УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 522/5615/16-к
провадження № 51-4788ск20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року, яку постановлено в межах кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2018 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці з конфіскацією майна, яке є його власністю; ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяціз конфіскацією майна, яке є його власністю; ОСОБА_8 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяціз конфіскацією майна, яке є його власністю; ОСОБА_9 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяціз конфіскацією майна, яке є його власністю.

Не погоджуючись з вказаним вироком захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , поза межами строку на апеляційне оскарження подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 30 червня 2020 року відмовив у задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду і повернув апеляційну скаргу захиснику.

Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вищезазначену ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що вирок ухвалено 22 червня 2018 року без його та ОСОБА_5 участі, копію вироку він отримав 17 вересня 2019 року, апеляційну скаргу подав 28 жовтня 2019 року з пропуском 30 денного строку з поважних причин.

Мотиви Суду

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 395 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) апеляційна скарга може бути подана на вирок суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. За змістом ч. 3 зазначеної статті для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Як видно з інформації, що міститься в провадженні за скаргою, захисник, не погоджуючись з постановленим вироком місцевого суду від 22 червня 2018 року, поза межами строку на апеляційне оскарження (28 жовтня 2019 року) подав апеляційну скаргу, до якої долучив клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування свого клопотання захисник вказував на те, що причиною пропуску строку на апеляційне оскарження слугувало те, що ні він, ні ОСОБА_5 , не брали участі під час розгляду кримінального провадження, за результатами якого ухвалено оскаржуваний вирок, а копію даного вироку захисник отримав лише 17 вересня 2019 року, однак на протязі 30 днів подати апеляційну скаргу не зміг, так як перебував у відпустці, а ОСОБА_5 17 жовтня 2019 року захворів.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, апеляційний суд ухвалою від 30 червня 2020 року відмовив у його задоволенні та повернув захиснику апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.

Приймаюче вказане рішення, апеляційний суд виходив з того, що захисник ОСОБА_4 вказав, що він не зміг вчасно подати апеляційну скаргу після отримання ним копії оскаржуваного вироку, хоча підготував скаргу своєчасно. Однак у зв`язку з перебуванням у відпустці надав її підзахисному для подання її до суду. А в подальшому підзахисний йому повідомив, що захворів та своєчасно не подав апеляційну скаргу.

Крім цього, ОСОБА_5 вказав, що не зміг подати апеляційну скаргу у передбачений законодавством строк, оскільки перебував на амбулаторному лікуванні, однак, доказів на підтвердження вказаних обставин апеляційному суду не надав.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що захисник ОСОБА_5 , який є юридично обізнаною особою, та якому відомі норми законодавства щодо апеляційного оскарження судових рішень не існувало об`єктивних перешкод вчасно звернутися із апеляційною скаргою, в тому числі і шляхом її надіслання поштовим відправленням. При цьому вказала, що вважає безпідставними зазначеніОСОБА_5 на його думку поважні причини пропуску з огляду на перебування його на амбулаторному лікуванні, оскільки у даному випадку він не був обмежений у пересуванні, що свідчило про можливість подання апеляційної скарги як наданням її особисто до суду, так і шляхом поштового відправлення у строк визначений КПК.

Тому апеляційний суд дійшов висновку, що захисник не навів переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску ним строку апеляційного оскарження.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Отже, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що наведені захисником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними і не перешкоджали йому реалізувати своє право на апеляційне оскарження та раніше подати апеляційну скаргу.

Верховний Суд виходить з того, що в цій справі наведене захисником обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, є явно недостатнім для того, щоб суд апеляційної інстанції міг визнати ці причини поважними та такими, що об`єктивно зумовили затримку з поданням захисником апеляційної скарги на вирок місцевого суду, особливо з огляду на те, що у нього був час для належної реалізації свого права на оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2018 року вчасно.

До того ж касаційна скарга захисника не містить належних доводів на спростування висновків апеляційного суду наведених в ухвалі цього суду на обґрунтування прийнятого рішення.

Таким чином, з урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК та доводів клопотання захисника про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження, які аналогічні доводам його касаційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що його апеляційна скарга підлягає поверненню, оскільки захисником не наведено причин, які свідчать про поважність пропуску ним зазначеного строку.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3