ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/963/20 Справа № 206/2916/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного

ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
місце народження: с.Кисличувата Томаківського району
Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживає
за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська

від 01 липня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 серпня 2020 року, визначено розмір застави у сумі 31530 грн. з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, вчинив інкриміновані йому злочини під час іспитового строку за попереднім вироком суду, тому є підстави вважати, що він, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду, а також продовжить вчинювати інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
В апеляційній скарзі підозрюваний просить змінити йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що він не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду та зобов`язується з`являтися за першою вимогою. Зазначає, що він має постійне місце реєстрації, де постійно проживає.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 30 червня 2020 року ОСОБА_7 письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, що виразилися у таємному викраденні майна (крадіжка), вчиненому повторно; у таємному викраденні майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб; у закінченому замаху на таємне викрадення майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 23 травня 2020 року; протоколом огляду місця події від 12 червня 2020 року; протоколом огляду місця події від 17 червня 2020 року; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від 17 червня 2020 року, який повідомив, що він працює на посаді заступника начальника відділу безпеки магазину Варус-40, який розташований за адресою: м.Дніпро, вул.20-річчя Перемоги, 43-д, та зазначив обставини затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які неодноразово вчиняли крадіжку товару магазину; протоколом допиту свідка

ОСОБА_10 від 17 червня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25 червня 2020 року, яка повідомила про обставини викрадення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 товару магазину Варус-40 11 червня 2020 року.

Що стосується доводів підозрюваного про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, вчинив інкриміновані йому злочини під час іспитового строку за попереднім вироком суду, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_7 не має постійного місця роботи та стабільного джерела прибутку, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підозрюваного доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Щодо посилання підозрюваного на те, що він має постійне місце реєстрації де постійне проживає, слід зазначити, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Зазначені в апеляційній скарзі підозрюваного доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2020 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4