ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/5112/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/58/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.164 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

-захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження №11кп/818/58/20 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 лютого 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджено за ч.1 ст.164 КК України на 1 рік обмеження волі.

Як установив суд, рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 04.07.2006 року, задоволені вимоги ОСОБА_9 по справі про стягнення з ОСОБА_7 на користь його колишньої дружини, ОСОБА_9 , аліментів на утримання малолітнього сина, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 200 гривень щомісячно, починаючи з 03.04.2006 року до досягнення дитиною повноліття.
Згідно вказаного вище рішення суду по справі №2-2437/06 від 04.07.2006 року, ОСОБА_7 брав участь в розгляді справи, проти позовних вимог про стягнення аліментів не заперечував. Таким чином, йому було відомо про ухвалення судом рішення щодо стягнення аліментів, про їх розмір та про необхідність сплачувати аліменти у визначеній грошовій сумі на користь ОСОБА_9 на утримання їх спільної дитини.
07 липня 2006 року, Жовтневим районним судом м.Харкова виданий виконавчий лист № 2-2437/06 про стягнення аліментів з ОСОБА_7 .
Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.12.2014 року по справі №639/9577/14-ц, змінено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь його колишньої дружини ОСОБА_11 на утримання дитини, ОСОБА_10 , судом ухвалено стягувати з ОСОБА_7 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням суду законної сили. Зазначене рішення суду набрало законної сили 20.05.2015 року після розгляду Апеляційним судом Харківської області апеляційної скарги ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 у період часу з 08.09.2006 року по 08.01.2010 року офіційно працював на підприємстві ТОВ «Ольвія-Харків», та щомісячно сплачував аліменти на користь його колишньої дружини, ОСОБА_9 , на утримання малолітнього сина, ОСОБА_10 ,
Однак, в подальшому ОСОБА_7 у період з 12.01.2010 року по 30.11.2010 року працюючи на посаді заступника начальника відділу інформаційних технологій адміністративного департаменту ТОВ «Афіна Груп» м.Дніпропетровська, діючи з умислом, спрямованим на ухилення від сплати аліментів на утримання малолітнього сина, не повідомив виконавчу службу про зміну місця роботи та працевлаштування на вказане підприємство, відрахування з заробітної плати за його власною ініціативою протягом зазначеного періоду не здійснював.
В подальшому ОСОБА_10 у період з грудня 2010 року по лютий 2011 року, продовжуючи діяти умисно, з метою ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого малолітнього сина, ОСОБА_10 , свідомо не здійснював виплати аліментів та участі у вихованні сина не приймав, матеріальну чи будь-яку іншу допомогу сину не надавав, обмежуючи його в праві на повноцінне життя та всебічний фізичний, психічний і соціальний розвиток.
Крім того, ОСОБА_7 , працюючи з лютого 2011 року по лютий 2013 року на підприємстві ТОВ «Атлант-М на Гагаріна», отримуючи регулярно та своєчасно заробітну плату, діючи з метою ухилення від сплати аліментів по виконавчому листу колишній дружині ОСОБА_9 , на утримання малолітнього сина, ОСОБА_10 , ігноруючи поступово зростаючу помісячну та річну заборгованість у зв`язку з несплатою аліментів, умисно не сплачував встановлені рішенням суду кошти на утримання дитини.
Також ОСОБА_7 у період з березня 2013 року по 01 травня 2016 року, продовжуючи діяти умисно, з метою ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого малолітнього сина, ОСОБА_10 , офіційно ніде не працевлаштовувався, свідомо не здійснював виплати аліментів та участі у вихованні сина не приймав, матеріальну чи будь-яку іншу допомогу сину не надавав, обмежуючи його в праві на повноцінне життя та всебічний фізичний, психічний і соціальний розвиток.
Таким чином, ОСОБА_7 протягом 75 місяців злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого малолітнього сина, ОСОБА_10 , що виразилося в безперервній їх невиплаті, а саме: за період з січня 2010 року по грудень 2010 року включно, нараховано 2400 грн. аліментів, сплачено -0грн.; за період з січня 2011 року по грудень 2011 року включно, нараховано 2400 грн., сплачено -0грн.; за період з січня 2012 року по грудень 2012 року включно, нараховано 2400 грн., сплачено -0грн.; за період з січня 2013 року по грудень 2013 року включно, нараховано 2400 грн., сплачено -0грн.; за аналогічний період 2014 року, нараховано 2400 грн., сплачено -0грн.; за аналогічний період 2015 року нараховано 7494,5 грн., сплачено -0грн.; та за аналогічний період з січня 2016 року по квітень 2016 року включно, нараховано аліментів 3840грн., сплачено 0грн., а всього за вказаний вище період нараховано до сплати аліментів на суму 23334,5 грн.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 , заборгованість по аліментам на утримання малолітнього сина до досягнення ним повноліття, відповідно до розрахунку державного виконавця від 24.05.2016 року, станом на 01.05.2016 склала 23334 грн. 50 коп., тобто у вищезазначений період часу він, умисно ухиляючись від сплати аліментів, не здійснював виплати у період з серпня 2010 року по квітень 2016 року включно, які встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.07.2006 року, не дивлячись на те, що періодично офіційно працював, отримував грошові кошти і мав можливість частину їх сплачувати на утримання свого сина.

В апеляційній скарзі, з урахуванням внесених змін, прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, просить звільнити обвинуаченого від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити у порядку, передбаченому п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.164 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 і ч.1 ст.285 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

За змістом цих вимог закону слідує, що суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.12 КК України передбачене ч.1 ст.164 КК України кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, події злочину вчиненого ОСОБА_7 мали місце у серпні 2010 року та тривали по квітень 2016 року.

Таким чином, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України трирічний строк давності з дня вчинення кримінального правопорушення станом на 01 жовтня 2020 року - закінчився.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності за вищевказаних підстав та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно ч.1 ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: