Провадження 1-кп/544/118/2020
Справа №544/712/20
В И Р О К
іменем України

18 вересня 2020 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 14.03.2020, за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з повною середньою освітою, військовозобов`язаного, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 14 березня 2020 року о 6 год. 25 хв. у с. Велика Круча Пирятинського району Полтавської області перебував разом із ОСОБА_6 на території «Шиномонтажу», розташованого на автодорозі Київ-Харків-Довжанський,162/2, де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася сварка та бійка, в ході якої ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_6 удари кулаками та чолом по обличчю. Згідно висновку судово-медичної експертизи №088 від 24.04.2020 у потерпілого ОСОБА_6 встановлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та перелому спинки носа зліва і садна спинки носа зліва в ділянці кістково-хрящової зони та синця лівої навколо очно-вилицевої ділянки обличчя та синця нижньої губи справа, що утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (яким міг бути кулак або чоло) по ударному механізму, безпосередньо передуючих зверненню за медичною допомогою і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи фактичних обставин справи, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо його не карати. Пояснив, що дійсно 14.03.2020 на території «Шиномотажу» між ним та потерпілим ОСОБА_6 виникла суперечка з приводу того, що останній поводив себе неетично по відношенню до працівників «Шиномотажу». Він намагався його виштовхати з території підприємства, вони почали битися і в процесі обвинувачений наніс йому удари кулаком по обличчю. А коли побачив, що потерпілий взяв до рук камінь, від вдарив його чолом по обличчю.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, суд знаходить їх достатніми та істинними.

Враховуючи те, що обвинувачений та представник потерпілого не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд, у межах ч.3 ст.349 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше несудимий, до адміністративної відповідальності не притягувався має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття в скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги викладене, враховуючи всі обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги положення ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним кримінальне правопорушення, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, та враховуючи ступінь небезпеки вчиненого кримінального проступку, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації таке покарання буде адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності, даним про особу, достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

При вирішення питання щодо відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди суд виходить з наступного.

Потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов, у якому просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в сумі 100 125 грн, яка полягає у витратах, що будуть понесені потерпілим для проведення хірургічної операції після травматичної деформації носа для усунення перешкод при диханні, що утворилися після побиття його обвинуваченим. Крім того, потерпілий просить стягнути завдану йому обвинуваченим моральну шкоду у сумі 50 000 грн, яка полягала у глибоких душевних стражданнях від усвідомлення створення реальної загрози його життю та здоров`ю, яка виникла коли потерпілий заїхав на територію «Шиномонтажу», де працював обвинувачений, якої він не міг очікувати на не міг самостійно уникнути. Після перенесеної травми потерпілий потребує значних коштів на відновлення та проведення хірургічного втручання, від виплати яких обвинувачений відмовляється. Вказані душевні страждання негативно вплинули на відносини потерпілого з оточуючими людьми та змінили звичний спосіб життя з сім`єю та друзями, для відновлення якого потрібен значний час.

Обвинувачений ОСОБА_4 у відзиві на подану позовну заяву потерпілого заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованими. Зазначив, що доводи потерпілого про те, що він дійсно потребує хірургічного втручання у зв`язку із спричиненою його здоров`ю шкодою, наявність причинного зв`язку із заподіяною шкодою та необхідністю хірургічного втручання не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Сума спричинених йому майнових збитків також, на думку обвинуваченого, не є доведеною відповідно до закону. Вважає також, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення моральної шкоди, яку позивач обґрунтовує тим, що обвинувачений не відшкодував йому понесені на відновлення свого здоров`я витрати, які відсутні.

У судовому засіданні представник позивача уточнив заявлені позовні вимоги, надав заперечення на відзив відповідача та просив стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 70 210 грн та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Обвинувачений заперечував щодо задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позов. Зазначив, що він пропонував добровільно надати допомогу на лікування потерпілому, але той відмовився.

Розглянувши цивільний позов ОСОБА_6 , суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або матеріальної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Разом з тим, відповідно до приписів ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Потерпілий як на підставу вимог про відшкодування матеріальних збитків зазначає про витрати, які він має понести на проведення хірургічної операції після травматичної деформації носа, для усунення перешкод при диханні, що утворилися після побиття його обвинуваченим. На підтвердження заявлених вимог позивач надав копію медичної картки амбулаторного хворого, висновок лікаря спеціаліста медичного центру «Дейлі Медікал», згідно якому потерпілому ОСОБА_6 встановлено діагноз: деформація зовнішнього носу, викривлення носової перегородки ІІ-ІІІ ст. з порушенням функції зовнішнього дихання внаслідок перенесеної травми у березні 2020 року та рекомендовано проведення хірургічного втручання - ринопластика носа. Крім того, позивачем надані прейскуранти про надання послуг у сфері ринопластики носа та план лікування щодо проведення ринопластики носа у медичному центрі «Дейлі Медікал», вартість якого складає 70 210 грн.

Проте, ці докази, на думку суду, не є належними доказами, що підтверджують розмір завданих позивачу збитків. Адже такого лікування потерпілий фактично не проходив, й такі витрати ще фактично не здійснювалися. Тому суд не може стягувати наперед витрати, які носять прогнозований характер і в задоволенні вимог потерпілого про відшкодування майнової шкоди слід відмовити.
Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.

В силу положень ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно приписів п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

При визначенні розміру шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_6 була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, отриманими легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, внаслідок чого він відчував фізичний біль та страждання, проходив медичне обстеження та лікування. Все це негативно вплинуло на його моральний стан, життєві зв`язки, порушило звичайний уклад особистого життя.

З урахуванням того, що винними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 було завдано моральної шкоди, така шкода підлягає відшкодуванню самим обвинуваченим.

Виходячи з викладеного та конкретних обставин справи, суд враховує характер та тривалість фізичних і моральних страждань потерпілого внаслідок ушкодження його здоров`я, принцип розумності, виваженості і справедливості, та вважає, що з врахуванням зазначених обставин позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково в розмірі 10 000 грн. Дана сума, на думку суду, пропорційна та адекватна тим стражданням, яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 в результаті отриманих тілесних ушкоджень.

З огляду на викладене цивільний позов ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання за даним законом у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , у відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі 10 000 (десять тисяч ) гривень. В іншій частині позовних вимог відмовити.
Речовий доказ DVD-диск з копією відеозапису події від 14.03.2020 залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1