Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/628/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.07.2020, якою засудженому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровограда, українцю, громадянину України, неодруженому, непрацюючому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:
- 31.01.2018 вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- 07.02.2018 вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць;
- 15.03.2018 вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці;
- 18.07.2018 вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.09.2018 даний вирок залишено без зміни. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.12.2018 засудженому зараховано в строк покарання призначеного вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.07.2018 строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 31.01.2018 по 03.03.2018, початок строку 31.01.2018, кінець строку 28.06.2021,
відмовлено в задоволенні його заяви про застосування до нього умовно - дострокового звільнення.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7
засудженого - ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із заявоюпро умовно - дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.07.2018.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.07.2020 у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання - відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав на те, що поведінка засудженого ОСОБА_6 за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказує на те, що процес його виправлення та перевиховання є стабільним і послідовним, а також досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 ,не погоджуючись з таким рішенням суду, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_6 та застосувавши ст. 81 КК України, звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що засуджений ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому вказує на те, що як вбачається з характеристики на особу засудженого ОСОБА_6 від 03.06.2020, останній підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується, здійснювати догляд за ними, використовувати за призначенням. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має достатньо навичок для самостійного їх виконання. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт». Згідно вироку суду позову не має, виконавчі листи до установи не надходили.
Тобто вище перелічені обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення та розуміє де саме він знаходиться і у зв`язку з чим.
Захисник вважає, що судом першої інстанції не виконані вимоги п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» де роз`яснено, що суди під час слухання такої категорії справ, повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання та ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, участі у програмах та організаціях установи тощо. Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність слухатись.
Ресоціалізація - це свідоме відновлення засудженого повноправного члена суспільства, повернення його до нормального життя у суспільстві. Необхідною умовою є виправлення засудженого тощо.
Отже, на думку захисника є усі дані про позитивні зрушення у поведінці та у сумлінному ставленні засудженого ОСОБА_6 , що означає, що він став на шлях виправлення та потребує більш лояльного ставлення до себе, тобто цілі покарання досягнуті, а засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Особиста характеристика ОСОБА_6 підтверджує позитивні зміни під час відбування покарання, а отже є наявні підстави для застосування положення ст. 81 КК України.
Засуджений ОСОБА_6 не погоджуючись рішенням районного суду, у своїй апеляційній скарзі також просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Доводи його апеляційної скарги є аналогічними з доводами апеляційної скарги його захисника-адвоката ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які повністю підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, як законну та обґрунтовану, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, згідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не сам факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання, а саме виправлення засудженого.

Як наголошено в роз`ясненнях, викладених у пунктах 2 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», головною умовою для прийняття рішення суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів клопотання на засудженого ОСОБА_6 вбачається, що в Кропивницькій УВП (№14) він перебував з 31.01.2018, за час якого характеризувався негативно, допустив два порушення режиму утримання у виді вилучення заборонених речей та порушенні ПВР, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника УВП у виді доган. Стягнення не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 23.10.2018 відбуває покарання в Кропивницькій ВК (№ 6). За час перебування в установі допустив 4 порушення встановленого порядку відбування покарання у виді вилучення заборонених речей та порушенні форми одягу, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та правами начальника відділення у виді поміщення до ДІЗО 2 рази та 2 х доган. Стягнення зняті у встановленому законом порядку.
З характеристики, затвердженої в.о. начальника ДУ «Кропивницька ВК (№6)» від 03.06.2020 вбачається, що засуджений ОСОБА_6 стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість. Міру покарання призначену судом вважає надто суворою. Не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має достатньо навичок для самостійного їх виконання. Уникає виконання робіт з благоустрою установи, перекладає їх виконання на інших засуджених. Не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально корисну активність в організації їх роботи не проявляє. Згідно вироку суду позову не має, виконавчі листи до установи не надходили (а.м.к.8).
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та покладених на засудженого обов`язків, а також чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Тобто, висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

Проте, як вбачається з матеріалів клопотання, засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання шість разів порушував встановлений порядок відбування покарання, які виражалися у виді вилучення заборонених речей, порушенні правил внутрішнього розпорядку та порушенні форми одягу, а тому така поведінка засудженого за час відбування покарання не є позитивним прикладом для інших засуджених та не вказує на те, що засуджений став на шлях виправлення.

За вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо недостатності підстав вважати, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення і довів це своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції не врахував, що він не порушує режиму утримання та став на шлях виправлення, колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не дають достатніх підстав для задоволення клопотання засудженого, оскільки останній своєю поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів своє виправлення, а тому потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.07.2020, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2