Провадження № 1-кс/461/8101/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
прокурор Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Рено Мастер» д.н. НОМЕР_1 та ключі до нього, які перебувають у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: заборону права на відчуження, розпорядження та/або користування з подальшим поміщенням на територію спеціалізованого майданчика для зберігання транспортних засобів, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Коперника, 13.
В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що 07.12.2020 року в Галицький ВП ГУНП у Львівській області надійшов рапорт працівників УПП у Львівській області ДПП про те, що 07.11.2020 року по вул. Городоцька, 2 у м. Львові, за порушення ПДР було зупинено автомобіль марки «Рено Мастер» д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , де при перевірці даного транспортного засобу було виявлено неспівпадіння номеру кузова з номером, який зазначений в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.
07.12.2020 року, в період часу з 05:46 по 05:49 год., за адресою: м. Львів, вул. Мартовича, 2, дізнавачем Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , проведений огляд місця події, поблизу адмінбудівлі Галицького ВП ГУНП у Львівській області, де в гр. ОСОБА_4 , який являється власником даного автомобіля, виявлено та вилучено автомобіль марки «Рено Мастер» д.н. НОМЕР_1 » де при перевірці даного транспортного засобу було виявлено неспівпадіння номеру кузова з номером, який зазначений в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.
В ході проведення досудового розслідування дізнавачем сектору дізнання Галицького ВП ГУНП у Львівській області прийнято рішення про визнання вказаного посвідчення водія речовим доказом, про що винесено відповідну постанову.
Прокурор у судове засідання не з`явився, оскільки у клопотанні просив слідчого суддю проводити розгляд справи у його відсутності, а також у відсутності власника (володільця) майна, та дізнавача, у володінні якого перебувають матеріали кримінального провадження. Клопотання про накладення арешту на майно підтримує та просить таке задоволити.
Слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання без виклику осіб, яким належить майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
А згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частинами 1,2,3 та 6 ст.170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, зважаючи на те, що таке обмеження як накладення арешту на згадане майно є розумним та виправданим, оскільки є підстави вважати, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказані речі із забороною користування та розпорядження призведе до неможливості його дослідження та може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України,
клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «Рено Мастер» д.н. НОМЕР_1 та ключі до нього, які перебувають у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: заборону права на відчуження, розпорядження та/або користування з подальшим поміщенням на територію спеціалізованого майданчика для зберігання транспортних засобів, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Коперника, 13.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 .
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду, в порядку, передбаченому ст. 395 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1