ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9745/20
Номер провадження 11-cc/819/431/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0002735 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області про арешт майна, що належить на праві власності ОСОБА_8 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , площею 28,8 кв. м, вартістю 6452 грн, офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , площею 91,2 кв. м, квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , площею 45,5 кв.м, вартістю 7653 грн, квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , площею 36,6 кв. м.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував відсутністю правових підстав для накладення арешту на майно та задоволення клопотання слідчого.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність ухвали слідчого судді, просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13 липня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження на майно підозрюваного ОСОБА_8 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , площею 28,8 кв. м, вартістю 6452 грн, офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , площею 91,2 кв. м, квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , площею 45,5 кв.м, вартістю 7653 грн, квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , площею 36,6 кв. м, вартістю 12400 грн.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує про те, що в клопотанні слідчого про арешт майна чітко зазначено підстави та мету його застосування, а саме відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) з метою запобігання можливості (ризикам) його відчуження, а також обґрунтування необхідності такого арешту - наявність цивільного позову в розмірі 1 599 269 грн, який грунтується на висновку судової оціночно-будівельної експертизи №20-383/384 від 08.05.2020 року.

Вважає доведеним необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_8 та наявність ризиків його відчуження, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.366 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді штрафу від 250 до 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вищезазначене свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, захисника, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Приписами ч.6 ст. 170 КПК України визначено, що арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вбачається, що в провадженні СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження №0002735 від 10.12.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366 КК України.

04 червня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.366 КК України (а.п.30-33).

06 липня 2020 року слідчий СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області в рамках кримінального провадження №0002735 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт шляхом заборони користування та розпорядження на майно, що належить на праві власності ОСОБА_8 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , площею 28,8 кв. м, вартістю 6452 грн, офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , площею 91,2 кв. м, квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , площею 45,5 кв.м, вартістю 7653 грн, квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , площею 36,6 кв. м, вартістю 12400 грн.

Своє клопотання слідчий мотивував необхідністю накладення арешту на майно підозрюваного з метою відшкодування завданих збитків, з метою збереження вказаного майна, яке відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.170 КПК України, а саме відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно зазначив про те, що у своєму клопотанні слідчий обмежився лише викладенням фактичних обставин інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, а обґрунтування необхідності застосування у даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна підозрюваного, зводиться лише до цитування змісту ч.2 ст.170 КПК України, жодних обґрунтованих підстав необхідності накладення арешту на майно ОСОБА_8 клопотання не містить.

Колегія суддів вважає правильним і посилання ухвали слідчого судді про недоведеність слідчим та прокурором необхідності накладення арешту на майно підозрюваного з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Будь-яких доказів на підтвердження того, що у даному кримінальному провадженні діями ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду ОСББ «Гетьман 2017» органом досудового розслідування не надано.

На думку колегії суддів слідчий суддя дійшов вірного висновку і щодо невідповідності цивільного позову ОСББ «Гетьман 2017» до ОСОБА_8 вимогам ст.128 КПК України.

Так, у вказаному цивільному позові зазначається лише про те, що мешканці житлового будинку залишилися без підвальних приміщень, оскільки при виготовленні технічного паспорту ОСОБА_8 назвав підвальні приміщення цокольним поверхом.

Позовна заява, так само як і клопотання слідчого та повідомлення про підозру, не містить вказівку про те, що ОСББ було власником підвалу та в результаті злочинних дій втратило це право.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції представник власника майна зазначив про те, що набувачем права власності на спірні приміщення являється ОСОБА_9 , який побудував приміщення.

Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_8 , а доводи апеляційної скарги прокурора, які це заперечують, являються безґрунтовними.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновків суду першої інстанції.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

За наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наданих суду матеріалів, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.171-174, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13 липня 2020 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4