Номер провадження: 11-кп/813/160/21
Номер справи місцевого суду: 500/5021/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 15 травня 2019 року, у кримінальному провадженні № 0001671, внесеному до ЄРДР 18 червня 2017 року, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Оскарженим вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за якою йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому зараховано в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 червня 2017 року по 11 липня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк покарання визначено обчислювати з моменту фактичного затримання обвинуваченого.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Відповідно до оскарженого вироку, 18 червня 2017 року, близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , спільно з невстановленими в ході досудового розслідування особами, умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом розбиття скла вікна та віджиму металевої решітки вікна незаконно проник до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав золоті вироби, а саме: золотий браслет, вагою 10 грам вартістю 1100 гривень за один грам золота на суму 11000 гривень, золотий ланцюг вагою 4 грама вартістю 4400 гривень, золотий браслет вагою 5 грам вартістю 5500 гривень, орден червоної зірки вартістю 17300 гривень, жіночій золотий годинний марки «Заря» без браслету вартістю 7100 гривень, золотий зажим для краватки вагою 1 грам вартістю 1100 гривень, п`ять золотих сережок загальною вагою 4 грама вартістю 4400 гривень, чим заподіяв ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 50800 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, і посилається на такі доводи:

- не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 не заперечує своє перебування на відстані 50 метрів від місця вчинення злочину, однак факт його перебування в районі місця злочину не може бути підставою для визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину;

- показання свідків, надані в ході судового розгляду, є суперечливими та не узгоджуються між собою, висновки суду ґрунтуються на показаннях свідків, які є працівниками поліції, і які підкинули обвинуваченому речові докази та застосовували тиск до останнього;

- висновок експерта № 573 від 25 липня 2017 року, не є абсолютним підтвердженням вини ОСОБА_7 .

Враховуючи наведене, захисник просить скасувати вирок суду першої інстанції, а обвинуваченого ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати за ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження закрити.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважала вирок законним та обґрунтованим.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 370, 374 КПК України, встановивши фактичні обставини кримінального провадження і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

В оскарженому вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Судом був наданий ретельний аналіз показанням обвинуваченого, які були надані ним у судовому засіданні у співвідношенні з усіма дослідженими доказами.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду, що не вчиняв вказаного злочину, золоті вироби, які у нього були вилучені йому підкинули працівники поліції при затриманні. До будинку АДРЕСА_3 , він не проникав, там його не було. Він був затриманий на відстані біля 50 метрів від будівлі, коли шукав житло для проживання.

Незважаючи на позицію ОСОБА_7 , зазначені показання обвинуваченого суперечать іншим доказам по справі, які ретельно досліджені, перевірені та оцінені судом першої інстанції, як окремо так і у сукупності.

Так, відповідно до пояснень потерпілої ОСОБА_10 , 18 червня 2017 року близько 11 години 30 хвилин вона була на ринку, їй зателефонували сусіди та повідомили, що в будинку розбито вікно. Вона разом з чоловіком поїхала додому, де її чоловік із сусідами затримали ОСОБА_7 , у якого було вилучено належні потерпілій орден та годинник. До приїзду слідчого в будинок ніхто не заходив.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_12 , будучи допитаним в суді першої інстанції пояснив, що 18 червня 2017 року близько 11 години 30 хвилин він разом ОСОБА_11 затримали обвинуваченого ОСОБА_7 , у якого вилучено орден та годинник. Він бачив ще двох осіб але їх затримати не вдалось. До приїзду слідчого в будинок ніхто не заходив.

Крім того, судом першої інстанції були допитані працівники поліції ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які пояснили, що 18 червня 2017 року останні виїжджали за викликом за адресою: АДРЕСА_3 . Коли вони приїхали на місце злочину свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 передали затриманого ними обвинуваченого ОСОБА_7 у якого була порізана права рука.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердили факт затримання ними обвинуваченого ОСОБА_7 , якого в подальшому вони передали співробітникам поліції, та наявність при ньому в момент затримання викраденого майна, яке в подальшому було вилучено співробітниками поліції.

Проаналізувавши показання потерпілої та свідків, апеляційний суд погоджується з їх оцінкою, яка була надана судом першої інстанції. Апеляційним судом не встановлено відомостей, які б давали підстави вважати, що потерпіла та свідки, що були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у інкримінованому злочині.

Апеляційний суд відхиляє доводи захисника щодо неузгодженості показань свідків, адже їх показання є узгодженими, послідовними та логічними.

Дотримуючись основних засад судочинства, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, надавши сторонам кримінального провадження, з метою реалізації права подання до суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості, судом першої інстанції було безпосередньо досліджено такі письмові докази:

- протокол огляду місця події від 20 червня 2017 року за адресою: АДРЕСА_3 , з якого вбачається, що в будинку пошкоджено вікно, порушено порядок та вилучений металевий предмет у вигляді «фомки», фрагмент скла, будівельні рукавиці зі слідами крові;

- протокол пред`явлення речей для впізнання, від 20 червня 2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 впізнала годинник, який був вилучений у обвинуваченого ОСОБА_7 ;

- висновок експерта №573 від 25 липня 2017, згідно з яким на правій рукавиці вилученій з місця події, знайдена кров людини, при встановленні групової приналежності якої не виключена можливості походження крові від ОСОБА_7 .

Аналізуючи зазначені докази в сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у будинок АДРЕСА_3 , поза розумним сумнівом було вчинено саме за безпосередньої участі обвинуваченого ОСОБА_7 .

При цьому апеляційний суд зауважує, що стороною захисту не оспорюється факту того, що обвинувачений ОСОБА_7 перебував біля місця вчинення злочину. Доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв крадіжки, а просто перебував поруч з місцем вчинення злочину, спростовується дослідженими судом доказами.

Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування, а саме створення фіктивні доказів, апеляційним судом при вивченні матеріалів кримінального провадження не виявлено.

Версія обвинуваченого стосовно того, що вилучені в нього викрадені речі були підкинуті йому працівниками поліції, суперечить фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки викрадені речі були вилучені безпосередньо після затримання обвинуваченого, відповідно не могли бути підкинуті працівниками поліції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги стосовно застосовувався до обвинуваченого ОСОБА_7 тиску з боку працівників поліції під час проведення досудового розслідування у даній кримінальній справі, є явно надуманими. Жодного розумного підтвердження нібито вчиненого тиску стосовно нього, обвинуваченим не надано.

За таких обставин, з урахуванням обсягу досліджених доказів, їх ретельний аналіз, перевірка на предмет допустимості та належності, на думку апеляційного суду дають беззаперечні підстави вважати правильними висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого в скоєнні інкримінованого злочину. В тому обсязі, який інкримінований обвинуваченому.

Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого. Також судом враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, а також застосування положень ст. 69 КК України апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість ухваленого вироку, та які є підставою для його скасування, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржене судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим оскаржений вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 370, 372, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 15 травня 2019 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0001671, внесеному до ЄРДР 18 червня 2017 року, залишити без змін.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для відбування покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 15 травня 2019 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4