Справа № 127/192/20
Провадження № 1-кп/127/21/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 25 вересня 2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002030 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, інваліда 3-ї групи, фізичної особи-підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 13.09.2019 року близько 12:00 год., знаходячись біля входу до Центрального міського парку культури і відпочинку ім. М. Горького, що в м. Вінниці неподалік загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів-гімназії № 2 Вінницької міської ради (м. Вінниця, вул. Соборна, 94), помітив ОСОБА_6 , поряд з яким знаходились ОСОБА_7 та її малолітня донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Побачивши ОСОБА_6 та упізнавши його, як коханця своєї дружини, ОСОБА_4 , діючи з мотивів неприязні до ОСОБА_6 на ґрунті конфлікту, що виник в його сімейних відносинах, усвідомлюючи протиправність своїх дій підійшов з-заду до ОСОБА_6 та наніс йому один удар в потиличну ділянку голови, після чого, обійшовши його, наніс останньому кулаками обох рук близько 4-5 ударів по обличчю, 2-х ударів по гортані та близько 2-3 ударів в ділянку грудної клітини. Після того, як ОСОБА_7 , тримаючи свою доньку ОСОБА_9 на руках, намагалась словесно припинити протиправні дії ОСОБА_4 , останній обізвав ОСОБА_6 і ОСОБА_7 нецензурною лайкою та попрямував в невідомому напрямку.
Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі зліва, на передній поверхні грудної клітки зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1327 від 21.11.2019 року належать до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав та суду пояснив, що на той час він перебував у шлюбі із ОСОБА_7 у зазначеному шлюбі у них народилась спільна дитина ОСОБА_8 . У вересні 2019 року він зрозумів, що його дружина йому зраджує із своїм давнім знайомим ОСОБА_6 . Він неодноразово писав ОСОБА_6 повідомлення із закликом не руйнувати сім`ю, намагався врятувати таким чином шлюб. Дружина та потерпілий намагались приховати своє спілкування. Інколи він чув, як дружина фліртує по телефону із потерпілим, вони переписувались між собою та із їх переписки він бачив, що потерпілий підмовляє ОСОБА_7 розірвати із ним шлюб. Люди говорили, що дружина гуляє із потерпілим. Розумів, що шлюб під загрозою та хотів мирно розійтись, але через дії потерпілого та ОСОБА_7 цього зробити не вдавалось. За два дні до події дружина пішла від нього та почала разом із ОСОБА_6 чинити перешкоди йому у спілкуванні з дитиною, при цьому йому дитина жалілась на поведінку ОСОБА_6 13.09.2019 року в Центральному міському парку культури і відпочинку ім. М. Горького, що в м. Вінниці, неподалік місця, де зазвичай встановлюють головну новорічну ялинку, він побачив ОСОБА_6 , який гуляв в парку із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Підійшов до ОСОБА_6 , в цей момент ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поруч не перебували, стояли далеко. Він зневажав потерпілого, не мав наміру чинити насильство, але в стані сильного душевного хвилювання через те, що потерпілий зганьбив його честь та намагався зруйнувати сім`ю - спробував дати ляпас потерпілому, але той підняв руки, розмахував ними, чим завадив удару. Він не розумів намірів потерпілого, не знав, чи він захищається чи готується наносити удари, а тому почав діяти хаотично, можливо наніс потерпілому декілька (всього не більше 5) ударів долонею, куди саме не пам`ятає, можливо по рукам, також намагався нанести удар в область голови, можливо влучив. Під час подій ніхто із перехожих зауважень не робив. При цьому нецензурною лайкою не висловлювався, лише говорив потерпілому «Для чого ти руйнуєш сім`ю?». Кулаками потерпілого не бив. ОСОБА_6 наносив йому удари руками у відповідь, попав по зовнішній частині рук. Інцидент припинив з власної ініціативи. ОСОБА_7 та донька вказаних подій не бачили. По відношенню до суспільства зухвалих дій не чинив. Із потерпілим позаочі знайомий давно, знав про нього від ОСОБА_7 та спільних знайомих. Вказав, що після приїзду ОСОБА_6 у м. Вінницю дружина змінилась у поведінці, стала агресивною, не спала ночами та не хотіла гуляти. Обвинувачений додав, що тілесні ушкодження, що описані в обвинувальному акті, ОСОБА_6 міг отримати коли «валявся» в стані алкогольного сп`яніння неподалік під`їзду, як йому про це розповідали сусіди. Синець на голові зліва міг отримати внаслідок самопошкодження при самозахисті або в результаті хаотичних дій під час інциденту в парку. Через один-два дні після вказаних подій роз`їхались із дружиною, в подальшому розірвали шлюб.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 13.09.2019 року з 12:00 по 13:00 годині він перебував разом із своєю подругою ОСОБА_7 та її малолітньою донькою. Вони гуляли в центральному парку ім. Горького поруч із аркою, що біля ЗОШ №2. Раптово відчув удари в потилицю, побачив обвинуваченого, що наносив йому удари 4 удари в ділянку ока, 2 в ділянку горла, 1-2 в потилицю, 2-3 удари в ділянку грудної клітини, обвинувачений ображав його нецензурною лайкою, говорив фрази «це ти» та «це ти руйнуєш сім`ю». Коли обвинувачений припинив наносити удари, відчув синці на потилиці, грудній ділянці, ділянці навколо ока, в лікарні повідомили про травмування голосових зв`язок. ОСОБА_7 та її малолітня донька знаходились в цей час поруч. ОСОБА_7 намагалась завадити нанесенню ударів. За 3-4 метри від місця подій на лавочці сиділи жінки, просилили обвинуваченого припинити вказані дії, казали що викличуть поліцію. Раніше із обвинуваченим не спілкувався, останній колись писав йому в соціальній мережі, щоб припинив писати ОСОБА_7 , оскільки він тим самим руйнує сім`ю. Пізніше в день подій спілкувався із обвинуваченим, який казав що любить ОСОБА_7 , говорив про дитину, розпитував як довго в нього з ОСОБА_7 стосунки. ОСОБА_7 знає вже 8 років, спілкувався з нею ще з того моменту як вона зустрічалась із своїм майбутнім чоловіком ОСОБА_4 . На даний час він та ОСОБА_7 зустрічаються.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що обвинувачений є її колишнім чоловіком, а потерпілий - її друг. 13 вересня 2019 року із донькою ОСОБА_10 2017 року народження та ОСОБА_6 прогулювалась по парку ім. М. Горького в м. Вінниці, недалеко від арки. Вона із дитиною йшла на декілька метрів попереду ОСОБА_6 . Раптом почула, як хтось підбігає позаду неї, обернулась та побачила, як ОСОБА_4 наносить ОСОБА_6 удар в потилицю, обходить ОСОБА_6 та продовжує наносити численні удари руками, зокрема в область тулуба, голови, в гортань потерпілого. Вказане також побачила дитина та почала плакати. Підійшла та стала між обвинуваченим та потерпілим, просила заспокоїтись та вирішувати питання мирним чином. В цей час тримала дитину на руках. ОСОБА_4 виражався нецензурною лайкою. Далі ОСОБА_6 сказав, що він залишиться поговорити, а вона із дитиною пішла додому. Зазначила, що колишній чоловік ревнував до потерпілого, який був із нею у близьких стосунках та передумовою конфлікту стало неприязне відношення обвинуваченого до потерпілого.
З досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що 14.09.2019 року о 15:00 годині з заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся ОСОБА_6 . Згідно вказаної заяви він просив прийняти міри до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який 13.09.2019 року близько 12 години дня за адресою Центральний парк культури і відпочинку ім. Горького в м. Вінниця наніс йому тілесні ушкодження.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 25.09.2019 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного хворого КНП «ВМКЛ ШМД» у ОСОБА_6 , 14.09.2019 року о 16:10. діагностовано забій гортані, гематому лівої полосової складки, забій м`яких тканин потиличної ділянки та параорбітальної ділянки зліва.
З акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 25.09.2019 року вбачається, що у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження синці на обличчі зліва, на передній поверхні грудної клітини зліва. Вказані ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення відповідають терміну, вказаному в направленні 13.09.2019 року.
Протоколом слідчого експерименту від 18.11.2019 року, проведеного в м. Вінниця, парк ім. Горького встановлено, що ОСОБА_6 при відтворенні подій 13.09.2019 року пояснив, шо перебував в парку зі своєю знайомою ОСОБА_7 та її малолітнім сином, коли раптом відчув сильний удар в потиличну ділянку, Після удару потерпілий побачив колишнього чоловіка вказаної знайомої, який без будь-яких пояснень почав наносити по ньому удари, при цьому потерпілий зустрічних ударів не наносив, тільки захищався. Під час експерименту демонстрував локалізацію нанесених ударів.
Як вбачається із висновку експерта № 1327 від 21.11.2019 у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження синці на обличчі зліва, на передній поверхні грудної клітини зліва. Вказані ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від травматичної дії (удару) тупого твердого предмета (предметів) давністю утворення, можливо, в термін, вказаний в ухвалі про призначення судово-медичної експертизи 13.09.2019 року. Характер та локалізація тілесних ушкоджень свідчать про травматичні дії у відповідні ділянки локалізації ушкоджень (голови, грудної клітки), що за механізмом утворення не виключають можливості виникнення за умов, вказаних у матеріалах кримінального провадження, за показами ОСОБА_6 (протокол допиту від 16.11.2019 року та протокол проведення слідчого експерименту від 18.11.2019 року).
Слідчим експериментом, відповідно до протоколу від 07.12.2019 року, проведеного в парку ім. Горького за участю свідка ОСОБА_7 встановлено, що остання відтворила обставини подій, що мали місце 13.09.2019 року у вказаному парку. Зазначені нею обставини відповідають наданим в судовому засіданні показанням.
Захист вважав, що всі письмові докази у вказаному кримінальному провадженні є недопустимими доказами у справі, оскільки зібрані в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні зареєстрованому за ч. 1 ст. 125 КК України, разом з тим як на розгляді суду перебуває кримінальне провадження за ч. 1 ст. 296 КК України відомості про реєстрацію якого до ЄРДР не вносились.
Суд не приймає зазначений довод сторони захисту до уваги, оскільки з документів про рух кримінального провадження та даних ЄРДР встановлено, що кримінальне провадження за фактом вказаної події зареєстровано у встановленому порядку, реєстрація проведена на підставі заяви ОСОБА_6 , що переконує суд у тому, що сторона обвинувачення діяла на законних підставах та збирала докази у кримінальному провадженні за вказаною подією. Саме стороні обвинувачення надано право подальшої юридичної оцінки дій (правова кваліфікація на стадії досудового розслідування), що виразилась у оголошенні та врученні підозри за ч. 1 ст. 296 КК України за фактом зазначеної події, реєстрація якої проведена у відповідності до вимог КПК України. Позиція сторони захисту про необхідність повторної реєстрації однієї і тієї ж самої події кримінального правопорушення за одним і тим самим фактом при зміні кваліфікації не відповідає вимогам КПК України. При цьому суд звертає увагу, що кваліфікація дій підозрюваного відбувається лише шляхом оголошення йому підозри, а реєстрація кримінального правопорушення не є кваліфікацією дій винної особи досудовим розслідуванням.
Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідка, безпосередньо дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.
З показань обвинуваченого, потерпілого та свідка у справі ОСОБА_7 судом встановлено, що обвинувачений та вказаний свідок на час подій 13.09.2019 року перебували у шлюбних відносинах. Обвинувачений ОСОБА_4 підозрював дружину у зраді із потерпілим у справі ОСОБА_6 , що підтверджено показаннями як самого обвинуваченого, свідка ОСОБА_7 , так і потерпілого, який підтвердив висунення обвинуваченим до нього претензій про руйнування сім`ї. За два дні до події свідок ОСОБА_7 вирішила припинити спільне проживання із ОСОБА_4 .
Вказані факти підтверджені обвинуваченим, потерпілим і свідком.
Факт того, що подія, яка стала предметом судового розгляду сталась 13.09.2019 року приблизно між 12-13 годиною у Центральному парку культури і відпочинку в м. Вінниці підтверджено обвинуваченим, свідком та потерпілим.
З показань всіх зазначених осіб вбачається, що саме у вказаний час і вказаному місці вперше після того, як ОСОБА_7 покинула чоловіка, вони всі втрьох зустрілись.
Характер їх взаємовідносин, повідомлений обвинуваченим, потерпілим та свідком надає суду підстави стверджувати, що у вказаний час у парку вперше зустрілись чоловік, дружина та коханець дружини. Вказана зустріч була першою після активних дій ОСОБА_7 , направлених на припинення спільного проживання із своїм чоловіком.
З показань обвинуваченого, потерпілого та свідка судом встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 одразу виникла бійка. Ініціатором зазначеної бійки був ОСОБА_4 , який раптово почав наносити удари потерпілому ОСОБА_6 .
Вказане вбачається із показань обвинуваченого, який зазначив, що зневажав ОСОБА_6 та в стані душевного хвилювання почав наносити йому хаотичні удари, з показань потерпілого ОСОБА_6 , який зазначив, що прогулювався в парку та відчув удар з заду, який йому наніс ОСОБА_4 та свідка, яка повідомила, що до них підбіг ОСОБА_4 та почав бити ОСОБА_6 .
Зазначений розвиток події, а саме факт того, що саме ОСОБА_4 підбіг до ОСОБА_6 та почав наносити йому удари повністю спростовує версію обвинуваченого щодо того, що він діяв в стані сильного душевного хвилювання та одночасно і самозахисту.
Так, ОСОБА_4 повідомлено суду одночасно декілька взаємовиключних версій причин його поведінки та дій, які крім суперечності одна одній, спростовані сукупністю всіх доказів у справі.
Так, ОСОБА_4 одночасно повідомив суду, що по-перше, хотів продемонструвати ОСОБА_6 як він його зневажає, а тому почав бити, по-друге, діяв в стані сильного душевного хвилювання, в третє, захищався, оскільки очікував, що потерпілий може його почати бити та дістане ніж, четвертою версією обвинуваченого стало те, що він потерпілого не бив, а хаотично наносив ляпаси по рукам потерпілого, а тілесні ушкодження потерпілим отримані раніше як результат вживання алкоголю або в результаті самотравмування.
Разом з тим, всі із зазначених версій обвинуваченого, висловлені в ході його допиту спростовані сукупністю доказів у справі.
Так, згідно показань потерпілого він прогулювався у парку, в цей час обвинувачений почав його бити, удари почав наносити йому з заду. Вказані показання узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_7 , яка повідомила, що прогулювалась в парку разом із дитиною та потерпілим, в це час потерпілого почав бити обвинувачений, перший удар був нанесений з заду.
Таки чином, вказане спростовує версію обвинуваченого щодо того, що він діяв в стані сильного душевного хвилювання, оскільки вказаний стан це емоційний процес, що характеризується своєю раптовістю, неочікуваністю, миттєвістю, бурхливістю, швидкоплинністю, а ситуація, що сталась у вказаній сім`ї вже тривала протягом значного періоду часу, мала розв`язку у виді тривалих претензій, викриття та початку окремого проживання, що підтверджено і самим обвинуваченим, так і щодо того, що він захищався, оскільки бійку почав він, нападу на нього не було, що вбачається також і з його показань.
Показання обвинуваченого щодо того, що він ударів не наносив, а можливо хаотично діючи попав руками в потерпілого спростовані як вже зазначалось показаннями потерпілого та свідка, які узгоджуються між собою та і з висновком судово-медичної експертизи, згідно із яким у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження синці на обличчі зліва, на передній поверхні грудної клітини зліва. Вказані ушкодження виникли від травматичної дії (удару) тупого твердого предмета (предметів). При цьому експертом вказано, що характер та локалізація тілесних ушкоджень свідчать про травматичні дії у відповідні ділянки локалізації ушкоджень (голови, грудної клітки), що за механізмом утворення не виключають можливості виникнення за умов, вказаних потерпілим ОСОБА_6 в протоколі слідчого експерименту від 18.11.2019 року.
Таким чином експертом підтверджено механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілим, повідомлений як потерпілим, так і свідком. Вказаним висновком експерта спростовано і версію ОСОБА_4 щодо не нанесення ударів потерпілому, отримання потерпілим зазначених ушкоджень при самотравмуванні, або раніше під час вживання алкогольних напоїв, оскільки експертом визначено і давність отримання тілесних ушкоджень 13.09.2019 року.
На підставі вказаних доказів суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_4 , діючи умисно наніс потерпілому удари по голові та тулубу, в результаті чого потерпілому було завдало легкі тілесні ушкодження.
Разом з тим, вказані дії обвинуваченого стороною обвинувачення кваліфіковані як вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Надаючи оцінку наявності в діях обвинуваченого ознак грубого порушення громадського порядку та наявності спеціального мотиву дій явна неповага до суспільства, суд приймає до уваги, що сукупністю доказів у справі беззаперечно підтверджено, що між обвинуваченим та потерпілим склались неприязні відносини, тривав конфлікт на сімейному ґрунті, оскільки обвинувачений та потерпілий перебували у «любовному трикутнику» де обвинувачений був чоловіком, а потерпілий коханцем свідка ОСОБА_7 .
Обвинувачений суду повідомив чітко мотив його дій, а саме те, що він зневажав потерпілого, намагався його примусити покинути його дружину та не руйнувати сім`ю.
Вказані показання обвинуваченого підтверджені і показаннями потерпілого, який суду повідомив, що обвинувачений під час побиття викрикував, що він руйнує сім`ю та свідком ОСОБА_7 яка вказала, що зазначена подія сталась виключно на ґрунті ревнощів та неприязного відношення обвинуваченого до потерпілого.
Вказане свідчить про відсутність в діях обвинуваченого мотиву явної неповаги до суспільства, оскільки він діяв з зовсім іншого, чітко визначеного мотиву неприязні до потерпілого, що є підставою для кваліфікації його дій судом за ч. 1 ст. 125 КК України.
Так, згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство», суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Прокурором не надано суду жодного доказу того, що вказані дії ОСОБА_4 були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю.
Сам факт того, що зазначене побиття потерпілого відбувалось у громадському місці парку складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України не утворює, що підтверджено і правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (справа № 288/1158/16-к від 03.07.2019 року), згідно із якою обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства. За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Право суду змінити правову кваліфікацію в даному випадку підтверджено і правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (справа № 288/1158/16-к від 03.07.2019 року).
Таким чином, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики, наданої Вінницьким національним технічним університетом вбачається, що ОСОБА_4 характеризується позитивно, комунікабельний, доброзичливий, користується авторитетом серед студентів та відвідувачів фізкультурно-оздоровчого центру університету.
Згідно довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 20.11.2019 року ОСОБА_4 на обліку не перебуває.
З довідки КП ВОНД «Соціотерапія» від 15.11.2019 року вбачається, що обвинувачений на наркологічному обліку не перебуває.
Згідно вимоги про судимість обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив умисне кримінальне правопорушення.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, протиправності своєї поведінки не усвідомив, вибачення у потерпілого не попросив, вчинив кримінальне правопорушення за обтяжуючої обставини та очах у своєї малолітньої доньки, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт, оскільки вказане покарання досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.
Керуючись ст. 65-67, 296 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді двохсот годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: