490/542/21 10.02.2021
н/п 1-кп/490/279/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/542/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000225, відомості про яке внесено 02.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка, Доманівського р-ну, Миколаївської обл., громадянина України, українця, неодруженого, який має неповнолітню дитину на утриманні, раніше несудимого, з неповною загальною середньою (базовою) освітою, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на момент вчинення злочину військовослужбовця військової строкової служби, радіотелефоніста відділення артилерійської розвідки взводу управління протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос»,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

03.06.2019 громадянина ОСОБА_4 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.06.2019 №140 прийнято на військову строкову службу, та зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта військової частини НОМЕР_2 .
Так, 23.07.2019 після завершення проходження фахової військової підготовки у військовій частині НОМЕР_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 23.07.2019 №188 ОСОБА_4 направлено для проходження подальшої військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
23.07.2019 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) від 23.07.2019 №178 матроса ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду радіотелефоніста відділення артилерійської розвідки взводу управління протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Відтак, з 03.06.2019, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_2 з обласного збірного пункту, ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.
Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проходячи військову службу, ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Будучи військовослужбовцем, матрос ОСОБА_4 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Так, 27.08.2019 о 09 год. 00 хв. матрос ОСОБА_4 згідно розпорядження старшої медичної сестри військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 був направлений до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ), для отримання медичної консультації (огляду), після чого 27.08.2019 зобов`язаний був повернутися до розташування військової частини НОМЕР_1 .
Проте, 27.08.2019 о 13 год. 30 хв. матрос ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової строкової служби, проходячи її на посаді радіотелефоніста відділення артилерійської розвідки взводу управління протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ) та перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, до 19.01.2021, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив розташування військової частини.
19.01.2021 матрос ОСОБА_4 добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та заявив про себе та вчинений ним злочин.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у самовільному залишенні військової частини, без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 , провину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що повністю підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті, оскільки за сімейними обставинами він 27.08.2019 року, будучи військовослужбовцем ЗСУ за призовом, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_3 , та перебував за адресою: АДРЕСА_2 . У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, просив його суворо не карати.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст.349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і ОСОБА_4 винуватий у його вчиненні, так як він самовільно залишив військову частину, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи військовослужбовцем (крім строкової служби).
Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше несудимий, має постійне місце мешкання, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, а тому приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки, звільнивши обвинуваченого від реального його відбуття на підставі вимог ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого іспитового строку один рік, він не вчинить іншого кримінального правопорушення, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Крім того, суд вважає необхідним, у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на підставі вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженню не заявлявся.
Речові докази у справі відсутні.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

У Х В АЛ И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1