Житомирський апеляційний суд
Справа №935/2032/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 389 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000603 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 травня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів Житомирської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, утриманців не має, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-08.08.2019 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 263 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, -

обвинуваченого за ч.1 ст.389, ст.126-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає вирок суду незаконним, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд порушив його право на захист, оскільки проігнорував його клопотання та не призначив йому безоплатного адвоката. Вказує, що він є юридично необізнаною особою і під час судового розгляду неправильно зрозумів зміст фактичних обставин кримінального провадження, а тому повністю визнав свою вину та надав згоду на розгляд справи в порядку ч.3 ст.349 КК України. За таких обставин вважає, що вирок суду підлягає скасуванню.

Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 травня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.389, ст.126-1 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.1 ст.389 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- за ст.126-1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у сумі 850 гривень, призначене ОСОБА_7 вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2019 року за ч.2 ст.263 КК України, встановлено виконувати самостійно.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, ОСОБА_7 08.08.2019 року був засуджений Коростишівським районним судом Житомирської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 гривень. Вказаний вирок 08.08.2019 року оголошено у присутності засудженого ОСОБА_7 та призначеного йому захисника ОСОБА_8 .

Однак, засуджений ОСОБА_7 в категоричній формі відмовився від отримання проголошеного відносно нього вироку Коростишівського районного суду Житомирської області від 08.08.2019 року та отримання реквізитів задля виконання призначеного покарання з метою не виконання вироку суду.

Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області 10.09.2019 року набрав законної сили, після чого його було надіслано на виконання розпорядженням суду до Коростишівського PC філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області.

Засуджений ОСОБА_7 18.09.2019 року був поставлений на облік в Коростишівському районному секторі філії ДУ «Центрі пробації» у Житомирській області, та цього ж дня йому було надіслано повідомлення про набрання вироком Коростишівського районного суду законної сили та про обов`язок останнього у відповідності до статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України виконати покарання, призначене судом у виді сплати штрафу в місячний строк після набрання вироком суду законної сили.

Про виконання покарання повідомити кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації), шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Того ж дня засудженому ОСОБА_7 направлявся виклик до Коростишівського районного сектору пробації, однак засуджений ОСОБА_7 станом на 13.11.2019 року до районного сектору пробації не з`явився, причин неявки не вказав та не пред`явив квитанцію про сплату штрафу.

Враховуючи, що станом на 21.10.2019 року вирок Коростишівського районного суду засудженим ОСОБА_7 щодо сплати штрафу не виконано, а тому, відповідно до ч.3 ст.26 КВК України начальником Коростишівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області було направлено повідомлення до Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області про невиконання засудженим ОСОБА_7 вироку Коростишівського районного суду від 08.08.2019 року.

Станом на 13.11.2019 року засуджений ОСОБА_7 штраф у розмірі 850 грн. не сплатив, до Коростишівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області не з`явився та не надав підтверджуючого документу квитанцію про сплату штрафу. За таких підстав, засуджений ОСОБА_7 , з 10.09.2019 року не здійснив сплату штрафу, тим самим допустив умисне ухилення від відбування призначеного судом покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Крім того, ОСОБА_7 систематично вчиняє домашнє насильство стосовно своєї матері ОСОБА_9 , а саме: постановою Коростишівського районного суду Житомирської області у справі №935/1572/19 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні 24.08.2019 р., 25.08.2019 р., 26.08.2019 р., 27.08.2019 р., 28.08.2019 р, 29.08.2019 р., 30.08.2019 р., 31.08.2019 р., 01.09.2019 р., 02.09.2019 р., адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме у систематичному домашньому насильстві в сім`ї, відносно своєї матері ОСОБА_9 та призначено покарання у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп.

Також, 09.10.2019 року постановою Коростишівського районного суду Житомирської області у справі №935/1822/19 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні 19.09.2019 р., 20.09.2019 р., 21.09.2019 р., 22.09.2019 р., 23.09.2019 р., 24.09.2019 р., 29.09.2019 р., 30.09.2019 р., 01.10.2019 р., 02.10.2019 р., адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме у систематичному домашньому насильстві в сім`ї, відносно своєї матері ОСОБА_9 та призначено адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт.

Крім цього, 13.11.2019 року постановою Коростишівського районного суду Житомирської області у справі №935/2016/19 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні 28.10.2019 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП а саме, у вчиненні психологічного насильства в сім`ї, відносно своєї матері ОСОБА_9 та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих розмірів громадян, що становить 340 грн.

Також, 02.03.2020 року близько 13 години 40 хвилин ОСОБА_7 перебував по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з матір`ю ОСОБА_9 .

У вказаний день, час та місці, за вказаних обставин, з урахуванням того, що ОСОБА_7 потягом довготривалого часу не працює, не має постійного джерела доходів, зловживає спиртними напоями, потерпіла ОСОБА_9 , з метою припинення ведення такого способу життя, зробила своєму сину - ОСОБА_7 зауваження.

Після чого, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється особою похилого віку.

У вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, порушуючи вимоги ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, почав вчиняти по відношенню до своєї матері, дії виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу слів нецензурної лайки, приниженні та залякуванні та у грубій формі просив у своєї матері грошові кошти на придбання алкогольних напоїв, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_9 моральної шкоди у вигляді побоювання за свою безпеку, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втрати емоційної невпевненості нездатності захистити себе, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю, що виразилось у формі пониження самооцінки та втрати позитивних емоцій, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, негативних переживань.

В засідання апеляційного суду потерпіла ОСОБА_9 не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був тричі належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду.

Колегія суддів, з урахуванням думки прокурора вважає за можливе провадити апеляційний розгляд без участі обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 , оскільки їх участь не є обов`язковою. Клопотання про відкладення розгляду чи інших клопотань від обвинуваченого та потерпілої не надходило.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в ухиленні від сплати штрафу та в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства відносно своєї матері, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 389, ст. 126-1 КК України кваліфіковані правильно.

Доводи апелянта про порушення його права на захист колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.

Як вбачається з журналу судового засідання та аудіозапису судових засідань, зафіксованих на технічні носії інформації, під час підготовчого судового засідання 13.02.2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 була вручена пам`ятка про його права та обов`язки та головуючим суддею було з`ясовано у останнього чи зрозуміло йому вимоги ст. 20 КПК України щодо його права на захист, на що ОСОБА_7 відповів що йому зрозуміло (а.п. 26, 28).

Також, під час розгляду даного кримінального провадження (судове засідання від 19.05.2020 року), обвинуваченому ОСОБА_7 була вручена пам`ятка про його права та обов`язки, крім того, останнім було заявлено клопотання щодо залучення йому безоплатного захисника, на що головуючим суддею було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 про відсутність підстав для залучення безоплатного захисника, після чого останній відмовився від свого клопотання (а.п. 60, 62-63).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 389, ст. 126-1 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України (в редакції до 01.07.2020 року) є злочинами невеликої тяжкості, участь захисника в даному випадку не є обов`язковою.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 мав можливість самостійно звернутися за правовою допомогою до відповідної установи з надання безоплатної правової допомоги або укласти договір з адвокатом, проте не скористався вказаною можливістю.

Таким чином, при апеляційному розгляді встановлено, що доводи апелянта про порушення його права на захист не знайшли свого підтвердження, враховуючи, що в даному випадку це право, а не обов`язок і питання щодо залучення захисника вирішується обвинуваченим на власний розсуд.

Також, безпідставними є доводи апелянта про те, що за відсутності у нього захисника та будучи юридично необізнаним він погодився на розгляд кримінального провадження за ч.3 ст. 349 КПК України, що призвело до визнання його винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.389, ст.126-1 КК України.

Так, зі змісту вироку суду вбачається, що на підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не було, йому роз`яснено, що у даному випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Наведене підтверджується даними журналу судового засідання від 19.05.2020 року (а.п. 78-79) та аудіозаписом вказаного судового засідання.
Крім того, вину у вчинених кримінальних правопорушеннях обвинувачений ОСОБА_7 визнав в повному обсязі до прийняття судом рішення про проведення судового розгляду у спрощеному порядку та заявив, що щиро кається у скоєному.
Враховуючи наведене, а саме те, що за згодою учасників судового провадження (зокрема, самого обвинуваченого, який визнав вину), судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися, колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта про те, що проведення розгляду кримінального провадження за ч.3 ст. 349 КПК України призвело до порушення прав обвинуваченого та вважає, що судом першої інстанції повністю дотримані зазначені вимоги процесуального закону.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України в межах санкції ч.1 ст.389, ст.126-1 КК України.

Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, при апеляційному розгляді встановлено, що доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування вироку місцевого суду.

На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців

Судді: