єдиний унікальний номер справи 554/8090/20
номер провадження 1-кс/546/168/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Решетилівка

Слідчий суддя Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 28.08.2020 р. про вчинення кримінальних правопорушень, -

встановив:
До Решетилівського районного суду Полтавської області 08.10.2020 року від Полтавського апеляційного суду надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінальних правопорушень. Після задоволення заявленого самовідводу слідчому судді ОСОБА_4 справа була розподілена судді ОСОБА_1 .
Ухвалою слідчого судді Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 від 13.10.2020 року відкрите судове провадження за вищевказаною скаргою і призначено судовий розгляд на 16.10.2020 року (а.с.п. 76). Також, цією ухвалою витребувано з ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, всі матеріали звернення та перевірки за заявою ОСОБА_3 від 28.08.2020 року.
У зв`язку з ненадходженням від ТУ ДБР затребуваних матеріалів, ухвалою слідчого судді судовий розгляд скарги відкладено на 20.10.2020 року та повторно витребувано з ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, всі матеріали звернення та перевірки за заявою ОСОБА_3 від 28.08.2020 року.
Ухвалою слідчого судді від 20.10.2020 року судовий розгляд скарги відкладено на 22.10.2020 року у зв`язку з ненадходженням від ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, затребуваних матеріалів та знову витребувано з ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, всі матеріали звернення та перевірки за заявою ОСОБА_3 від 28.08.2020 року.
На електронну пошту Решетилівського районного суду 22.10.2020 року слідчим Першого слідчого відділу ТУ ДБР в м. Полтаві ОСОБА_5 направлено копію заяви з доданими до неї матеріалами ОСОБА_3 та відповідь на вказану заяву в електронному вигляді.
Про день і час проведення судового засідання повідомлені учасники справи в порядку ст. 135 КПК України.
Скаржниця у судове засідання 22.10.2020 року не з`явилася, у телефонному режимі 22.10.2020 року ОСОБА_3 повідомила, що повністю підтримує скаргу та справу просить розглядати за її відсутності.
Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, належним чином сповіщений про день і час розгляду скарги в порядку ст. 135 КПК України, у судове засідання не з`явився, просив справу слухати за його відсутності, його неявка згідно ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду вищевказаної скарги.
Зважаючи на неявку всіх учасників розгляду скарги, з огляду на норми ч. 4 ст. 107 КПК Українифіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» роз`яснив: «у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду».

Слідчий суддя, враховуючи дану правову позицію, зазначає наступне.

Скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, подана 01.09.2020 року до Октябрського районного суду міста Полтави. Слідчому судді Решетилівського районного суду ОСОБА_1 дана скарга передана 13.10.2020 року.
Нормами ст. 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Зважаючи на вищезазначені норми, з метою дотримання прав заявниці ОСОБА_3 , скарга якої не знаходить тривалого вирішення в судах, а також враховуючи складну епідемічну ситуацію, пов`язану з поширенням коронавірусної інфекції COVID-19, суд вважає за необхідне прийняти рішення по заявленій скарзі згідно ч. 2 ст. 307 КПК України.
Слідчий суддя, вивчивши в межах предмету розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_3 , а також, вивчивши надані для дослідження в судовому засіданні матеріали перевірки Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що в даний час відсутні передбачені законом підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення, виходячи з таких підстав.
Слідчим суддею з доводів скарги встановлено, що 04.06.2020 року суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_6 винесено ухвалу по справі за позовом ОСОБА_3 до КП «Міський клінічний пологовий будинок Полтавської міської ради» про стягнення заборгованості по заробітній платі на час звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні про залишення позову без розгляду, у зв`язку з несплатою судового збору. 23 липня 2020 року постановою Полтавського апеляційного суду ухвалу судді ОСОБА_6 частково скасовано та направлено для продовження розгляду до Октябрського районного суду м. Полтави. 30 липня 2020 року суддя ОСОБА_6 постановила ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначила розгляд справи на 21.08.2020 року, де в судовій повістці біля прізвища судді секретар поставила свій підпис без його розшифровки, що, на думку скаржниці, є самоправством секретаря та службовою недбалістю судді. 10 серпня 2020 року ОСОБА_3 заявила відвід судді ОСОБА_6 , однак суддя 11.08.2020 року винесла ухвалу, в якій вважає її відвід необґрунтованим. 12 серпня 2020 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 відмовила в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 та із присвоєнням обов`язків судді ОСОБА_6 в резолютивній частині ухвали, як зазначено в скарзі, відмовила у позові скаржниці. Вважає, що такі дії судді ОСОБА_7 є тиском на суддю ОСОБА_6 (а.с.а.с. 1-7, 80-81).
У надісланих ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, матеріалах перевірки за заявою ОСОБА_3 міститься лист слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР в місті Полтаві ОСОБА_8 , адресований ОСОБА_3 , в якому слідчий зазначила, що зі змісту поданої ОСОБА_3 заяви від 28.08.2020 року не вбачається достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення суддею кримінального правопорушення. Зокрема, заявниці було роз`яснено право на звернення з дисциплінарною скаргою відносно судді Октябрського районного суду м. Полтави до Вищої ради правосуддя. Інших матеріалів, крім тих, що вже містяться в матеріалах за скаргою ОСОБА_3 надіслано не було.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України (абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань»).
Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 2 цієї статті).
Однак ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України (ч. 4 ст. 9 КПК України).
Стаття 126 Конституції України закріплює незалежність і недоторканність судді, які гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Це означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою
перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді (п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади»).
Конституційні гарантії незалежності і недоторканості судді засновані на положеннях міжнародно-правових документів щодо здійснення правосуддя, зокрема Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи щодо незалежності, ефективності та ролі суддів.
Так, у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки від 17 листопада 2010 року № CM/Rec (2010) 12 (далі - Рекомендація) зазначено, що «рішення суддів не можуть підлягати будь-якому перегляду поза межами апеляційних процедур, закладених у законодавстві»; «за винятком рішень про амністію, помилування або подібних заходів, виконавча влада та законодавча влада не повинні ухвалювати рішення, що скасовують судові рішення» (§ 16, §17 додатка до Рекомендації).
Для перегляду судового рішення в законі встановлюються відповідні процедури судочинства, які передбачають оскарження судового рішення та надання йому юридичної оцінки компетентним судом. Конституція України не наділяє інші органи державної влади повноваженнями щодо перевірки судового рішення в позасудовому порядку та оцінки його як «неправосудного». Такого висновку дійшов Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 375 Кримінального кодексу України (Рішення КСУ 11.06.2020 р. №7-р/2020).
Крім того, Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів) підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 року (далі - Конвенція), та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29.11.1985 р. та 40/146 від 13.12.1985 р. Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 р. Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи «Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13.10.1994».
Гарантії незалежності суддів закріплені також в статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до ст. 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Статті 106, 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначають підстави дисциплінарної відповідальності судді та порядок звернення з дисциплінарною скаргою щодо судді.
Відповідно до ст. 108 цього закону дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя.
Судом, при дослідженні матеріалів за скаргою ОСОБА_3 , не було встановлено чи зверталася ОСОБА_3 зі скаргою щодо дисциплінарного проступку суддями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Вищої ради правосуддя.
Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора може бути постановлена ухвала, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.
Отже, виходячи з системного та детального аналізу вищевказаних матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку, що в даний час відсутні передбачені законом підстави для задоволення вимог скарги щодо зобов`язання уповноваженої особи Територіального управління ДБР, яке розташоване в місті Полтаві, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення.
На підставі вищевикладеного та, керуючись ст.ст. 214, 303-304, 306-307 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 28.08.2020 р. про вчинення кримінальних правопорушень відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1