Номер провадження:1-кс/521/5711/20
У Х В А Л А
08 грудня 2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській областіОСОБА_2 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0002370 від 20.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, слідчий суддя

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси звернувся слідчий з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 04 грудня 2020 року, під час проведення огляду місця події, за адресою: м.Одеса, вул. Туриська 2.

З клопотання вбачається, що слідчим відділом Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0002370 від 20.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України.
Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про необхідність повернення клопотання, виходячи з наступного.
Згідно вимогам ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, суд повинен враховувати як правову підставу для арешту майна, та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладається за такою підставою, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Тобто законодавцем визначено необхідність при накладенні арешту враховувати інтереси власника майна, залежність його стану від обмеження його права на це майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
В порушення ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні про арешт майна не зазначено його власника та не підтверджено документально факт володіння майном жодними із зазначених у клопотанні особами. Посилання слідчого на неможливість надання документів, що підтверджують право власності на вищевказане майно у зв`язку з відсутністю необхідності державної реєстрації права власності на це майно, є не доречним у даному випадку, так як загально відомим є факт відсутності необхідності державної реєстрації права власності на роздрібні речі, до яких і відноситься вилучене майно. Проте володіння майном може бути доведене іншими способами, передбаченими діючим законодавством та докази такого володіння необхідні при розгляді даного клопотання.
До того ж, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Цю імперативну вимогу закону має бути дотримано слідчим суддею при вирішенні питання і щодо арешту майна, для запобігання створення перешкод в здійсненні господарської діяльності сторін кримінального провадження.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів, що вказують на підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна, інформації про власника майна, а відтак недоведеність співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню, з встановленням строку сімдесят дві години для усунення недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 171, 172, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській областіОСОБА_2 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0002370 від 20.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України - повернути, встановивши строк сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1