Справа №487/2328/20
Провадження №1-кс/487/4296/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2020 Слідчий суддя Заводського арйонного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представників скаржника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні № 0000074 від 14.04.2020 року, -

ВСТАНОВИВ :

03.07.2020 року представник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення слідчого про підозру.

Захисник свою скаргу мотивує тим, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 30.04.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 25.05.2020 року за ч.2 ст. 369-2 КК України, незаконне та необґрунтоване, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні підстави на підтвердження можливого скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.2,3 ст. 369-2 КК України.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_7 скаргу підтримали, з мотивів у ній наведеним та просили скасувати як повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 30.04.2020 року, так і зміну до раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 від 25.05.2020 року.Зобов`язати слідчого або процесуального прокурора у кримінальному провадженні № №0000074 вчинити дії щодо виключення відомостей з ЄРДР про час та дату повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 30.04.2020 року та від 25.05.2020 року.

Підозрюваний ОСОБА_7 в процесі розгляду скарги підтримав думку захисників.

Слідчий в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, зазначив, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 30.04.2020 року як і зміна до раніше повідомленої підозри від 25.05.2020 року здійснені за наявності достатніх доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, яка підтверджується заявою потерпілого про вчинене кримінальне правопорушення від 14.04.2020 про притягнення ОСОБА_7 , до кримінальної відповідальності за вимагання останнім неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів за відкриття категорій водійського посвідчення; протоколами допитів свідка; протоколом обшуку в приміщені кабінету за місцем роботи ОСОБА_7 , протоколом освідування; результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій та легалізованими за їх наслідками матеріалами; комплексом негласних слідчих дій; речовими доказами і документами, у зв`язку із чим вважає, що повідомлення про підозру є обґрунтованим.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.
Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.
Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.
Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Як вбачається з матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження, прокуратурою Кіровоградської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000074, відомості про яке внесені 14.04.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

30.04.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

25.05.2020 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудосудовим розслідуванням було встановлено, що 07.04.2017 наказом начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_8 № 70 о/с на посаду заступника начальника Голованівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області призначено підполковника поліції ОСОБА_7 .

В порушення вимог законодавств ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді заступника начальника Голованівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, на думку органу досудового слідства , вчинив корупційний злочин за наступних обставин.

14.04.2020 близько 11:00 год. ОСОБА_7 , усвідомлюючи свої неправомірні дії, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави, біля приміщення адміністративної будівлі Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, смт. Голованівськ, вул. Соборна, 23, зустрівся із раніше йому знайомим ОСОБА_9 , де в розмові повідомивши, що йому знайомі службові особи, які уповноважені на виконання функцій держави у вигляді видачі сертифікатів про закінчення водійських курсів та водійських посвідчень з категоріями «С» та «С1», надав останньому пропозицію надати йому неправомірну вигоду за вплив на таких осіб, розмір якої він повідомить в подальшому. Того ж дня близько 13:30 год., продовжуючи свої злочинні дії, в ході телефонної розмови ОСОБА_7 , маючи злочинний намір на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 за вплив на прийняття рішень особами уповноваженими на виконання функцій держави, повідомив останньому, що для отримання документів про закінчення водійських курсів, він повинен передати йому грошові кошти у сумі 6750 грн.

Сприймаючи ОСОБА_7 як службову особу правоохоронного органу, колишнього працівника Державної автомобільної інспекції, яка займає відповідальне становище та обізнана з реальним станом видачі громадянам посвідчень водія, бажаючи отримати посвідчення водія категорій «С», «С1», ОСОБА_9 погодитився на незаконні вимоги ОСОБА_10 про передачу йому неправомірної вигоди.

Надалі, 17.04.2020 близько 13:30 ОСОБА_7 перебуваючи у своєму службовому кабінеті, що знаходиться в адміністративній будівлі Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області, що за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, смт.Голованівськ, вул. Соборна,23,отримав від ОСОБА_9 неправомірну вигодуу сумі6500грнза впливна прийняттярішення особами,уповноваженими навиконання функційдержави,уповноважених навидачу документівпро закінчення водійських курсів, а також необхідні копії документів та фотокартки.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішень особами,уповноваженими на виконання функцій держави ОСОБА_7 в ході розмови з ОСОБА_9 в адміністративному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , висловив пропозицію останньому надати йому неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішення службовими особами уповноваженими на виконання функцій держави, а саме: повідомив, що для того щоб скласти іспити в територіальномусервісномуцентрі№3545 (м. Благовіщенське) вплинувши на службових осіб, що там працюють та отримати водійське посвідчення він повинен передати йому неправомірну вигоду у розмірі 100 доларів США, а також сплатити частину недотриманої ним 17.04.2020 вигоди у сумі 250 грн., яку останній помилково не передав, а також для здійснення офіційних платежів у сервісному центрі№3545 (м. Благовіщенське) в сумі 350 грн., на що ОСОБА_9 погодився.

Надалі, 29.04.2020 близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, що знаходиться в адміністративній будівлі Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області, що за адресою: Кіровоградська область,Голованівський район,смт.Голованівськ, вул.Соборна,23,отримав від ОСОБА_9 другу частину неправомірної вигоди у сумі 2750грн., що веквіваленті долараСША догривні сягає100доларів США,за впливна прийняттярішення особами сервісного центру№3545 (м. Благовіщенське), уповноважених на виконання функцій держави, за успішне складання іспитів та отримання посвідчення водія категорій «С», «С1», та частину неправомірної вигоди у сумі 250 грн. за впливна прийняттярішення особами,уповноваженими навиконання функційдержави,уповноважених навидачу документівпро закінчення водійських курсів, а також 350 грн. - за здійснення ОСОБА_7 офіційних платежів в сервісному центрі№3545 (м. Благовіщенське) за ОСОБА_9 .

В ході судового розгляду встановлено, що на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , слідчий посилається на зібрані у кримінальному провадженні докази.

Проаналізувавши долучені до клопотання захисником матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що вони не містять доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.2 ст. 369-2 КК України.

Частина 2 ст. 369-2 КК України, передбачає кримінальну відповідальність за прийняття пропозиції, обіцянки та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.
Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, є охоронювані законом суспільні відносини, на які спрямовано це посягання, а саме суспільні відносини у сфері встановленого порядку службової діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).
У справі Стіл та інші проти Сполученого Королівства Європейський Суд з прав людини вказує, що вимога Конвенції пункту 2 ст. 10 про те, що обмеження здійснення свободи вираження поглядів, яке має бути встановлене законом, є рівнозначною вимозі, передбаченій у пункті 1 ст. 5 про те, що будь-яке позбавлення свободи має бути законним. Суд наголошує: Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», у пункті 1 ст. 5 зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньо-державного права, а й те, що будь-яке позбавлення свободи відповідає 3 меті ст. 5, і не є свавільним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 р. у справі «Фельдек проти Словаччини» підкреслюється, що жодна норма не може вважатись законом, якщо вона не сформульована з точністю, достатньою для надання громадянинові можливості регулювати свою поведінку.
Невід`ємною складовою принципу верховенства права (ст. 8 Конституції України) є принцип правової визначеності, який являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування .
Стаття 369-2 КК України була прийнята внаслідок імплементації ст. 12 Кримінальної конвенції РЄ про боротьбу з корупцією та ст. 18 Конвенції ООН проти корупції.
У ст. 18 Конвенції ООН проти корупції указується на можливість вжиття кожною Державою-учасницею таких законодавчих та інших заходів, які можуть бути необхідними для визнання злочинами низки дій, якщо вони вчинені умисно: a) обіцянка, пропозиція або надання державній посадовій особі чи будь-якій іншій особі, особисто або через посередників, будь-якої неправомірної переваги, щоб ця посадова особа чи така інша особа зловживала своїм справжнім або удаваним впливом з метою одержання від адміністрації чи державного органу Держави-учасниці будь-якої неправомірної переваги для ініціатора таких дій чи будь-якої іншої особи; b) вимагання або прийняття державною посадовою особою чи будь-якою іншою особою, особисто або через посередників, будь-якої неправомірної переваги для самої себе чи для іншої особи, щоб ця особа чи така інша особа зловживала своїм справжнім або удаваним впливом з метою одержання від адміністрації або державного органу Держави-учасниці будь-якої неправомірної переваги.
Звертає на себе увагу й той факт, що суб`єктивною стороною злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України є лише умисна форма вини.
Тобто, відповідальність за вказаним законом, у разі встановлення наявності об`єкту, об`єктивної сторони злочину та суб`єкта його вчинення настає лише в тому випадку, коли винна особа бажає вчинити та вчиняє активні дії, спрямовані на прийняття пропозиції, обіцянки та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, або пропонує чи обіцяє реально здійснити вплив за надання такої вигоди.
Водночас, ч. 1ст. 190 КК України передбачає кримінальну відповідальність за вчинення шахрайства, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, де об`єктом виступають правовідносини у сфері чужої власності, а суб`єкт злочину є загальним.
Об`єктивну сторону цього злочину складає заволодіння майном шляхом обману чи зловживання довірою.
Обман може мати як активний, тобто повідомлення потерпілому неправдивих відомостей про певні факти, обставини, події, тощо, так і пасивний характер, як , наприклад, умисне замовчування юридично-значимої інформації.
Змістом обману, як способу шахрайства, можуть бути різноманітні обставини, стосовно яких шахрай вводить в оману потерпілого. Зокрема, це може стосуватися характеристики певних предметів, зокрема їх кількості, тотожності, дійсності (обман у предметі), особистості винного або інших осіб (обман у особі), певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб, тощо.
Зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує довіру з боку потерпілого, яка виникає до винної особи внаслідок особистого знайомства, родинних або дружніх зв`язків, рекомендацій інших осіб, зовнішньої обстановки, цивільно-правових або трудових відносин, соціального статусу винного чи інших осіб тощо.
Так слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 , з урахуванням посади заступника начальника Голованівського відділу поліції та своїх службових обов`язків, не міг вплинути на прийняття рішення службовими особами автошкіл в Києві чи Миколаєві та на службових осіб сервісного центру МВС 3545, що розташований в іншому районі Кіровоградської області.
Згідно п. 1 посадової інструкції від 07.02.2018 року заступника начальника Голованівського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_7 організовує роботу та здійснює безпосереднє керівництво сектором превенції та секторами реагування патрульної поліції.
Згідно протоколу про проведення негласних слідчих розшукових дій від 18.04.2020 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відбувається розмова в ході якої ОСОБА_11 повідомляє, що навчання ОСОБА_9 буде відбуватись в Києві або Миколаєві.
Таким чином, очевидним є той факт, що службові будь-якої автошколи в м. Києві чи Миколаєві не підпорядковані заступнику начальника Голованівського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_7 та він, з урахуванням своїх службових обов`язків не міг вплинути на прийняття рішення ними.
Згідно роздруківок із сайтів (наданих стороною захисту) автошкіл в м. Києві навчання водія на категорію С коштує: 4000 грн. (Автошкола «АУТО-КЦИБ», тел. ); від 6500 грн. (Автошкола «ТСОУ» (ДОСААФ)тел. 044500022). Навчання водія на категорію СІ коштує: 4000 грн. (Автошкола «АУТО-КЦКБ»); від 6500 грн. (Автошкола «ТСОУ» (ДОСААФ)).
Таким чином, для повідомлення про підозру за фактом отримання ОСОБА_7 6500 грн. не було достатніх підстав.
Згідно відповіді начальника сервісного центру МВС №3545 ОСОБА_12 від 16.06.2020 року територіальний сервісний центр МВС 3545 в своїй діяльності підпорядкований виключно регіональному сервісному центру МВС в Кіровоградській області.
Таким чином, очевидним є той факт, що службові особи сервісного центру МВС 3545 не підпорядковані заступнику начальника Голованівського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_7 та він, з урахуванням своїх службових обов`язків не міг вплинути на прийняття рішення ними.
При цьому звертає увагу на себе той факт, що на момент повідомлення про підозру ОСОБА_7 30.04.2020 року вказані особи сервісного центру не допитані. Не встановлено порядку прийняття рішення вказаними службовими особами. Не встановлена офіційна вартість здачі іспитів та його порядок в сервісному центрі №3545 (м. Благовіщенське). Хоча згідно повідомлення про підозру ОСОБА_7 отримав 350 грн. - за здійснення офіційних платежів в сервісному центрі №3545 (м. Благовіщенське) за ОСОБА_9 .
Крім того, згідно відповіді начальника сервісного центру МВС №3545 ОСОБА_12 від 16.06.2020 року громадянин ОСОБА_9 до ТСЦ №3545 не звертався, відомості про нього відсутні.
Таким чином, доказів обґрунтованої підозри причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.369-2 КК України, матеріали кримінального провадження не містять.

Також, як свідчать вивчені матеріали, в ході подальшого досудового розслідування вказаного кримінального провадження повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 30.04.2020 року не підтвердилось, що вказує на безпідставність і зміни раніше повідомленої підозри від 25.05.2020 року, яка фактично по своїй суті змін не зазнала, а звелась лише до більш детального опису фактичних обставин, які навіть не складають об`єктивної сторони інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини ( п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява № 42310/04 від 21 квітня 2011 року, остаточне 21/07/2011), коли проходить певний строк, проводиться досудове розслідування, зокрема, слідчі дії, то безумовно рівень обґрунтованості підозри повинен зростати, адже метою досудового розслідування є підтвердження або спростування підозри.

Оцінюючи в сукупності обставин кримінального провадження та враховуючи відсутність належних доказів вчинення підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підозра ОСОБА_7 у розумінні практики Європейського суду з прав людини та положень КПК України є очевидно необґрунтованою, що є безумовною підставою для її скасування. При цьому, слідчий суддя вважає, що в діях ОСОБА_7 містяться ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст.190 КК України.

Вимоги захисника щодо зобов`язання уповноваженої особи внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 не ґрунтується на положенні ст. 307 КПК України, оскільки слідчий суддя за результатами розгляду скарги на повідомлення про підозру вправі лише скасувати повідомлення про підозру, а тому в цій частині скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні № 0000074 від 14.04.2020 року - задовольнити частково.
Скасувати повідомлення про підозру від 30.04.2020 року складену слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 та погоджену прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_13 у кримінальному провадженні №0000074 від 14.04.2020 року.
Скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 25.05.2020 року складену слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 та погоджену прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_13 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1