Справа № 465/4204/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/913/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 30 липня 2020 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування та матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000882 від 04.05.2020, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 , як такий, що не відповідає вимогам Глави 25 та статті 291 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, суддя суду першої інстанції, зокрема, вказав, що обвинувальний акт не відповідає загальним вимогам, і зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, згідно якого, виклад фактичних обставин справи кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими не відповідають матеріалам кримінального провадження; у зв`язку з цим, не відповідає фактичному кваліфікація дій обвинуваченого, а також вказав на те, що за матеріалами кримінального провадження є очевидною наявність ознак злочину, передбаченого ст.. 307 КК України, прокурор ОСОБА_9 свого обов`язку, визначеного п. 4 ч. 2 ст. 301 КПК України не виконав, кримінальне провадження для проведення досудового слідства не направив. Під час скерування обвинувального акта з матеріалами кримінального провадження для його розгляду у спрощеному провадженні, прокурор у цілому не дотримався вимог та правил розділу Глави 25 КПК України, а тому дана обставина позбавляє суд здійснити розгляд обвинувального акта як за правилами спрощеного порядку, так і його розгляду в судовому засіданні
Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 30 липня 2020 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки прийнята із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактично з`ясованим обставинам.
Зазначає, що в даному обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення в повному обсязі, встановлено час і місце вчинення кримінального правопорушення згідно вимог ст.291 КПК України, твердження суду першої інстанції не знаходять свого підтвердження.
Вказує, що на думку суду, обвинувачений придбав та зберігав інкриміновані пакети з наркотичною речовиною з метою збуту та збув такі, що є встановленим фактом котрий знайшов своє підтвердження у процесуальних документах слідчого та слідчого судді, яких чомусь не побачили старший інспектор дізнання Франківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 та прокурор ОСОБА_9 при складанні обвинувального акта щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку. Проте вказане твердження, на переконання прокурора, не знаходить свого підтвердження, оскільки під час досудового розслідування не встановлено належних та допустимих доказів збуту наркотичної речовини особою, а відтак і не має процесуального рішення з питань наявності в діях ОСОБА_7 ознак злочину, передбаченого однією з частин ст.307 КК України.
Вважає доводи суду щодо неможливості здійснення розгляду обвинувального акта як за правилами спрощеного порядку, так і його розгляду в судовому засіданні необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не відповідають фактично з`ясованим обставинам.
Наголошує, що надсилати до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні є правом прокурора, а не обов`язком. При цьому, вказує, що прокурором роз`яснено сторонам можливість розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку і з`ясовано їхнє бажання проводити розгляд в загальному порядку.
На думку прокурора, в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які посилання на порушення вимог ст.291 КПК України, а тому така є невмотивованою та безпідставною.
Заслухавши доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно частини 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, а саме, відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Висновок суду першої інстанції про те, що прокурором не дотримано вимоги п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, є безпідставними та необґрунтованими.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000882 від 04.05.2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, який було направлено для розгляду до Франківського районного суду м.Львова, вказаний процесуальний документ, за своїм змістом, у повній мірі відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України, обставини вчинення кримінального проступку викладено повно, з урахуванням доказів, які зібрані на досудовому розслідуванні, обвинувачення сформульовано достатньо конкретно, що дозволяє зрозуміти, які саме діяння інкриміновано обвинуваченому.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що посилання в ухвалі суду на те, що обвинувальний придбав та зберігав інкриміновані пакети з наркотичною речовиною з метою збуту та збув такі не знайшло свого підтвердження, оскільки під час досудового розслідування не було встановлено належних та допустимих доказів збуту наркотичної речовини особою, а відтак і не має процесуального рішення з питань наявності в діях ОСОБА_7 ознак злочину, передбаченого однією з частин ст.307 КК України.
На переконання колегії суддів, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, зазначена правова кваліфікація з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення. Виконані інші вимоги встановлені ст. 291 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог ч.3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України і повернення обвинувального акту може мати місце, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, є предметом судового розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, наданих йому ст.314 КПК України, оскільки оцінка обґрунтованості пред`явленого обвинувачення неможлива на стадії підготовчого судового засідання. Дані питання є предметом дослідження безпосередньо під час розгляду судом кримінального провадження, у тому числі, під час надання оцінки доказам у нарадчій кімнаті. Питання обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, кваліфікації дій не може бути вирішено на стадії підготовчого засідання, оскільки це суперечить вимогам глави 27 КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення ст. ст. 314, 315 КПК України, якими визначено виключний перелік питань, що підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, надав оцінку правильності формулювання обвинувачення, здійснив дослідження та дав оцінку фактичним обставинам кримінального правопорушення, що можливо зробити в ході судового розгляду кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що наведені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі підстави для повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000882 від 04.05.2020 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не ґрунтується на вимогах закону.
Крім цього, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що подача до суду клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за змістом ст.302 КПК України є правом прокурора, а не обов`язком. Відтак, відсутність в данному випадку такого клопотання не свідчить про невідповідність обвинувального акта вимогам Глави 25 КПК України.
Таким чином, зазначені в ухвалі суду першої інстанції від 30 липня 2020 року підстави повернення обвинувального акта й відповідно висновки суду про необхідність повернення обвинувального акта прокурору не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону й фактичним обставинам не відповідають.
Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора стосовно безпідставності повернення обвинувального акту прокурору при апеляційному розгляді підтвердились, а тому таку слід задоволити, ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 30 липня 2020 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №№0000882 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , задоволити.
Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 30 липня 2020 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді