Справа № 159/4355/20
Провадження № 1-кп/159/441/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000113 від 30.07.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою професійною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою : АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 29 липня 2020 року, приблизно о 19.00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля приміщення палацу культури ім.Тараса Шевченка за адресою м.Ковель, вул.Володимирська,124, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, завдав потерпілому ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки та один удар кулаком лівої руки в голову, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рани верхньої губи, синця в правій завушній ділянці та забій 13-го зуба, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.2 ст.125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що того дня разом із друзями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прямував на зустріч із знайомими, біля палацу культури по вул.Володимирській зустріли потерпілого ОСОБА_5 , який зненацька без жодного приводу чи пояснень наніс йому один удар в обличчя. З метою самозахисту він наніс у відповідь потерпілому один удар по тулубу та один удар кулаком в обличчя. Від удару потерпілий впав та втратив свідомість. Обвинувачений вважає, що подія мала місце з вини потерпілого, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з цим заявлений потерпілим позов не визнає.

Суд, оцінивши надані для дослідження докази, проаналізувавши доводи сторони захисту та обвинувачення, дійшов висновку про невідповідність показань обвинуваченого фактичним обставинам справи та про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Так, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення дане кримінальне провадження розпочато 30 липня 2020 року за заявою потерпілого ОСОБА_5 , який о 19 год 13 хв. 29 липня 2020 року повідомив, що того дня близько 19 години візуально знайомий чоловік перебуваючи біля палацу ім.Т.Шевченка в м.Ковелі по вул.Володимирська, умисно спричинив йому тілесні ушкодження.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив викладені у заяві-повідомленні обставини та пояснив, що 29 липня 2020 року приблизно о 19 годині повертався додому, проходячи біля палацу ім.Т.Шевченка по вул.Володимирьскій в м.Ковелі зустрів візуально знайому особу, якою виявився ОСОБА_8 . Поруч з ОСОБА_9 знаходились ОСОБА_10 , якого потерпілий знає, а також ще одна особа, яким виявився свідок ОСОБА_11 . Усі троє перебуває в стані сп`яніння та вимагали у нього цигарки. Отримавши відмову ОСОБА_12 висловився нецензурною лайкою та вдарив його в обличчя кулаком, від удару він впав і втратив на незначний проміжок часу свідомість. Чітко пам`ятає один удар, від якого розірвалась верхня губа та зламався штир в зубові. Пам`ятає, що першу медичну допомогу йому надали працівники швидкої, поруч знаходився ОСОБА_12 , якого утримував до приїзду поліції знайомий на ім`я ОСОБА_13 . Зухвала поведінка обвинуваченого спонукала його звернутись із заявою про кримінальне правопорушення, просить стягнути з обвинуваченого відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягає у приниженні та стражданнях, так протягом тижня він не міг їсти, пив лише воду, на обличчі залишився шрам, а зламаний штир не підлягає ремонту, потребує повної заміни.

Показання потерпілого об`єктивно узгоджуються з письмовими доказами у справі.

Так, потерпілий під час пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу, яка завдала йому удари.

Висновком судово-медичної експертизи №179 від 31.07.2020 року підтверджено факт заподіяння потерпілому ОСОБА_5 внаслідок подій, які мали місце 29 липня 2020 року, легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рани верхньої губи, синця в правій завушній ділянці та забій 13-го зуба. Окрім того, експертом категорично виключено можливість отримання даних тілесних ушкоджень від самовільного падіння, зазначено про отримання потерпілим не менше двох ударів твердим предметом, можливо рукою людини.

Свідок ОСОБА_14 підтвердила характер отриманих потерпілим тілесних ушкоджень та пояснила, що побачила потерпілого відразу після події, його обличчя було в крові, медичні працівники надали першу допомогу, а наступного дня вона допомогла потерпілому пройти обстеження у експерта.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд не має об`єктивних сумнівів у тому, що виявлені у потерпілого ОСОБА_5 тілесні ушкодження утворились від умисних ударів обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений фактично визнає завдання потерпілому удару кулаком в обличчя. Одночасно твердження обвинуваченого про вчинення дій в умовах необхідної оборони не знайшли свого підтвердження в суді. Не підтверджені вони і показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебувають з обвинуваченим в дружніх відносинах

Зокрема, свідок ОСОБА_6 показав, що потерпілий перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, першим завдав удару обвинуваченому в обличчя, тому через помсту обвинувачений відштовхнув потерпілого, від чого той впав, жодних ушкоджень на обличчі у потерпілого не було.

Свідок ОСОБА_7 показав, що потерпілий спілкувався з обвинуваченим близько 5-7 хвилин, штовхаючи при цьому обвинуваченого, останній намагався заспокоїти потерпілого, а після невдалої спроби відштовхнув, але не бив.

Таким чином, свідки дали показання, які не узгоджуються між собою та не відповідають версії обвинуваченого.

З огляду на переконливість доказів сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, є проступком, особу винного, його молодий вік, сімейний стан, зокрема те, що обвинувачений розлучений та проживає разом батьком, відсутність у обвинуваченого постійного джерела доходів, приймаючи до уваги обставину, що обтяжує покарання вчинення проступку в стані алкогольного сп`яніння, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає необхідним призначити покарання в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності, у виді громадських робіт на максимальний строк.

Суд, переконаний в тому, що саме таке покарання в розумінні ч.2 ст.50 КК України, буде сприяти виправленню обвинуваченого, недопущенню вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, та буде справедливою мірою кари за скоєне.

Суд не находить підстав для обрання іншого виду покарання.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 15 000 грн.

Цивільний позов відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України підлягає до часткового задоволення.

Як роз`яснено у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Приймаючи до уваги глибину, характер та тривалість душевних страждань потерпілого з приводу отриманих тілесних ушкоджень, стан його здоров`я, адже він є особою з інвалідністю, поведінку обвинуваченого, який тривалий час висловлював потерпілому обіцянку відшкодувати завдану шкоду, проте реальних дій не вчинив, суд вважає справедливим та розумним визначити відшкодування завданої моральної шкоди на рівні 8 000,00 грн.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1