Справа № 345/1992/19
Провадження № 11-кп/4808/333/20
Категорія ч. 2 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора Калуської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_10 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2020 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Угринів Калуського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, непрацюючого, дітей на утриманні не має, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_12 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и в :
1. Зміст вироку суду першої інстанції.
Вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 643,35 грн. матеріальної шкоди та 2000,00 грн. моральної шкоди, завданої злочином, а також 4000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання речових доказів.
2. Зміст апеляційних скарг.
2.1. Обвинувачений ОСОБА_8 вважає вирок незаконним:
- висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи;

- неправильно застосовано норми матеріального права;

- ОСОБА_8 справді мав конфлікт з ОСОБА_10 на території свого подвір`я, вході якого спершу ОСОБА_13 вдарив його, а потім ОСОБА_8 імпульсивно один раз вдарив ОСОБА_10 рукою в нижню частину обличчя. Від єдиного удару ОСОБА_8 , який є значно нижчим по зросту, ОСОБА_10 навіть не впав;

- єдиним свідком була дружина ОСОБА_8 ;

- Прокопів не згідний з кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 125 КК України та з наслідками, які йому інкримінують.

Просить вирок скасувати, постановити нове рішення, яким визнати ОСОБА_8 невинуватим та повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

2.2. Апелянт-прокурор, не оспорюючи доведеність вини, правильності кваліфікації дій обвинуваченого вважає вирок таким, що підлягає скасування з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Суд не в повній мірі врахував обставини справи, суспільну небезпеку вчиненого, тяжкість злочину та наслідки в результаті злочинних дій обвинуваченого. Обвинувачений вину у скоєному не визнав, щиро не покаявся, тому в суду не було підстав для призначення м`якшого покарання. Призначене покарання не забезпечує мету покарання.

Просить вирок в частині обвинувачення скасувати, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 України, та призначити покарання 240 годин громадських робіт.

2.3. Апеляція в інтересах потерпілого:
- з вироком вцілому згодні, призначене покарання вважають необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та межам санкції інкримінованої статті КК України;

- не погоджуються з рішенням суду в частині стягнення матеріальної шкоди, оскільки ОСОБА_10 поніс значні витрати на лікування, хоча чеки і квитанції не зберігав, оскільки вперше має справу з судовим процесом;

- судом не враховано, що долучений чек до матеріалів справи на суму 643,35 грн (решту не збережено) не відображає повної картини витрат потерпілого на лікування, оскільки фактичні витрати склали більше 4000,0 грн (в т.ч. поїздки в лікарню, УЗД, томографія, витрати родичів на його супровід, ін..);

- визначена моральна шкода в сумі 2000,0 грн є мізерною і категорично не відповідає сукупності тих моральних страждань і болю, які потерпілий зазнав в результаті отриманих тілесних ушкоджень;

- суд при визначенні моральної шкоди не достатньо врахував поведінку обвинуваченого, його психологічне ставлення до скоєного, ОСОБА_8 поводив себе зверхньо і нахабно, заперечував підстави для відшкодування;

- заявлена вимога щодо відшкодування моральної шкоди в межах 10000,0 грн є виправданою та відповідає фактичним обставинам справи.

Просять скасувати вирок в частині відшкодувати моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 10000,0 грн. В решті вирок залиши без змінити.

3. Зміст заперечення адвоката ОСОБА_12 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на апеляційні скарги прокурора та в інтересах потерпілого.
- державний обвинувач оскаржує вирок в частині покарання з підстав його невідповідності тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, однак в судовому засіданні суду першої інстанції прокурор просила суд призначити покарання обвинуваченому у виді громадських робіт тривалістю 240 годин, а суд відповідно призначив покарання в межах санкції статті КК України у виді 200 годин громадських робіт;

- доводи апеляційної скарги в інтересах потерпілого безпідставні, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч. 2 ст. 125 КК України не визнає повністю та заперечує спричинення потерпілому саме легких тілесних ушкоджень;

- обвинувачений вважає, що його дії можна було б кваліфікувати за ч. 1 ст. 126 КК України, тому і подав апеляційну скаргу з проханням визнати його невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Просить апеляційні скарги прокурора та в інтересах потерпілого залишити без задоволення.

4. Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно даних вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 вчинив умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого, за таких обставин.
30.03.2019 близько 08.00 год., ОСОБА_8 і ОСОБА_10 перебували на межі земельних ділянок в АДРЕСА_1 , де між ними виник словесний конфлікт. У ході даного конфлікту ОСОБА_8 , на ґрунті неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки і свідомо бажаючи їх настання, застосовуючи грубу фізичну силу з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс удар кулаком в ділянку перенісся ОСОБА_10 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синець, садно та забійну рану в ділянці голови, які згідно висновку експерта № 114 від 24.04.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.
Потерпілим ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 125 КК України, в якому він просить стягнути з обвинуваченого 4000,00 грн. матеріальної шкоди, а також вважає, що йому завдано значної моральної шкоди, оскільки внаслідок вчинення злочину йому заподіяно психологічні, фізичні та моральні страждання, які він оцінює у розмірі 10000,00 грн., і які просив стягнути з обвинуваченого.
Крім того потерпілий ОСОБА_10 просить стягнути витрати, понесені ним за надані юридичні послуги, в сумі 4000,00 грн. (а.с. 27-34).
У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не заперечив того, що наніс удар потерпілому, проте наголосив, що це було здійснено імпульсивно з метою самозахисту.
4. Правові позиції сторін.
4.1. В засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник вимоги своєї апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній мотивів, проти апеляційних скарг прокурора та потерпілого заперечили.

4.2. Прокурор просив задовольнити його апеляційну скаргу з мотивів, у ній наведених. Щодо вимог апеляційної скарги обвинуваченого заперечив, просив в їх задоволенні відмовити. Щодо вимог апеляційної скарги потерпілого заперечень не висловлював.

4.3. Потерпілий та його представник доводи апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_10 підтримав з указаних у ній підстав, просив її задовольнити. Проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого заперечили, просили відмовити в її задоволенні. Апеляційну скаргу прокурора підтримав, просив її задоволити з огляду на обґрунтованість.
5. Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

5.1. Щодо апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора, які пов`язані з суто кримінально-правовими аспектами провадження.
Обвинувачений заперечує спричинення потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, оскільки тільки раз у відповідь ударив його. Це могло б бути кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України.

Сукупність указаних і проаналізованих судом першої інстанції у рішенні доказів спростовує заперечення вини обвинуваченим.

Між сторонами відбувся конфлікт з-за межі, це встановлено і не заперечується.

Обвинувачений не заперечує також, що вдарив потерпілого.

Кількість, характер (тяжкість) і локалізація тілесних ушкоджень (а.п. 98-100), зокрема тих, які є кваліфікуючими, підтверджують версію подій потерпілого (а.п. 96, 97), а не обвинуваченого.

Дані, які б указували на інші обставини щодо механізму виникнення тілесних ушкоджень чи на те, що того дня потерпілого ще хтось бив або він сам собі їх заподіяв, відсутні.

Тому заперечення вини обвинуваченим, доводи його апеляційної скарги неспроможні й прийняті бути не можуть, оскільки не відповідають вірно встановленим судом обставинам справи і доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого, а призначене покарання в 200 годин громадських робіт є таким, що відповідає приписам ст. 50, 65 КК України.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі, вважаючи 200 годин громадських робіт неспівмірним покаранням, а 240 годин відповідним, ніяк це не мотивував.

Суд апеляційної інстанції погоджується з обґрунтуванням покарання, яке навів суд першої інстанції та, відхиляючи апеляційну скаргу прокурора з цього приводу, виходить із того, що, по-перше, потерпілий (а саме його було побито) не заперечував щодо співмірності та справедливості 200 годин громадських робіт, а, по-друге, прокурор ніяк не мотивував, чому потрібно призначити в цій ситуації максимальне покарання такого виду в 240 годин.

Призначене покарання відповідає приписам статей 50, 65 КК України, є справедливим, а вирок суду в цій частині законним, обґрунтованим і належно вмотивованим (ст. 370 КПК України).

5.2. Щодо апеляційної скарги в інтересах потерпілого.
Доводи апеляційної скарги потерпілої сторони пов`язані з розміром моральної шкоди, яка оцінена в 10 000 грн., тоді як суд присудив тільки 2000 грн.

Апеляційний суд уважає присуджений розмір співмірним із моральними стражданнями.

По-перше, участь у конфлікті брали обидві сторони і це, на думку колегії суддів, впливає на визначення її розміру.

По-друге, в якості обґрунтування моральної шкоди, крім власне моральних страждань, потерпілий послався і на матеріальні витрати по неодноразовому залученню до поїздок рідного брата потерпілого на його автомобілі і на переживання батьків. Ці доводи не можуть входити до складу моральної шкоди потерпілого, оскільки матеріальні витрати брата повинні були б бути заявлені, як елемент матеріальних збитків, а переживання батьків як моральна шкода їх самих. Батьки цивільного позову на заявили.

Тому присуджені 2000 грн моральної шкоди апеляційний суд уважає пропорційним відшкодуванням понесеним моральним стражданням.

6. Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги прокурора Калуської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_5