Справа № 308/7381/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000860 від 26 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

25 липня 2020 року о 15 годині 38 хвилин надійшло повідомлення від працівника СРПП Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , про те, що водій автомобіля ВАЗ 2104 державний номерний знак НОМЕР_1 - громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , будучи зупиненим в АДРЕСА_2 , пропонував неправомірну грошову винагороду в розмірі 500 гривень працівникам поліції за не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння).

Відомості про скоєння даного кримінального правопорушення передбаченого ст. 369 ч. 1 КК України 26 липня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000860.

В ході проведення огляду місця події 25 липня 2020 року слідчим СВ Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області було вилучено купюру номіналом 500 гривень із серійним номером ФГ 7462628 поміщено до спец пакету НПУ ГСУ INZ 1044414, які пропонував гр. ОСОБА_5 , як неправомірну вигоду.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що з метою збереження речових доказів, а також враховуючи, що вищевказана купюра має значення для встановлення вагомих обставин у кримінальному провадженні, а тому просить накласти арешт на вказані у клопотанні грошові кошти.

Слідча в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоч згідно рапорту слідчого був належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000860 від 26 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, в рамках якого розслідуються обставини кримінального правопорушення за повідомленням працівника СРПП Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , про те, що водій автомобіля ВАЗ 2104 державний номерний знак НОМЕР_1 - громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , будучи зупиненим в АДРЕСА_2 , пропонував неправомірну грошову винагороду в розмірі 500 гривень працівникам поліції за непритягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння).

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході проведення огляду місця події 25 липня 2020 року слідчим СВ Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області було вилучено купюру номіналом 500 гривень із серійним номером ФГ 7462628 поміщено до спец пакету НПУ ГСУ INZ 1044414, які пропонував гр. ОСОБА_5 , як неправомірну вигоду.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що з метою збереження речових доказів, а також враховуючи, що вищевказана купюра має значення для встановлення вагомих обставин у кримінальному провадженні, існує обґрунтована необхідність в накладення арешту на вказану грошову купюру.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Відтак матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.
Відтак, на підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування, зокрема проведення органом слідства всіх слідчих дій, слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання є обґрунтоване та таке, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000860 від 26 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України задовольнити.

Накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме:

- купюру номіналом 500 гривень із серійним номером ФГ 7462628 вилучену та поміщену до спец пакету НПУ ГСУ INZ 1044414, яку пропонував гр. ОСОБА_5 як неправомірну вигоду.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду (особою, яка не була присутньою під час її оголошення на протязі 5-и днів з дня отримання її копії)

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1