ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/426/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" лютого 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань із заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 21 вересня 2020 року за № 846, № 847,
В С Т А Н О В И В :
20 жовтня 2020 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , порядку статті 303 КПК України, на бездіяльність уповноважених осіб Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань із заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 21 вересня 2020 року за № 846, № 847

Заявник посилався на те що він 21 вересня 2020 року на електронну пошту та в скриньку приймальні Служби безпеки України подав заяву повідомлення про службові злочини № 846 та № 847, з наданням переконливих доказів службових злочинів за частиною другою статті 364, частиною другою статті 256 та частиною другою статті 375 КК України, вчинених суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 . Станом на день подання скарги відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року матеріали скарги на бездіяльність уповноважених осіб Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань із заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 21 вересня 2020 року за № 846, № 847 надіслано до Київського апеляційного суду для вирішення питання про надсилання таких матеріалів до іншого суду міста Києва. Разом із матеріалами скарги було надіслано подання голови Шевченківського районного суду міста Києва щодо вирішення питання надсилання скарги ОСОБА_3 на розгляд до іншого суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 січня 2021 року подання голови Шевченківського районного суду міста Києва задоволено. Матеріали провадження за скаргою ОСОБА_3 надіслано до Дарницького районного суду міста Києва для розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 2 лютого 2021 року матеріали скарги передано судді ОСОБА_1 .

Особа, що подала скаргу в судове засідання, призначене на 4 лютого 2021 року не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлялася належним чином. 4 лютого 2021 року на електронну пошту суду надійшла заява ОСОБА_3 про розгляд скарги за його відсутності, оскільки вважає, що скарга проста та зрозуміла, вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

В судове засідання 4 лютого 2021 року представник Головного слідчого управління Служби безпеки України не з`явився, від заступника начальника головного управління надійшла заява про можливість розгляду скарги за відсутності їх представника. Просив у задоволенні скарги відмовити, вказавши, що заява ОСОБА_3 від 21 вересня 2020 року № 846, № 847 була розглянута Головним слідчим управлінням в межах компетенції та визначено, що фактично ОСОБА_3 у формі подання заяви про злочин висловив свою незгоду із постановленою суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 ухвалою від 11 серпня 2020 року. ОСОБА_3 було проінформовано про результати розгляду його заяви від 21 вересня 2020 року відповідним листом.

Суд ураховує, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Однак відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень стаття 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Отже суд, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини шостої статті 9 КПК України, згідно з якою у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частини першої статті 7 КПК України.

Згідно з пункту 14 частини першої статті 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Таким чином, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку суду, скаргу можливо розглянути по суті і за відсутності заявника.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно із частиною першою статті 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частини першої статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Як вбачається з положень частини третьої статті 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. У відповідності до статті 303 КПК України передбачено право на оскарження під час досудового розслідування рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора. Відповідно до частини першої статті 304 КПК України оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення могло мати місце протягом десяти днів від часу отримання заяви уповноваженим на внесення відомостей до ЄРДР органом.

Враховуючи обґрунтування ОСОБА_3 щодо строку подачі скарги у порядку статті 303 КПК України, суд вважає, що скарга подана у строк, передбачений вимогами КПК України.

Але, як вбачається зі змісту скарги, заяви про кримінальне правопорушення, заявник просить внести відомості про кримінальні правопорушення, вчинене слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 .

Положення статті 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з частиною першою статті 2 КК України, згідно якої підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. І саме тому фактичні данні, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Визначення приводів і підстав як підстав для початку досудового розслідування викладені також у Постанові Пленуму Верховного суду України від 04 червня 2010 року № 6 «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи».

Відповідно до частини п`ятої статті 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Згідно із частиною першою статті 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення повинна містити об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину /час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину/.

Встановлено, що заявник ОСОБА_3 звернулась до Служби безпеки України із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення.

Проте, факти, викладені у заяві не свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Заява фактично зводиться до незгоди з прийнятим рішенням судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 11 серпня 2020 року. Така незгода, на переконання суду, не може бути обставиною, яка свідчить про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Постановою пленуму Верховного суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», зокрема пунктом 11 визначено, що втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Як зазначено в преамбулі вищезгаданої постанови, гарантіями незалежності суддів, зокрема, є недопустимість втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд або суддів у будь-який спосіб, неповаги до суду та встановлення відповідальності за такі діяння.

Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Таким чином, незгода особи з прийнятими процесуальними рішеннями суддів під час розгляду справи не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, як зазначає заявник, а звернення із такою заявою до правоохоронних органів може свідчити про втручання у діяльність суддів, що є недопустимим.

Крім того, як вбачається із матеріалів скарги Головним слідчим управлінням Служби безпеки України, в межах компетенції розглянуто заяву повідомлення ОСОБА_3 від 21 вересня 2020 року № 846, № 847 та надано відповідь щодо відсутності відомостей про обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування яких, відповідно до частини другої статті 216 КПК України здійснюють слідчі органів безпеки, а тому відсутні законні підстави для внесення відповідних відомостей.

Вказана відповідь була отримана ОСОБА_3 13 жовтня 2020 року, про що ним вказано безпосередньо у скарзі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях уповноважених осіб Служби безпеки України відсутня бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяв про кримінальне правопорушення, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань із заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 21 вересня 2020 року за № 846, № 847 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1