Справа № 442/5378/15-к
Провадження № 1-кп/442/3/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої- судді : ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4
захисника : ОСОБА_5
представника потерпілого- ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001582 від 28.07.2015р. про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, одруженого, що на утриманні двоє неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, працюючого водієм ЦТТ НГВУ « Бориславнафтогаз», ПАТ « Укрнафта», раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 191 КК України, -
в с т а н о в и в :
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що працюючи з 01 лютого 1995 року відповідно до наказу №10-К від 31 січня 1995року на посаді водія автомобіля КамАЗ-53212, та відповідно до наказу №399 про переведення на іншу роботу від 05 липня 2013 року з 05 липня 2013 року перебуваючи на посаді водія автомобіля КрАЗ-6322, публічного акціонерного товариства « Нафтогазвидобувного управління «Бориславнафтогаз», ПАТ «Укрнафта», що зареєстрована за юридичною адресою по вул. Карпатська Брама, 26 в м. Бориславі, Львівської області, будучи матеріально відповідальною особою у відповідності до укладеного договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №213 від 05.05.2008 року між ним та адміністрацією НГВУ «Бориславнафтогаз» в особі начальника ОСОБА_7 , діючи на підставі робочої інструкції водія - автотранспортних засобів автомобільної колони №1 цеху технологічного транспорту НГВУ «Бориславнафтогаз» від 03.10.2012 року та інструкції про порядок приймання-передачі та перевезення залишку кубового з Бориславського ГПВ Долинського ГПЗ на об`єкти НГВУ «Бориславнафтогаз», що регламентують його діяльність, 24 липня 2015 року, знаходячись на території свердловини «Попелі -24», в с. Опака, Дрогобицького району, Львівської області, маючи умисел на привласнення чужого майна, шляхом неповного зливу кубового залишку з автоцистерни автомобіля марки КрАЗ 6322 державний номерний знак НОМЕР_1 , привласнив кубовий залишок в кількості 2 тонни 290 кілограм, вартістю 6193 грн. 56 коп. за 1 (одну) тону, загальною вартістю за 2 (дві) тонни 290 кілограм 14183 грн. 25 коп., які мав намір використати для власних потреб, чим спричинив збитки ПАТ « Укрнафта», НГВУ «Бориславнафтогаз» на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисних протиправних діях, які виразилися у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в його віданні, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 191 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження, у якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в порядку вимог статті 49 КК України. Однак зазначив, що свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнає.
Адвокат обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала клопотання обвинуваченого та просила його задоволити.
Представник потерпілого ОСОБА_6 проти задоволення клопотання не заперечив.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення заявленого клопотання, вважає, що є всі правові підстави, які передбачені законом про кримінальну відповідальність, для звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності, в порядку статті 49 КК України.
Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ч. 1 ст. 5 КПК).
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК).
Відповідно до п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма закріплена у статті 62 Конституції України, відповідно до частини першої якої передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Тобто встановлювати вину особи можна виключно в обвинувальному вироку суду.
Відповідно до частини 1 статті 285 Кримінального процесуального кодексу особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.
Згідно з пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває провадження.
У частині 4 статті 286 КПК України визначено: якщо під час судового розгляду сторона в кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 своїми умисними і протиправними діями, що виразились у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в його віданні, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 191 КК України
Згідно вимог статті 12 КК України визначено, що злочин, передбачений частиною 1 статті 191 КК України за ступенем тяжкості є злочином середньої тяжкості.
Події кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 мали місце, 24 липня 2015 року, тобто на даний час минуло більше п`яти років, що є підставою для застосування положень ч. 1 ст. 49 КК України.
В силу вимог п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.
У частині 3 статті 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом про кримінальну відповідальність.
Таким чином, за змістом ст.ст.284288 КПК, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до положень ст.63 Конституції та ст.18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними.
У справі «Грабчук проти України» Європейський суд з прав людини визнав порушення ч. 2 ст. 6 (презумпція невинуватості) та наголосив, що при закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Зокрема, у рішенні від 4 грудня 2000 року слідчий використав слова: «в діях [заявниця] є склад злочину» та «моменту, коли [заявниця] вчинила злочин», а суд зазначив, що в діяннях заявниці «вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 167 КК України. Такі твердження суперечать презумпції невинуватості, а тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.
Разом з тим звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не позбавляє потерпілого можливості звернутися до суду із цивільним позовом про відшкодування заподіяної внаслідок кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 191 КК України закінчились, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень статті 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього, а обставини щодо вчинення обвинуваченою протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості чи ухилення обвинуваченого від слідства або суду не виявлено, строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на що останній надав свою згоду, у зв`язку із чим клопотання підлягає до задоволення.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 191 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.
Кримінальне провадження №001582 від 28.07.2015р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 191 КК України- закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1