ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1368/20 Справа № 180/1421/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганці Дніпропетровської області, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
- 26.03.2010 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення волі 15.02.2016 року по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2020 року клопотання слідчого СВ Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , було задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 16 листопада 2020 року з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 43940 гривень.
Рішення суду обґрунтовано тим, що, як вбачається з матеріалів, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, не працює, не одружений, має малолітнього сина, має постійне місце проживання, продовжує вчиняти корисливі злочини, а тому наявні ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням чого слідчий суддя дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного слід обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2020 року та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
До початку судового розгляду на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява підозрюваного ОСОБА_8 , в якій останній зазначає про те, що з оскаржуваним рішенням слідчого судді він не погоджується лише в частині розміру визначеної застави, з рештою судового рішення він повністю згоден. Також просив розглядати його апеляційну скаргу без його участі.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 також не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просив ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2020 року та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ризики, заявлені слідчим у клопотанні та встановлені судом, жодним чином не підтверджені. Його підзахисний не зможе зашкодити кримінальному провадженню та впливати на учасників кримінального провадження, перебуваючи на свободі, він не має намірів ухилятися від органів досудового розслідування та продовжувати злочинну діяльність, оскільки всі можливі обставини, на які може вплинути підозрюваний, у кримінальному провадженні вже встановлено, речові докази зібрані, тому застосування такого виняткового заходу забезпечення як тримання під вартою є безпідставним, а слідчим суддею не обгрунтовано, чому до підозрюваного не може бути застосовано домашній арешт.
Вказує на те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, дружину, неофіційно працює, тобто має міцні соціальні зв`язки, що, на думку захисника, виключає наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , позицію прокурора, який заперечував проти задоволення даних апеляцій, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційних скарг задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи захисника та підозрюваного, викладені в апеляційних скаргах та в судовому засіданні, щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000434 від 18 вересня 2020 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18 вересня 2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18 вересня 2020 року, протоколом огляду місця події від 18 вересня 2020 року та іншими матеріалами.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_8 , знаходячись на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених слідчим у клопотанні ризиків не підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрюваного, взяв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, міру покарання, яка передбачена за нього у виді позбавлення волі, та з метою запобігти встановленим ризикам судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Апеляційний суд також зважає на відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 , які зазначені захисником, проте вважає, що ці обставини не зменшують існуючих ризиків, не є достатнім стримуючим фактором їх настання і не можуть бути розцінені як достатня підстава для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.
Посилання ж підозрюваного в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції визначив йому завеликий розмір застави, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки зазначені в апеляції підстави були враховані судом під час вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою з урахуванням того, що ризики, встановлені судом, є реальними, і запобігти їхньому уникненню, окрім як застосуванням найбільш суворого запобіжного заходу неможливо, а тому судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя під час обрання запобіжного заходу належним чином врахував обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дані про його особу та ризики, які визнав доведеними, та як вимагають приписи норми ч.5 ст. 182 КПК України, визначив заставу у мінімальному розмірі, передбаченому за скоєння тяжкого злочину, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином і за нього передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 3 до 6 років, а тому апеляційні вимоги підозрюваного в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4