Справа № 645/352/14-к
Провадження № 1-в/645/207/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 року у відповідність до вимог закону, щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 05.02.2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, із застосуванням положень ст. 76 КК України, -
встановив:
Начальник Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернулась до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання про приведення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 року у відповідність до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII про зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання.
Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив подання розглянути без його участі, подання підтримав.
Прокурор в судове засіданні не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила подання розглянути без її участі, просила задовольнити подання та привести вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 року у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, призначивши засудженому за ч. 1 ст. 185 КК 2 роки обмеження волі.
Засуджений в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду подання сповіщався належним чином, про причини не явки суд не повідомив.
Згідно ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Суд, розглянувши подання, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.
Встановлено, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, призначено покарання за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі, за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі. Згідно з ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 остаточно покарання два роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік. На підставі ст. 76 п.п.2,3 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
ОСОБА_4 з 24.04.2014 року перебуває на обліку кримінально-виконавчої інспекції Фрунзенського району м. Харкова (Немишлянському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області).
Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01.07.2020 року, ч.1 ст. 185 КК України викладено у наступній редакції: «Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Таким чином, після внесених змін ч.1 ст.185 КК України з 01 липня 2020 року не передбачає такого виду покарання, як позбавлення волі.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Оскільки вищезазначені зміни пом`якшують кримінальну відповідальність, вони мають зворотну дію в часі.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Частина 3 статті 74 КК України визначає, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
В ч.1 ст.72 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 1) одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт; 2) одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 3) одному дню обмеження волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
Враховуючи викладене, беручи до уваги, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 року ОСОБА_4 , засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, що після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII перевищує санкцію ч.1 ст.185 КК України, яка в чинній редакції не передбачає призначення покарання у виді позбавлення волі, враховуючи те, що обставини, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, передбачені ст.61 КК України, відсутні, суд вважає за необхідне подання Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задовольнити та привести вирок щодо ОСОБА_4 засудженого за ч.1 ст.185 КК України у відповідність з чинною нормою цієї статті, призначивши покарання у виді обмеження волі з дотриманням положень ч.1 ст.72 КК України.
При цьому, раніше визначений ОСОБА_4 іспитовий строк судом не змінюється та підлягає обрахуванню з моменту проголошення вищезазначеного вироку, як це передбачено ч.1 ст.165 КВК України.
На підставі викладеного, ч.ч.1,3 ст.5, ч.1 ст.72, ч.3 ст.74 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-
постановив:
Клопотання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про приведення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 року у відповідність до вимог закону, щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Привести вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 року у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 05.02.2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, ст. 76 КК України, а саме: призначити ОСОБА_4 , покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 2 років обмеження волі. Покарання призначене за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі та остаточне покарання призначене на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді двох років позбавлення волі, залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, а саме повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації).
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя ОСОБА_1