ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
та сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000036, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 липня 2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нововолинськ Волинської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що близько 12 години 20 хвилин 24 липня 2020 року ОСОБА_6 , знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», під час раптово виниклого конфлікту із своєю дружиною ОСОБА_5 , умисно наніс близько п`яти ударів кулаками рук в спину, передпліччя та обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, правої руки, передньої черевної стінки та садна лівого передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та не були небезпечними для життя в момент заподіяння.
Крім того, близько 12 години 40 хвилин 24 липня 2020 року ОСОБА_6 , знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», під час раптово виниклого конфлікту із своєю тещею ОСОБА_4 , умисно наніс близько десяти ударів кулаками рук в спину та передпліччя двох сторін, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців обох рук, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та не були небезпечними для життя в момент заподіяння.
Таким чином своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, тобто умисні легкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав, однак заперечив механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 . Вказав, що ударів по її тілу не наносив, у час та при обставинах вказаних в обвинувальному акті, схопив її за руки своїми обома руками та відштовхнув від себе. Внаслідок його таких дій потерпіла впала та могла вдаритись спиною. В решті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, не заперечував фактичних обставин справи. Зазначив про тривале існування ворожих відносин до нього з боку батьків дружини. У даний час він із дружиною помирилися і переїхали на постійне проживання окремо від її батьків до міста Нововолинська. Заявив про щире каяття.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила фактичні обставини справи та неприязні стосунки її батьків до чоловіка. Вказала, що пробачила чоловіку нанесені їй удари та тілесні ушкодження, примирилася із ним, просила суворо не карати. Щодо факту заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень її матері, повністю підтвердила показання чоловіка.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила про те, що 24 липня 2020 року їй зателефонував чоловік ОСОБА_7 , який повідомив про факт побиття обвинуваченим їх дочки ОСОБА_5 . У зв`язку з цим вона терміново прибула з роботи додому, де бачила як ОСОБА_6 душив її чоловіка ОСОБА_7 , поваливши його на землю та сівши зверху на його тіло. Захищаючи свого чоловіка вона кинулась йому на допомогу, проте обвинувачений відштовхнув її, внаслідок чого та впала, а крім того наніс по її тілу кулаками рук близько десяти ударів в голову, спину та по руках, внаслідок чого вона отримала кілька тілесних ушкоджень у виді синців на руках. Зважаючи на систематичність подібних дій обвинуваченого, просила для нього максимальне покарання.
Не дивлячись на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України доведена показаннями потерпілих та свідка ОСОБА_7 , допитаного в ході судового розгляду, а також іншими доказами у справі.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 вказав, що був очевидцем нанесення тілесних ушкоджень його дочці ОСОБА_5 . Вказав на пряму причетність до їх заподіяння обвинуваченого. Про даний факт свідок повідомив по телефону своїй дружині ОСОБА_4 , у зв`язку з чим за кілька хвилин остання прибула додому. Підтвердив і те, що обвинувачений намагався душити його, однак у конфлікт втрутилась ОСОБА_4 , а тому агресія ОСОБА_6 спрямувалась у її сторону. Зазначив, що бачив як обвинувачений наносив по тілу ОСОБА_4 близько трьох ударів кулаками рук, а крім того схопив її за руки та штовхнув, внаслідок чого та впала.
Окрім зазначених вище показань, вина ОСОБА_6 доводиться й перевіреними в ході судового розгляду письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, зокрема:
- у відповідності до висновку експерта № 98 від 29 липня 2020 року, проведеною судово-медичною експертизою потерпілої ОСОБА_4 на її тілі виявлені тілесні ушкодження у виді синців обох рук. Дані тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок контактів з тупими твердими предметами з обмеженою контактною поверхнею, не виключено в час та при обставинах, вказаних в описовій частині постанови (що відповідає пред`явленому обвинуваченню) та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень») та не були небезпечними для життя в момент спричинення. Зважаючи на кількість тілесних ушкоджень та розташування їх по анатомічних ділянках, експерт прийшов до висновку, що між тілом потерпілої та травмуючими предметами відбулось не менше як 7 контактів. В той же час експертом не було встановлено судово-медичних даних щодо отримання вказаних тілесних ушкоджень потерпілою внаслідок падіння з висоти власного зросту.
- у відповідності до висновку експерта № 99 від 29 липня 2020 року, проведеною судово-медичною експертизою потерпілої ОСОБА_5 на її тілі виявлені тілесні ушкодження у виді синців обличчя, правої руки, правої гомілки, передньої черевної стінки, садно лівого передпліччя. Дані тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок контактів з тупими твердими предметами з обмеженою контактною поверхнею, в термін 3-4 доби до дати огляду (27 липня 2020 року) та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень») та не були небезпечними для життя в момент спричинення. Зважаючи на кількість тілесних ушкоджень та розташування їх по анатомічних ділянках, експерт прийшов до висновку, що між тілом потерпілої та травмуючи ми предметами відбулось не менше як 5 контактів. В той же час експертом не було встановлено судово-медичних даних щодо отримання вказаних тілесних ушкоджень потерпілою внаслідок падіння з висоти власного зросту.
Проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про те, що кількість тілесних ушкоджень встановлених експертним шляхом та їх локалізація на тілі потерпілої ОСОБА_4 є прямим доказом нанесення їй не менше семи ударів в ділянку обох рук. В той же час, показаннями потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 стверджується також про нанесення не менше двох ударів обвинуваченим по обличчю та спині даної потерпілої, внаслідок яких не було встановлено тілесних ушкоджень. В сукупності вказана доказова інформація повністю відповідає змісту пред`явленого обвинувачення, а тому суд без сумніву прийшов до висновку про його доведеність.
В частині нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 обвинувачення ОСОБА_6 також підтверджене належними та допустимими доказами, не заперечувалось самим обвинуваченим.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні доведена повністю, а його неправомірні дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки він спричинив потерпілим умисні легкі тілесні ушкодження.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Так, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення вперше, оскільки раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
Суд враховує і те, що незгода обвинуваченого в частині механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , жодним чином не впливає на вірність кваліфікації його дій, а тому з врахуванням даної обставини в сукупності із заявою обвинуваченого про каяття та примирення із потерпілою ОСОБА_5 , визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставинами, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , в ході досудового розслідування та судового розгляду встановлено не було.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що у відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення класифіковано як проступок.
За місцем постійного проживання обвинувачений характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину.
Виявом справедливості при призначенні покарання є питання його відповідності вчиненому кримінальному правопорушенню. Категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним йому. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому балансі із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
В даній справі при виборі справедливого виду та розміру покарання ОСОБА_6 суд враховує і той факт, що він не має медичних протипоказань до роботи, є здоровою особою молодого працездатного віку, проте не працює та офіційних доходів немає.
У зв`язку з наведеним суд погоджується із думкою сторони публічного обвинувачення про доцільність призначення ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт, тобто виконанні засудженим у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.
При встановленні розміру покарання обвинуваченому суд також враховує його суб`єктивне відношення до вчиненого, а саме те, що у вчиненні кримінального правопорушення він покаявся, усвідомив наслідки вчиненого, проте вибачення у потерпілої ОСОБА_4 не попросив.
Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, арешт на майно не накладався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: (підпис).

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1