ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3441/20 Справа № 183/1792/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року в частині продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002563, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кочубеєвське Ставропольського Краю РФ, громадянина Російської Федерації, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , останній раз судимого:
- 08 лютого 2016 року Жовтневий районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 187, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5
в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 17 грудня 2020 року включно.
Суд першої інстанції врахував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, залишаються реальними і триваючими та виключають можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.
В апеляції
- захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати в частині продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та змінити запобіжний захід відносно нього з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування вказує, що на даний час відпала необхідність у застосуванні саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 жодної із вказаних в ст. 177 КПК України дій вчиняти не може, він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, дружину та матір похилого віку. Вказує, що суд не врахував вік обвинуваченого, погіршення стану здоров`я. Зазначає, що обвинуваченому необхідно зробити операцію, що неможливо здійснити в умовах тримання під вартою.
Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляції, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі. Застережень вказані норми закону щодо розгляду усних клопотань сторін кримінального провадження при судовому розгляду, як на це посилається захисник в апеляційній скарзі, не мають.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а також існування ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинувачених, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжує існувати вказані вище ризики.
Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_6 не вперше притягуються до кримінальної відповідальності, обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за яким згідно санкції ч. 3 ст. 186 КК України, передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, а тому останній може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ствердження захисника щодо необхідності зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 з тримання під вартою на більш м`який, з посиланням на наявність в нього міцних соціальних зв`язків, колегія суддів вважає такими, що з урахуванням вищенаведеного, не є само по собі достатньо переконливими фактами, які б переважали визначенні ризики чи зменшили б їх існування.
Посилання захисника про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 проблем зі здоров`ям, колегія суддів вважає такими, які достатньо не впливають на необхідність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки належних доказів які б свідчили про неможливість обвинуваченого у зв`язку з його станом здоров`я знаходитися в установі в умовах тримання під вартою не надано і апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року в частині продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4