Справа № 346/3376/20
Провадження № 1-кп/346/568/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/568/20, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 11.08.2020 року за № 0000650 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня - спеціальна, українця, громадянина України, неодруженого, особи з інвалідністю ІІ групи, судимого вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.04.2020 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3 910 грн., який сплатив 06.04.2020 року,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений вчинив таємне викрадення майна, вчинене повторно, що належить приватному підприємцю ОСОБА_5 , з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_2 ).

Злочин вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений, будучи раніше судимим, останній раз вироком Коломийського міськрайонного суду від 06.04.2020 року за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 3 910 грн., який сплатив, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин проти власності.

Так, 07.08.2020 року близько 10:25 год. обвинувачений, перебуваючи у вищевказаному магазині, під час роботи останнього з метою особистої наживи вирішив вчинити крадіжку майна з торгового прилавку даного магазину.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, обвинувачений, переслідуючи корисливий мотив - таємне викрадення чужого майна, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, повторно, таємно викрав з торгового прилавку 2 (дві) банки кави "Mocca Jack", вагою 200 грам, вартістю 200 грн. кожна, які на праві власності належать приватному підприємцю ОСОБА_5 . Після цього обвинувачений місце вчинення злочину покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому майнову шкоду в загальному розмірі 400 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним злочину, вказані в обвинувальному акті. Обвинувачений суду пояснив, що зайшов у вказаний магазин, перебуваючи у стані алкогольного сп`янніня, та взяв з торгового прилавку вказану каву. До цього він також притягався до кримінальної відповідальності за крадіжку кави. Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється і просить його суворо не карати та призначити йому покарання у вигляді штрафу, оскільки він проживає з матір`ю, яка хворіє цукровим діабетом, спричинену потерпілому шкоду він відшкодував.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, є нетяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю даного злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказані в ст.67 КК України, відсутні.

Суд враховує особу винного, який раніше судимий (а.п.34-36), на обліках в психоневрологічному та в наркологічному кабінетах не перебуває (а.п.41, 42), є особою з інвалідністю ІІ групи (а.п. 43), а також думку потерпілого ОСОБА_5 , викладену в заяві від 16.09.2020 року, про відсутність претензій до обвинуваченого (а.п. 15).

Суд також враховує досудову доповідь Коломийського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 02.11.2020 року, про те, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням, вказаний орган пробації вважає доцільним покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України (а.п. 27-30).
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у виді позбавлення волі, та звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього частини обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки це, на переконання суду, буде необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. При цьому слід зазначити, що непогашена судимість не є та не може бути перешкодою для застосування до засудженого ст. 75 КК України (постанови Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 337/3654/16-к, від 28 травня 2020 року у справі № № 753/13972/17).

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Питання про речовий доказ слід вирішити відповідно до правил ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ - диск із записом з камери відеонагляду, зберігати при матеріалах кримінального провадження, які наявні в Коломийській місцевій прокуратурі.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1