Справа № 165/3700/20
Провадження № 1-кс/165/45/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2021 року м. Нововолинськ

Слідчий суддя Нововолинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ ВП № 1 (м.Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджене начальником Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000708 від 01.10.2020 за ч.2 ст.307 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджене начальником Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на нерухоме майно, а саме одну частку квартири загальною площею 67,4 кв.м. загальною вартістю 136679 грн., яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності підозрюваній ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 30 вересня 2020 року близько 15 год.51 хв. у м. Нововолинську, ОСОБА_5 , в ході проведення оперативної закупки наркотичних засобів, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення за рахунок збуту наркотичних засобів, перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , що на 5 мікрорайоні, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , незаконно збула ОСОБА_7 (анкетні дані особи легендовані), продавши останньому за ціною 200 гривень, частину таблетки білого кольору, яка, згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 901 від 23.10.2020, містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, масою 0,0007 г., який ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбала та зберігала з метою подальшого збуту.

Крім того слідчий вказує, що 28.11.2020, близько 15 год. 03 хв. у місті Нововолинську ОСОБА_5 в ході проведення оперативної закупки наркотичних засобів, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення за рахунок збуту наркотичних засобів, перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , що на 5 мікрорайоні, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , повторно незаконно збула ОСОБА_7 (анкетні дані особи легендовані), продавши останньому за ціною 85 гривень, частину таблетки білого кольору, яка, згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 1107 від 11.12.2020, містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, масою 0,0007 г., який ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах повторно незаконно придбала та зберігала з метою подальшого збуту.

Крім того, 15.12.2020 близько 13 год. 04 хв. у м. Нововолинську ОСОБА_5 в ході проведення оперативної закупки наркотичних засобів, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення за рахунок збуту наркотичних засобів, перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , що на 5 мікрорайоні, повторно незаконно збула ОСОБА_7 (анкетні дані особи легендовані), продавши останньому за ціною 85 гривень, частину таблетки білого кольору, яка, згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/103-20/10087-МРВ від 22.12.2020, містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, масою 0,0009 г., який ОСОБА_5 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах повторно незаконно придбала та зберігала з метою подальшого збуту.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 : незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

У клопотанні слідчий вказує, що у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Нововолинська, українка, громадянка України, з середньою освітою, не заміжня, згідно ст. 89 КК України не судима, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане житло згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві спільної сумісної власності підозрюваній ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , яка померла.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном з метою можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Слідчий наголошує, що санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає додаткове обов`язкове покарання у виді конфіскації майна.

Вказує, що відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У відповідності до положень ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Слідчий до клопотання додав інформацію із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира загальною площею 67,4 м2, загальною вартістю 136679 гривень, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласником зазначеної квартири є ОСОБА_8 , яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, померла і дані про спадкоємців майна, відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Окрім цього, згідно ч. 2 ст. 370 Цивільного кодексу України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Слідчий вказує, що вищевказана квартира знаходиться у спільній сумісній власності декількох осіб, а не у спільній частковій власності, тобто не передбачає визначення часток кожного з співвласників майна, а тому, після визначення часток спільної сумісної власності за кожним з власників квартири, що здійснюється в рамках цивільного законодавства, за клопотання зацікавленої особи, арешт майна може бути знятий слідчим суддею в ході розслідування провадження або судом при розгляді справи по суті, а тому, на думку слідчого ухвала слідчого судді про арешт вищевказаної квартири не порушить права власності інших співвласників, які є її добросовісними набувачами.

Окрім цього, у разі смерті одного із учасників спільної сумісної власності нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом лише після виділення частки померлого у спільному майні.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримав, мотивуючи тим, що санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає обов`язкову спеціальну конфіскацію майна особи, у разі визнання її винною у вчиненні такого злочину, а тому вважає, що саме зазначений захід забезпечення кримінального провадження жодним чином не порушить права інших осіб, зокрема добросовісних набувачів, а також користувачів квартири, якими є неповнолітні діти підозрюваної. Просить клопотання задоволити з підстав наведених у ньому.

Представник підозрюваної ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 заперечила стосовно задоволення клопотання про арешт квартири яка належить ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власностію мотивуючи тим, що частки нерухомого майна в натурі не виділені, а накладення арешту на квартиру, що знаходиться у спільній сумісній власності декількох осіб, які не є учасниками кримінального провадження, буде грубо порушувати право власності, яке згідно ст. 41 Конституції України, є непорушним. Крім того наголосила, що квартира передана у спільну сумісну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_8 безоплатно, згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», а не придбана за кошти, отримані злочинним шляхом і там на даний час проживають і зареєстровані, як користувачі, неповнолітні діти підозрюваної.

Дослідивши матеріали клопотання, матеріали додатної представником підозрюваної адвокатом ОСОБА_9 , заслухавши висновок прокурора про підставність клопотання слідчого, слідчий суддя вважає, що таке до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Як зазначено в ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно абз.2 ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.12 ст.170 КПК України, заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Як вбачається з доданої до матеріалів клопотання інформаційної довідки № 240114359 від 12.01.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_3 на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та померлій ОСОБА_8 . Частки кожного співвласника, в тому числі покійної спадкодавиці ОСОБА_8 , не виділені в натурі.

Слідчий у клопотанні просить накласти арешт на нерухоме майно - одну частку квартири, яка не виділена в натурі і про яку відсутні відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як встановлено з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у трьох епізодах збуту наркотичних засобів, і загальна вартість вирученого з продажу становить 370 грн. При цьому у інформації з Державного реєстру вказано загальну вартість квартири, що перебуває у спільній сумісній власності - 136679 грн. На думку слідчого судді у даному випадку має місце порушення принципу співмірності.

В судовому засіданні представником співвласника нерухомого майна підозрюваної ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_9 , надано копію свідоцтва про право власності на квартиру, яким підтверджено, що квартира передана ОСОБА_5 та ОСОБА_8 безоплатно, і вказане майно не придбано за кошти, здобуті злочинним шляхом. Копією будинкової книги підтверджено, що там проживають неповнолітні діти ОСОБА_5 , які не можуть бути позбавлені права користування квартирою до досягнення повноліття.

В матеріалах клопотання відсутні відомості про осіб, які фактично, будучи зареєстрованими за місцем відкриття спадщини на момент смерті співвласника ОСОБА_8 , прийняли спадщину, а тому накладення арешту на нерухоме майно, що перебуває у спільній сумісній власності, буде порушувати права інших осіб, які не є підозрюваними чи обвинуваченими у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи, що накладення арешту на вищевказану квартиру (оскільки частки не визначені) позбавить можливості інших співвласників та користувачів, в тому числі неповнолітніх осіб, користуватись, розпоряджатись вищевказаним нерухомим майном, гарантоване ст.41 Конституції України та ст.355 ЦК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.40, ст.131, ст.132, ст.170, ст.172, ст.173 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджене начальником Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на нерухоме майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000708 від 01.10.2020 за ч.2 ст.307 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_10