Дата документу 17.09.2020 Справа № 323/1023/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/612/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 323/1023/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 травня 2020 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000345 від 02.05.2020.

Згідно з ухвалою, слідчий СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 звернулася з клопотанням про накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21099 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та ключі запалу (в кількості трьох штук та брилку сигналізації) від автомобіля ВАЗ 21099 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , які були вилучені у ОСОБА_8 .

Згідно до змісту клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що водій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керує автомобілем без свідоцтва на транспортний засіб та на який Василівським районним судом Запорізької області 20.03.2019 року накладено арешт та передано власнику під забороною користування.

02.05.2020 слідчим СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 було проведено огляд автомобіль ВАЗ 21099 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 та ключі запалу (в кількості трьох штук та брилку сигналізації) від автомобіля ВАЗ 21099 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 , які були вилучені до Оріхівського ВП.

На думку слідчого, вказані автомобіль та ключі є речовими доказами та відповідають вимогам ст.98 КПК України. Для збереження речових доказів, проведення першочергових слідчих дій, слідчий просить накласти арешт на вилучені речі.

Підставою для залишення без задоволення клопотання був висновок слідчого судді про те, що на вказане майно вже раніше було накладено арешт в іншому кримінальному провадженні і повторне застосування такого роду заходу забезпечення у кримінальному провадженні є неможливим.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, та такою що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зі змісту доводів апелянта випливає, що арешт майна в іншому провадженні не може бути підставою для відмовлення у задоволенні клопотання у цьому провадженні, адже зазначене майно є знаряддям кримінального правопорушення та існують ризики його приховування, пошкодження, псування , знищення, перетворення, відчуження.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 06.05.2020 і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке залишити на зберігання в Оріхівському ВП.

Учасники судового провадження були належним чином повідомлені про час, день і місце розгляду подання. Клопотань чи заяв про відкладення розгляду подання не надійшло. Колегія судів вважає за можливе розглянути провадження за відсутності учасників судового провадження.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п.58).

Вимога щодо законності у розмінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994 року народження, п.42; «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007 року, п.49-62).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» п.п.59 і 73).

Таким чином, колегія суддів вважає, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яке прагнуть досягти органи досудового розслідування.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні слідчого, дотримався вимог, передбачених ст.ст. 170-175 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту та інші обставини кримінального провадження.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20.03.2019 року в рамках кримінального провадження за №0000153, внесеного до ЄРДР від 17.03.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України накладено арешт на майно, а саме: транспортний засіб ВАЗ 21099 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та ключі запалу (в кількості трьох штук та брилку сигналізації) від автомобіля ВАЗ 21099 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 .

Слідчий суддя прийшов до висновку про те, що питання щодо накладення арешту на майно в рамках кримінального процесуального законодавства вже є вирішеним ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20.03.2019, повторне застосування його з підстав, визначених КПК України є неможливим, а тому слідчий суддя вірно дійшов висновку про залишення без задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Відтак колегія суддів вважає, що твердження апелянта про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді є безпідставними, а вжиття такого заходу кримінального провадження, як повторний арешт арештованого майна є явно неспівмірним з обмеженням його права володіння, оскільки кримінальне провадження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України не потребує такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 травня 2020 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000345 від 02.05.2020 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3