Справа № 149/424/20
Провадження №11-кп/801/1150/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000488 від 24.12.2019,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2020, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше судимого:

06.12.2011 Літинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

28.12.2012 Літинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. 20.03.2015 звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково, невідбутий строк 7 місяців 24 дні

-визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 296 КК України.
Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2020 ОСОБА_9 визнано винним та призначити йому покарання за вчинення кримінальних правопорушень злочинів передбачених:

ч. 1 ст. 125 КК України 200 годин громадських робіт,

ч. 1 ст. 121 КК України позбавлення волі на строк (5) років;

ч. 4 ст. 296 КК України позбавлення волі на строк (6) шість років.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України переведено та за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 вирішено обчислювати з моменту його затримання на виконання цього вироку.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 8871,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 80000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 425,83 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Також судовим рішенням вирішено питання щодо речових доказів.

Судовим рішенням суду першої інстанції встановлено, що 23.12.2019 о 21:45 ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік супермаркету «Мередіан», що у м. Хмільник по просп. Свободи, 10, спричинив конфлікт із ОСОБА_10 в ході якого, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно завдав один удар лівою рукою в область обличчя ОСОБА_11 , в результаті чого останній впав спиною на асфальтне покриття та підвівся.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 умисно завдав один удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_10 , в результаті чого останній вдруге впав спиною на асфальтне покриття.

В результаті протиправних дій ОСОБА_9 у ОСОБА_10 виявлено тілесне ушкодження у вигляді гематоми на обличчі, яке за своїм ступенем тяжкості, відповідно до висновку експерта № 5 від 06.02.2020 належить до легких тілесних ушкоджень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Після цього, 23.12.2019 близько 22:30 год. ОСОБА_9 разом із своїм знайомим ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тримаючи у правій руці порожню пляшку з-під шампанського ємністю 0,7 л написом «FRAGOLINO», проходили навпроти будинку АДРЕСА_2 та розмовляли. ОСОБА_9 побачив, що через дорогу, по тротуару рухалась група невідомих осіб, а саме двоє невідомих жінок та двоє чоловіків, один з яких ОСОБА_8 .

У подальшому, ОСОБА_9 використовуючи нікчемний привід, висловлюючись нецензурною лайкою, прагнучи самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, бажаючи показати свою зверхність до оточуючих без будь-яких на те вагомих причин, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі та поведінки, які знаходять свій вияв у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, установлених правил співжиття, спілкування, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи при собі заготовлений для спричинення тілесних ушкоджень предмет, а саме скляну порожню пляшку ємністю 0,7 л., яку тримав у правій руці, перейшов через дорогу та безпричинно наніс ОСОБА_8 один удар в ліву частину голови. В результаті завданого удару потерпілий, втративши свідомість впав на тротуар.

Згідно висновку експерта № 9 від 07.02.2020 у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (гематом м`яких тканин голови, внутрішньочерепних гематом, переломів склепіння основи та лицевого відділу черепа), яка за своїм характером належить до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечна для життя в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричинила б загрозливі для життя явища і котра без надання медичної допомоги, за звичним своїм перебігом, закінчується чи може закінчитися смертю, згідно «Наказу № 6 п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Окрім того, 23.12.2019 близько 22:50 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тримаючи у правій руці порожню скляну пляшку з-під шампанського ємністю 0,7 л. написом «FRAGOLINO», проходив навпроти будинку АДРЕСА_2 .

В той час, ОСОБА_9 побачив, що через дорогу, по тротуару рухалась група невідомих осіб, а саме двоє жінок та двоє чоловіків, один з яких ОСОБА_8 .

У подальшому, ОСОБА_9 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці скляну порожню пляшку ємністю 0,7 л., перейшов через дорогу та наніс ОСОБА_8 один удар в ліву частину голови. В результаті завданого удару потерпілий, втративши свідомість впав на тротуар.

Згідно висновку експерта № 9 від 07.02.2020 у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (гематом м`яких тканин голови, внутрішньочерепних гематом, переломів склепіння основи та лицевого відділу черепа), яка за своїм характером належить до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечна для життя в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричинила б загрозливі для життя явища і котра без надання медичної допомоги, за звичним своїм перебігом, закінчується чи може закінчитися смертю, згідно «Наказу № 6 п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі поданій захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ставиться вимога про скасування вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2020 щодо ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 296 КК України та ухвалення в цій частині нового вироку, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч. 4 ст. 296 КК України та ч. 1 ст. 296 КК України.

В доводах апеляційної скарги захисник посилається на те, що судом неправильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки не було доведено те що під час вчинення хуліганських дій він використовував пляшку з-під шампанського як предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

Інші сторони кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 подану ним апеляційну скаргу повністю підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 просив залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, посилаючись на її необґрунтованістю та безпідставність, а вирок суду першої інстанції без змін.

Потерпілий ОСОБА_8 також заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив залишити вирок без змін.

Обвинувачений ОСОБА_13 на неодноразові виклики в судове засідання до апеляційного суду не з`явився та не повідомив і не підтвердив суду поважність своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Захисник обвинуваченого, прокурор та потерпілий не заперечували проти судового розгляду у відсутність обвинуваченого, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України судовий розгляд відбувся у його відсутність.
Потерпілий ОСОБА_11 також до суду апеляційної інстанції не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Учасники судового розгляду не заперечували проти судового розгляду у його відсутність, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України судовий розгляд відбувся у його відсутність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Проте, таких клопотань згідно вимог ч. 3 ст. 404 КПК України до суду апеляційної інстанції не надходило.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, матеріали кримінального провадження та судове рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду переконана, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 296 КК України.

Зокрема, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що на його думку судом першої інстанції неправильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки не було доведено те що під час вчинення хуліганських дій він використовував пляшку з-під шампанського як предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції, незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, його вина доведена безпосередньо дослідженими у кримінальному провадженні доказами, а саме показами потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , а також дослідженими письмовими доказами, зокрема під час слідчого експерименту від 13.02.2020, відеозапис якого було досліджено судом, який підтвердив обставини нанесення 23.12.2019 потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, а саме одного удару пляшкою з-під шампанського «FRAGOLINO» по голові потерпілого. Вина ОСОБА_9 у вчиненні даних правопорушень підтверджується також чіткими, послідовними та такими що узгоджуються між собою показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які були очевидцями події та бачили, як ОСОБА_9 безпричинно наніс удар пляшкою з-під шампанського по голові ОСОБА_8 , від якого останній впав та втратив свідомість. Зазначені свідки вказали на ОСОБА_9 як на особу що наносила удар потерпілому ОСОБА_8 . Наявність у потерпілого тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент заподіяння, їх виникнення 23.12.2019 підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 9 від 07.02.2020. Вказані докази узгоджуються між собою та приймаються судом до уваги.

Як в апеляційній скарзі захисника, так і у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_7 стверджують про неправильність на їх думку кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України та просили виключити таку кваліфікуючу ознаку як вчинення із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з такими твердженнями обвинуваченого та його захисника, оскільки переконана у правильності та обґрунтованості викладених у вироку висновків суду першої інстанції, який не погодився з такими доводами сторони захисту, з огляду на те, що відповідно до п. 9, п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006, які взяті судом до уваги, а також висновки зроблені Верховним Судом у справі № 749/1092/16-к від 12.03.2019, відповідно до яких заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень є предмети, які хоча і не піддавались будь-якому попередньому обробленню, але були спеціально підготовлені винним для вказаної цілі та об`єктивно можуть бути використані для нанесення тілесних ушкоджень. Вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

А тому, враховуючи встановлені місцевим судом обставини кримінального провадження, зокрема показання свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що ОСОБА_9 починаючи переходити дорогу тримав за горловину пляшку з-під шампанського, якою, підійшовши до потерпілого ОСОБА_8 та наніс йому удар по голові, а також покази самого потерпілого ОСОБА_8 , тому враховуючи такі дії обвинуваченого, що супроводжувались особливою зухвалістю та наслідки цих дій, спосіб нанесення удару, а саме нанесення удару неочікувано для потерпілого та перебуваючи позаду нього, зазначене підтверджує правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 саме за ч. 4 ст. 296 КК України та відсутність достатніх підстав для виключення цієї кваліфікуючої ознаки, у зв`язку з чим доводи сторони захисту апеляційний суд також відхиляє.

Колегія суддів вважає, що показання потерпілого та зазначених свідків є логічними та послідовними і узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а показання обвинуваченого в зазначений частині цими доказами спростовуються, тому жодних підстав сумніватися в достовірності показань потерпілого та цих свідків колегія суддів не вбачає.

На думку колегії суддів, показання потерпілого, зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту не мають істотних суперечностей з показаннями потерпілого, даними під час судового розгляду.

Отже, в діях обвинуваченого ОСОБА_9 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Колегія суддів під час розгляду даного кримінального провадження також враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На думку колегії суддів, у даному випадку саме такий вид та розмір покарання для ОСОБА_9 буде необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, тому не вбачає достатніх підстав для його скасування чи зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 403, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2020 відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 296 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_17 ОСОБА_4