Дата документу 02.09.2020 Справа № 331/2450/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1529/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/2450/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду до ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 22.09.2020 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою клопотання прокурора залишити без задоволення та застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням передбачених законом обов`язків. Свої вимоги мотивував тим, що він має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, ніколи не переховувався від органів досудового розслідування або суду, що свідчить про відсутність такого ризику як переховування від суду. Усі речові докази та документи у справі зібрані, а відтак відсутній ризик знищення доказів. Жодних підстав вважати наявним ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників провадження з його боку немає, як і не має підстав вважати, що він буде перешкоджати будь-яким чином кримінальному провадженню. А відтак ризики, передбачені ст.177 КПК, є мінімальними, у зв`язку з чим до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК.

Під час підготовчого судового засідання прокурор звернулася до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, виходив з того, що встановлені у даному провадженні обставини свідчать про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду. При цьому застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ґрунтується на зазначених вимогам процесуального закону.

Так, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового провадження в суді першої інстанції та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд першої інстанції правильно виходив з того, що встановлені у даному провадженні ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Так, судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі. Обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних тяжких злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі.

ОСОБА_8 будучи звільненим з місць позбавлення волі 30.04.2020 року, де він відбував покарання за аналогічний злочин, знову обвинувачується у вчиненні двох епізодів тяжкого злочину, які мали місце 11.06.2020 року та 19.06.2020 року, тобто через нетривалий проміжок часу після його звільнення з місць позбавлення волі.

Крім того, на користь існування встановлених у даній справі ризиків свідчать і ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності беззаперечно доводять існування ризиків, на які суд послався в своїй ухвалі. При цьому районний суд правильно визначився з тим, що встановлені у даній справі обставини не дають підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги обвинуваченого про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Відтак суд першої інстанції, врахувавши характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, за відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано застосував до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, навівши в ухвалі мотиви прийнятого ним рішення.

Даних, які б унеможливлювали тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не надано таких даних і стороною захисту.

Обставини, на які посилався в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки у даній справі доведено обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого ОСОБА_8 перебувати на волі.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4