Справа № 462/4510/20
провадження 1-кп/462/543/20
У Х В А Л А

06 жовтня 2020 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 321, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

захисник ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з дійовим каяттям та зміною обстановки, оскільки він є інвалідом 2 групи, має ряд тяжких прогресуючих захворювань, під час досудового слідства активно сприяв розкриттю злочину щодо іншої особи, свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали клопотання, просять звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та зміною обстановки.

Прокурор у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із відсутністю підстав.

Згідно ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Суд також враховує думку Верховного суду України, зокрема викладену у Постанові Пленуму Верховного суду України №12 від 23 грудня 2005 року, згідно якої роз`яснено судам, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (далі - КК), у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК). Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст. 48 КК необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК - право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання в порядку, передбаченому ст. 7 КПК.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 321, ч. 3 ст. 358, які згідно ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, та передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які є злочинами невеликої тяжкості, однак звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України можливе лише щодо особи, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості.

Крім того, захисник ОСОБА_5 просить звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з зміною обстановки за ст. 48 КК України, проте ним не надано жодних доказів, що обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним чи яким чином змінився обвинувачений чи обстановка навколо нього, за яких вчинення ним нового злочину є неможливим.

Також, захисник ОСОБА_5 покликається на інвалідність обвинуваченого ОСОБА_4 як на підставу зміни обстановки, однак під час вчинення злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується за ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 321, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 також було встановлено інвалідність та доказів щодо зміни стану його здоров`я суду не надано.

Окрім того, захисник ОСОБА_5 покликається на те, що обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового слідства активно сприяв розкриттю злочину щодо іншої особи, зокрема, ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, однак суду не надано жодних доказів, що саме обвинувачений ОСОБА_4 сприяв розкриттю такого злочину.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, яка категорично заперечила проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та зміною обстановки, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, а також те, що обвинуваченим та його захисником не обґрунтовано підставність звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та зміною обстановки, а відтак, суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 45, 48 КК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Копія вірна

Суддя: ОСОБА_1