Провадження № 11-кп/824/810/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представників потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілих, цивільного відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, працюючого водієм в ТОВ «ВТК» Інтер-Пласт», одруженого, має на утриманні дружину ОСОБА_13 , інваліда 3 групи з дитинства та малолітню доньку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником Антитерористичної операції, нагороджений медаллю «За відвагу», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки; на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_15 на відшкодування майнової шкоди суму 1008 гривень 50 копійок та на відшкодування моральної шкоди суму - 100 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 на відшкодування майнової шкоди суму 401 гривня 30 копійок та на відшкодування моральної шкоди суму 100 000 гривень. Вироком вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 09 серпня 2018 року близько 09 години 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_16 , рухався заднім ходом по проїзній частині дворової території будинку №13 по вул. Дарницький бульвар в м. Києві зі сторони під`їзду №6 в напрямку під`їзду №4.
В салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходились пасажири ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

В цей час, позаду автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходилася пішохід ОСОБА_19 .

Під час руху ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.3: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 підпункту «б»: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 10.9 під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху; для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком та під час руху заднім ходом проявив неуважність, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну не звернувся за допомогою до інших осіб (пасажирів вказаного вище транспортного засобу), внаслідок чого позбавив себе можливості своєчасно виявити небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_19 , яка знаходилась позаду вказаного транспортного засобу, яку він, при допомозі вказаних вище осіб, об`єктивно спроможній був би виявити, внаслідок чого, при русі заднім ходом, навпроти будинку №13 по вул. Дарницький бульвар в м. Києві, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_19 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_19 отримала тілесні ушкодження, від яких того ж дня о 14 годині 45 хвилин померла в приміщенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.

Як вбачається з даних, що містяться у висновку судово-медичної експертизи трупа за № 90/1835/2, смерть ОСОБА_19 настала внаслідок ушкодження декількох ділянок тіла, які супроводжувались утворенням множинних переломів кісток скелету, травматичної ампутації лівої нижньої кінцівки та масивною крововтратою, що призвело до розвитку шоку.

Вказані ушкодження знаходяться у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою.

Порушення водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху та настання наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_19 перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

В апеляційній скарзі з доповненнями потерпіла ОСОБА_15 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, призначивши реальне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_8 моральну шкоду на користь ОСОБА_15 в розмірі 355 324 гривень, стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_15 майнової шкоди в розмірі 22 440 гривень та моральної шкоди в розмірі 44 676 гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при призначенні покарання судом не враховано наявність обтяжуючої обставини вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також судом неправомірно визнано обставинами, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття обвинуваченого та активне сприяння в розкритті злочину, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та дружини інваліда 3 групи, оскільки під час розгляду справи ОСОБА_8 , жодного разу він не вибачився та не намагався залагодити вчинення правопорушення, а визнання вини, яка і так доведена, і цивільного позову, який ніколи не буде відшкодований, не може свідчити про щире каяття обвинуваченого, посилання обвинуваченого на наявність земельної ділянки і гаражу, які він може віддати в якості відшкодування цивільного позову не підтверджені, так як дій направлених на продаж майна не вчиняв, а тому вважає, що вказані обставини є штучними і не можуть слугувати підставами для застосування ст. 75 КК України. Підкреслює, що протягом усього розгляду справи обвинуваченим надавалися документи, які є штучно створеними, зокрема і довідка про вагітність дружини, і такі дії направлені на уникнення відповідальності. Потерпіла вказує, що судом зменшено розмір заявленої моральної шкоди, який обвинуваченим був визнаний, неправомірно, не враховано тяжку втрату матері, а для її доньки - бабусі. Також вказує, що судом у резолютивній частині вироку не вказано про задоволення її позову та здійснення на її користь страхового відшкодування з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» витрат, понесених на поховання матері у сумі 22 440 гривень та моральної шкоди у сумі 44 676 гривень, хоча у мотивувальній частині вироку зазначено про задоволення її позову.
В апеляційній скарзі з доповненнями потерпіла ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, призначивши реальне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_8 моральну шкоду на користь ОСОБА_10 в розмірі 400 000 гривень.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при призначенні покарання судом не враховано наявність обтяжуючої обставини вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також судом неправомірно визнано обставинами, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття обвинуваченого та активне сприяння в розкритті злочину, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та дружини інваліда 3 групи, оскільки під час розгляду справи потерпілі не побачили щирого каяття ОСОБА_8 , жодного разу він не вибачився перед ними та не намагався залагодити вчинення правопорушення, а визнання вини, яка і так доведена і цивільного позову, який ніколи не буде відшкодований, не може свідчити про щире каяття обвинуваченого, посилання обвинуваченого на наявність земельної ділянки і гаражу, які він може віддати в якості відшкодування цивільного позову не підтверджені, так як дій направлених на продаж майна не вчиняв, а тому вважає, що вказані обставини є штучними і не можуть слугувати підставами для застосування ст. 75 КК України. Підкреслює, що протягом усього розгляду справи обвинуваченим надавалися документи, які є штучно створеними, зокрема і довідка про вагітність дружини, і такі дії направлені на уникнення відповідальності. Потерпіла вказує, що судом зменшено розмір заявленої моральної шкоди, який обвинуваченим був визнаний, неправомірно, не враховано тяжку втрату бабусі.
В апеляційній скарзі цивільний відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить вирок змінити, виключити з мотивувальної частини вироку фразу «Тому суд приходить до висновку про задоволення позову потерпілої ОСОБА_15 та здійснення на її користь страхового відшкодування з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» витрат, понесених на поховання матері у сумі 22 440 гривень та моральної шкоди у сумі 44 676 гривень.», в іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що резолютивна частина вироку не містить рішення суду щодо стягнення коштів із ПрАт «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», проте в мотивувальній частині вироку міститься мотивація і прийняте рішення щодо стягнення коштів. Вважає, що вимога про відшкодування майнової шкоди в сумі 22 440 грн. не підтверджена належними та допустими доказами і не підлягає задоволенню, оскільки договір-замовлення на організацію та проведення поховання від 11.08.2018 року не є розрахунковим документом, спростовується арифметичним розрахунком кошторису, що складає 16540 грн, а копія товарного чеку на суму 22 440 грн. не відповідає критеріям фінансового документу, що передбачено наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 року № 13 «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів» та документу, який би підтвердив факт оплати відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Посилаючись на п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає, що суд стягнув на користь позивача кошти в якості моральної шкоди в розмірі 44 676 грн, яким позбавив право на отримання відшкодування інших осіб, оскільки у матеріалах справи відсутня довідка про склад сім`ї. Вважає, що згідно вимог ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягнення зі страховика коштів у вигляді страхового відшкодування у межах кримінального судочинства є незаконним.

Потерпілою ОСОБА_15 подано заперечення на апеляційну скаргу цивільного відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в яких просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь майнової шкоди в розмірі 22 440 гривень та моральної шкоди у сумі 44 676 гривень, тобто в загальній сумі 67 116,00 грн. Вважає, що вона, як потерпіла, має право на відшкодування шкоди і розмір шкоди підтверджений документально.

Потерпілі та представник відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до суду не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду повідомлені.

Заслухавши доповідь судді, представника потерпілих, який підтримав апеляційні скарги потерпілих та заперечив проти задоволення апеляційної скарги цивільного відповідача, прокурора, який не підтримав апеляційні скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, сторонами у апеляційному порядку не оскаржується.

Покарання обвинуваченому судом призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, при обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому злочині, офіційно працює, має на утриманні дружину інваліда 3-ї групи з дитинства та малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , є єдиним годувальником сім`ї, має постійне місце реєстрації та проживання, є учасником Антитерористичної операції, нагороджений медаллю «За відвагу», має водійське посвідчення на керування категорій «В», «С», «С1», має великий водійський стаж, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, активно сприяв в розкритті злочину, після вчинення його сам викликав працівників поліції та лікарів, повідомивши, що саме він вчинив злочин, вживав заходи щодо відшкодування матеріальної шкоди, а також відсутність обставин, які обтяжують його покарання.

Відповідно до вимог ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5-ти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як випливає із змісту вироку, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів вказаний висновок суду першої інстанції вважає таким, що ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.
Згідно зі ст. 66 КК щире каяття може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного. Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.

З кримінального провадження вбачається, що обвинуваченим дійсно та відверто визнана провина у вчиненні злочину, висловлений щирий жаль з приводу цього та засуджена така своя поведінка, тому судом вірно врахована така обставина, що обтяжує його покарання, як щире каяття.

Доводи потерпілих про фінансову неспроможність обвинуваченого відшкодувати заподіяну шкоду не є підставою для висновку про можливість виправлення особи лише в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, доводи апеляційних скарг потерпілих про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є безпідставними.

Проте, доводи апеляційних скарг потерпілих про неправильне вирішення цивільного позову є слушними.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно вимог ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, під час розгляду справи у суді першої інстанції представником потерпілої ОСОБА_15 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 1008,50 грн. майнової шкоди, понесеної на лікування та 355 324 грн. моральної шкоди, про стягнення з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 22 440 гри майнової шкоди, понесеної на поховання та 44 676 грн. моральної шкоди ( т. 1 а.с 39-40).
Представником потерпілої ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 401,30 грн. майнової шкоди, понесеної на лікування та 400 000 грн. моральної шкоди ( т. 1 а.с. 51-52).

Рішення суду про стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілих майнової шкоди не оспорюється в апеляційному порядку.

На думку колегії суддів, потерпілим діями обвинуваченого заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях внаслідок втрати близької людини, вимушеності змін у звичному способі життя, що призвело до звернення за наданням психолого-психіатричної допомоги, тобто, у сукупності все це позначилось на укладі їх життя, а тому грошовий еквівалент такої шкоди визначений судом першої інстанції не вірно.

Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить про необхідність визначення розміру заподіяної кожній з потерпілих моральної шкоди, що підлягає стягненню з винного, у 300 000 грн., що відповідатиме критеріям виваженості, справедливості та розумності.

Крім того, колегія суддів погоджується з мотивами наведеними у вироку та висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог потерпілої ОСОБА_15 та здійснення на її користь страхового відшкодування з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у сумі 22 440 гривень та моральної шкоди у сумі 44 676 гривень.

Оскільки судом висновки суду не викладені у резолютивній частині вироку у формі рішення, то колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_15 про необхідність ухвалення такого рішення слушними.

Доводи апеляційної скарги цивільного відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» правильності висновків суду не спростовують.
Так, невідповідність наданих позивачем доказів спричинення матеріальної шкоди на суму 22440 грн. критеріям фінансового документу не свідчить про те, що така шкода не була спричинена.

Відсутність у матеріалах справи довідки про склад сім`ї загиблої не є підставою для визнання неправильним рішення суду про стягнення 12 мінімальних заробітних плат в рахунок відшкодування моральної шкоди дочці загиблої ОСОБА_15 відповідно до вимог ст.27.3 3У «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Твердження про відсутність волевиявлення ОСОБА_15 на отримання страхового відшкодування від страхової компанії суперечить матеріалам справи, оскільки сам факт заявлення позову до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» свідчить про протилежне.

Отже, вирок суду в частині вирішення цивільного позову підлягає зміні шляхом збільшення розміру завданої потерпілим моральної шкоди винними діями ОСОБА_8 та стягнення з цивільного відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» матеріальної і моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_15 .
Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги потерпілих задовльнити частково.

Апеляційну скаргу цивільного відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди змінити.

Стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_15 22 440 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 44 676 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 67 116 гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_15 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1008 гривень 50 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн., а всього 301 008 гривень 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 401 гривень 30 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн., а всього 300 401 гривень 30 коп.

В решті вирок залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: