УХВАЛА

22 жовтня 2020 рокум. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , дізнавача-інспектора сектору дізнання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просить скасувати арешт на накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області 09.09.2020 на автомобіль Volkswagen Passat (реєстраційний номер НОМЕР_1 ).
Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав клопотання просив його задоволити з підстав викладених у ньому.
Дізнавач інспектор сектору дізнання ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання за безпідставністю.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що Рівненським ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000787 від 04.09.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
04 вересня 2020 року, під час проведення огляду, автомобіль Volkswagen Passat (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) було вилучено та 07.09.2020 постановою слідчого, визнаний та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.
У рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді 09.09.2020 накладено арешт на автомобіль Volkswagen Passat (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), встановлено заборону власнику чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися ним до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.
Автомобіль Volkswagen Passat (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) залишено на зберіганні території майданчика тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: вул. Барона Штейнгеля, 90, с. Городок Рівненський район Рівненська область.
Відповідно до ухвали суду про накладення арешту на майно слідує, що підставою для цього слугувала необхідність збереження речового доказу з метою повного, всебічного та неупередженого проведення слідчий (розшукових) дій, що в свою чергу може позбавити можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, в тому числі проведення експертиз.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.
Відповідно до ст. 167 КПКУ тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Згідно з п. 7 ч. 2ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
В ході судового розгляду встановлено, що на даний момент підозри по даному провадженні заявнику не оголошено.
Також слідчим суддею в ході розгляду клопотання встановлено, що транспортний засіб, який належить ОСОБА_3 не є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не підлягає спеціальній конфіскації, а також на даний час усі необхідні слідчі (розшукові) дії за участі даного автомобіля виконані, а тому слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.
Крім того, вищевазаний автомобіль був придбаний мамою ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та переданий у користування та власність синові ОСОБА_3 . Останній на даний момент перебуває на довготривалому лікуванні, а тому слідчий суддя вважає передати даний автомобіль на відповідальне зберігання під розписку мамі ОСОБА_6 .
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 100, 170, 171,174, 309 КПК України, ст. 321 ЦК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити частково.
Зобов`язати дізнавача-інспектора сектору дізнання Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 повернути безоплатно автомобіль Volkswagen Passat (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), який перебуває на зберіганні на території майданчика тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: вул. Барона Штейнгеля,90, с. Городок Рівненського району матері ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на відповідальне зберігання (без права відчуження, дарування тощо), під розписку про забезпечення його схоронності.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1