ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 648/2959/20
Номер провадження : 11-кп/819/102/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : умовно-дострокове звільнення від Доповідач: ОСОБА_2
відбування покарання
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2021 року січня місяця 19 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі: Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурори : ОСОБА_6

Захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,
в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання комісії при Державній установи «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таврійське Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 ,
На вказану ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу такою, яка підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що ОСОБА_8 вироком Апеляційного суду Запорізької області від 19.09.2008 року засуджений за ч.2 ст.296, ст.304, п.п.4,9,12 ч.2 ст.115 КК України на 14 років 6 місяців позбавлення волі. На момент звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засуджений відбув строку призначеного покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. З 18.11.2008 року ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» був працевлаштований, як офіційно так і неофіційно, постійно залучається до робіт, які не відносяться до робіт з благоустрою території, перебуваючи у вказаній установі навчався та отримав спеціальність слюсар, має 31 заохочення за сумлінну поведінку та ставленні до праці, а також за виконання покладених обов`язків і додержання правил поведінки, та 9 стянень, які на день розгляду клопотання погашені та зняті в установленому законом порядку, характеризується позитивно та розкаюється у вчиненому. Стосовно майнової шкоди, то ОСОБА_8 її не відшкодував у зв`язку з відсутністю інформації про реквізити рахунку і він не зобов`язаний ініціювати питання щодо подання виконавчого листа для виконання.
Просить ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 07.10.2020 року відносно ОСОБА_8 скасувати, постановити нову ухвалу, якою звільнити засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника про підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши та перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Але крім сумлінної поведінки і ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

За змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, проаналізувавши відомості про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання та дані про особу засудженого в цілому, дійшов вірного висновку, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать, що ОСОБА_8 довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Запорізької області від 19.09.2008 року за ст.304, ч.2 ст.296, п.п.4,9,12 ч.2 ст.115, ст.70 КК України на 14 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19.01.2008 по 27.10.2008 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_8 знаходиться з 22.02.2008 року. В ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» відбуває покарання з 18.11.2008 року. За період відбування покарання у вказаній установі закінчив навчальний центр при установі за спеціальністю слюсар, проявив бажання працювати, на даний час безоплатно та з власної ініціативи виконує обов`язки зварювальника котельні установи, приймає активну участь у роботах з благоустрою відділення та прилеглої території, отримав 31 заохочення та 9 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, дотримується встановленого порядку утримання та ввічливих взаємовідносин, у вчиненому щиро розкаюється, має позов, але до бухгалтерії установи виконавчий лист не надходив.

Разом з цим, в матеріалах провадження містяться дані про те, що ОСОБА_8 тричі було відмовлено у застосуванні заохочувальних норм, як такому, що не став на шлях виправлення та не довів свого виправлення.

Також, матеріали провадження не містять належних відомостей про те, що ОСОБА_8 під час відбуття покарання навчався та отримав освіту та спеціальність.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 має позов у сумі 2529,29 грн., який не сплачений, однак маючи реальну можливість його сплатити, отримуючи заробітну плату, засуджений не вжив будь-яких заходів для відшкодування вказаних витрат, оскільки обов`язок засудженого відшкодувати шкоду завдану злочином не залежить від факту надходження виконавчого листа до установи відбування покарання.

Стосовно дотримання правомірних та ввічливих взаємовідносин, правил поведінки, дотримання зовнішнього вигляду та спального місця, а також роботи по самообслуговуванню та благоустрою установи, то відповідно до ч.1 ст.9 та ч.3 ст.107 КВК України, - є обов`язком засудженого і не може бути безумовною підставою для застосування умовно-дострокового звільнення.

Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого в цілому та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, наявність 31 заохочення, а також 9 стягнень, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, але ці відомості дають підстави для висновку, що поведінка засудженого протягом всього часу відбування покарання не була сумлінною, а також останні три стягнення у виді ДІЗО та суворої догани, які були отриманні у 2019 році, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вчиненні особливо втяжного злочину відносно неповнолітнього, внаслідок якого настала смерть людини, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи засудженого.

Зазначені вище обставини в їх сукупності, свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для звільнення його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновків, що суд повно та всебічно дослідив усі данні про особу засудженого, дав їм належну оцінку та правильно дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення, є обґрунтованим, з яким погоджується і колегія суддів.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді подання судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника, колегія судів не знаходить.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 -залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2020 року якою відмовлено в задоволенні клопотання комісії при Державній установи «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)