В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання № 6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0002459 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин, Білоцерківського району Київської області, громадянина України, не одруженого, проживаючого за рахунок тимчасових джерел заробітків не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 (далі по тексту Перелік), тобто і канабісу, включеного до таблиці 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону.

Однак, всупереч вищевказаних вимог законодавства, 29.08.2019 року ОСОБА_3 близько 8 год. 00 хв., перебуваючи в першому під`їзді будинку АДРЕСА_2 , де незаконно придбав (знайшов) в поштовому ящику, що знаходиться на східцевому майданчику між першим та другим поверхом вказаного під`їзду залізну банку з-під цукерок, в середині якої знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс масою 8, 26 г.

Маючи у минулому досвід вживання наркотичних засобів, ОСОБА_3 , переконавшись, що знайдена ним речовина є наркотичним засобом канабіс, поклав її в кишеню нагрудної сумки, де незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Після цього, 29.08.2019 о 09 години 58 хвилин, ОСОБА_3 поблизу будинку АДРЕСА_2 затримано працівниками поліції. Під час особистого обшуку у ОСОБА_3 з кишені нагрудної сумки вилучено залізну банку з-під цукерок в середині якої знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину становить 8,26 г, яку ОСОБА_3 в порушення вимог Закону незаконно придбав (знайшов) та незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту.

Між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 , з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 05 лютого 2021 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає одна тисяча двадцять гривень.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до кримінального проступку, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, зокрема, вимогам ст. 52, 53КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.
При призначенні покарання суд також виходить з положень ч. 3 ст. 5 КК України відповідно до якої Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_3 попередження вчинення ним та іншими нових кримінальних правопорушень, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді штрафу, яке передбачено в санкціях ч. 1 статті 309 КК України як в редакції Закону від 15.04.2008 року, так і в редакції Закону від 22.11.2018 року.

Враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону від 22.11.2018 року передбачає призначення покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд при призначенні покарання застосовує санкцію ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону від 15.04.2008 року, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення та передбачає більш м`який розмір покарання у виді штрафу - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого повинен бути ближчим до мінімального.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 05.02.2021 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 , з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому узгоджене в угоді покарання:
- за санкцією ч.1 ст.309 КК України в редакції Закону від 15.04.2008 року у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає одна тисяча двадцять гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальнівитрати в розмірі 942 (дев`ятсот сорок дві) грн. 06 коп.

Речові докази у справі: залізну банку з-під цукерок, з наркотичним засобом канабісом масою 8,26 г, які поміщені до спецпакету №0019000, що зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1