Справа № 639/7766/19
Провадження № 1-кп/639/177/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 04.05.2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000854 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, працюючого директором ФОП « ОСОБА_5 », раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 12.04.2018 року приблизно о 23 годині знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 разом з своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_7 .
Саме в той час між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ґрунті давніх неприязних відносин почався конфлікт, в ході якого у нього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення колишній дружині тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , скориставшись тією обставиною, що він знаходився позаду ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, нехтуючи тією обставиною, що перед ним жінка, використовуючи свою фізичну перевагу, діючи з прямим умислом, силою схопив її двома руками за шию, спричинивши їй фізичного болю. При цьому ОСОБА_7 розвернулася до нього обличчям. У свою чергу ОСОБА_5 відпустив її шию, та, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, умисно наніс один удар правою ногою в живіт потерпілої.
Після цього, ОСОБА_5 , вважаючи виконаними всі дії для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на спричинення тілесних ушкоджень своїй колишній дружині, ОСОБА_7 , добровільно припинив побиття потерпілої.
В результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження, а саме6 синці на шиї та тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №09-2400/2018 від 21.06.2018 року.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника та надав згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Представник потерпілої ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання захисника, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не визнав свою провину та не розкаявся у вчинененому кримінальному правопорушенні.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених в ньому.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 24 ст. 49 КК).
Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 Кримінального процесуального кодексу України).
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 12.04.2018 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.12 КК України це кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, за яке передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Згідно п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.
Початком перебігу строку давності є день, коли проступок був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту - 12.04.2018 року.
Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.
Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання захисника, закінчився 2-х річний строк давності, передбачений п.1 ч.1 ст.49 КК України.
Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст.49 КК України.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним усно в судовому засіданні.
У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з огляду на те, що злочин за яким обвинувачується ОСОБА_5 є проступком, та з моменту скоєння кримінального правопорушення минуло більше двох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання захисника та звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 п.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.1 ст. 125 КК України.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Враховуючи вимоги ст.ст. 128-129 КПК України, суд роз`яснює цивільному позивачу його право на пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_5 в порядку цивільного судочинства та залишає позов, який був пред`явлений в даному кримінальному провадженні до ОСОБА_5 , без розгляду.
Керуючись ст.ст. 128, 284, 288, 369-372 КПК України, п.1 ч.1 ст.49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України в зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000854 від 04.05.2018 року - закрити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 залишити без розгляду, роз`яснивши останній право на звернення з ним в порядку цивільного судочинства.
Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1