Під час апеляційного розгляду від заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_15 надійшли зміни до АС на вирок Снятинського районного суду від 13.03.2020 року, в яких просить оскаржуваний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати з вищезазначених підстав та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч.1 ст. 122 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.4 ст. 70, ст. 72 КК шляхом часткового складання покарань за вказаним вироком та вироком Снятинського районного суду від 13.12.2019 року призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 1 року 8 днів обмеження волі.

Зарахувати в термін відбування покарання відбуте покарання за вироком Снятинського районного суду від 13.12.2019 року.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , який підтримав подану АС із змінами, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, та призначити обвинуваченому більш суворе покарання; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які заперечили проти поданої АС із змінами, просять вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи та додані документи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС прокурора зі змінами слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, суд у вироку повинен навести мотиви прийнятого рішення й точно сформулювати свої висновки, в тому числі викласти обвинувачення доведене судом. Таких вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

У відповідності до приписів п. 3 ч. 1 ст.409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально процесуального закону.

Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК , неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, якій підлягає застосуванню.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції допустився таких порушень кримінально-процесуального закону, які слугують безумовною підставою для скасування вироку, а саме: відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 349 КПК , він має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого ст. 381 КПК.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що у вказаному у вироку та обвинувальному акті даті та час він дійсно перебуваючи біля будинку почув крик, забігши до хати побачив як потерпілий тримаючи у руках ніж наносить тілесні ушкодження його майбутній дружині. Обурившись такими діями потерпілого, та з метою захисту дружини і себе, вибив у останнього із рук ніж, та почав наносити йому тілесні ушкодження.

Окрім цього, пояснив, що погодився на спрощений порядок розгляду кримінального провадження, оскільки на це його схиляв головуючий суддя, і насправді не було його добровільною волею.

Таким чином, не дивлячись на відсутність в АС прокурора доводів щодо порушень суду першої інстанції ст. 349 КПК , апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі доводів АС.

Колегія суддів вважає, що недотримання судом першої інстанції вимог ст. 349 КПК призвело до однобічності та неповноти судового слідства, не дослідження таких обставин, з`ясування яких може мати суттєве значення для правильного і всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 також зазначив, що судом першої інстанції було порушено право на захист, оскільки розгляд справи в суді проводився без участі захисника, хоча він бажав, щоб його інтереси захищав професійний захисник, так як через юридичну необізнаність не міг самостійно здійснювати захист.

Згідно із ст. 63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Забезпечення обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства в України (п. 5 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні письмові заяви обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він погоджується на розгляд даного кримінального провадження в порядку вимог ч.3 ст. 349 КПК та відмовляється від захисника.

З огляду на положення статті 7 КПК України кримінальне провадження за формою і змістом повинно відповідати його загальним засадам, в тому числі такому, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає зокрема, у наданні йому можливості користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права передбачені цим Кодексом. А суд зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

За правилами п. 2 ч. 3 ст. 42 КПК підозрюваний, обвинувачений має право бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення.

Незабезпечення обвинуваченому можливості особисто обстоювати свої інтереси у кримінальному провадженні всіма допустимими засобами і способами або обмеження його можливості скористатися правовою допомогою захисника є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування вироку чи ухвали.

Окрім цього, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, та як вірно зазначено у поданих змінах прокурора до АС, про те, що Снятинським районним судом не враховано, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_8 30.10.2019 року, тобто до ухвалення вироку Снятинського районного суду від 13.12.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає основне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що за правилами, передбаченими в частині 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в суді буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

А тому на думку колегії суддів, Снятинським районним судом безпідставно застосовано положення ст. 71 КК, оскільки в даному випадку підлягала застосуванню норма ч.4 ст. 70 цього ж Кодексу.

Разом з тим, слід зазначити, що покарання за попереднім вироком призначене ОСОБА_8 120 годин громадських робіт, і на підставі ст. 72 КК становить 15 днів обмеження волі, засудженим відбуто

Так, як вбачається із довідки філії ДУ «Центр пробаціїї» від 03.07.2020 року, поданої захисником ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду, про те, що громадянин ОСОБА_8 знятий з обліку у звязку із відбуттям установленого строку покарання у виді громадських робіт та відпрацьовано 120 годин громадських робіт.

Таким чином, Снятинський районний суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК є підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч.2 ст. 415 КПК, призначаючи судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Враховуючи те, що судом було допущено процесуальні порушення, які не можуть бути виправлені при апеляційному розгляді, в тому числі і ті, що визначені в ст.412 КПК як істотні, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно врахувати вказані в ухвалі порушення, ретельно перевірити інші доводи, викладені в АС, повно й об`єктивно дослідити всі докази і прийняти законне та обґрунтоване рішення. Якщо суд дійде висновку про винуватість ОСОБА_8 за ч.1 ст. 122 КК в такому обсязі і за таких обставин, то таке покарання, яке призначене обвинуваченому судом першої інстанції із застосуванням положень ст. 75 цього Кодексу, слід вважати м`яким.

За таких обставин, АС зі змінами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_10 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Снятинського районного суду від 13 березня 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 122 КК скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5