Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/690/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2020 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 09 липня 2020 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 06 вересня 2020 року включно, із визначенням застави у розмірі двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42 040 гривень..

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України /ЄУН 691/577/20/.

У межах даного кримінального провадження, у підготовчому судовому засіданні, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, зокрема, як можливість обвинуваченого уникнути суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховано судом тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

Із судовим рішенням судді не погоджується сторона захисту (адвокат обвинуваченого) і оскаржує його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу місцевого суду, обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід, - у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи..

Заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не є реальними та обґрунтованими, доказів на їх підтвердження немає, і не надано обвинуваченням.

Суд мав навести конкретні відомості та послатись на докази про існування ризиків.

Судом зазначено, що ризики не зменшились, із посиланням на ухвалу слідчого судді від 16 травня 2020 року про обрання стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу, проте вказаної ухвали у розпорядженні суду не було.

Також, сумнівним є факт, що інкриміноване ОСОБА_8 діяння містить ознаки особливо тяжкого та резонансного злочину, який здатен викликати гучну реакцію суспільства.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Як убачається з матеріалів, в провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України /ЄУН 691/577/20/.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, -має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

Вказаних вимог кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 16 травня 2020 року; у справі наразі призначено судовий розгляд.

При цьому слід враховувати, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Злочин відноситься до категорії тяжких. Покарання за інкримінований злочин передбачає позбавлення волі на строк до шести років.

Крім того, ОСОБА_8 безробітний, сталого джерела заробітку не має, не одружений, без утриманців (не має сталих соціальних зв`язків); йому відоме місце проживання потерпілої та свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитані судом.

Крім того, береться до уваги, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину проти власності,

Також, як встановлено наявними матеріалами, ОСОБА_8 , який, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, інкриміновано вчинення ще ряду кримінальних правопорушень різного ступеня тяжкості, але в тому числі й аналогічних умисних тяжких корисливих проти власності, обвинувальні акти у кількості трьох направлені наприкінці 2018 року для розгляду у Городищенський районний суд Черкаської області.

Більш того, як встановлено матеріалами, щодо ОСОБА_9 19 березня 2020 року ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проте ОСОБА_8 наразі обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що вчинене під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Тож, наявні підстави вважати недоцільним застосування такого запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні як домашній арешт, оскільки обвинувачений має схильність до нехтування своїми процесуальними обов`язками та недотримання умов такого запобіжного заходу.

Відтак, беручи до уваги наведене, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , його поведінку та дані про особу, є підстави вважати про можливість ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення нового кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи захисту з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - спростовуються наведеним вище.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 09 липня 2020 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 06 вересня 2020 року включно, із визначенням застави у розмірі двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42 040 гривень, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3