УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чернеча слобода Буринського району Сумської області, працюючої приватним підприємцем, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 , 15.10.2020 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 .
Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 22.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 03 години 00 хвилин 06.11.2010 водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Тойота Прадо», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Стависької в м. Могилів-Подільський Могилів-Подільського району Вінницької області, в напрямку вул. Ринкової, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, в районі магазину "24 години", в момент об`єктивної появи в полі її зору пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїзну частину дороги зліва-направо по напрямку руху автомобіля, не вжила своєчасних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу, для якого могла бути створена небезпека, внаслідок чого допустила наїзд на останнього, заподіявши йому тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 138-к від 30.03.2015 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - забою головного мозку важкого ступеню з переважним ураженням стовбуру головного мозку, масивного субарахноїдального крововиливу з проривом в шлуночкову систему, переломів латеральної стінки правої гайморової пазухи і медіальної стінки правої орбіти, гематоми м`яких тканин в ділянці правого ока та правої щоки; закритого внутрішнє-суглобового перелому зовнішнього мищелка великогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням, саден - в підлопатковій ділянці справа, на задній поверхні грудної клітки справа в нижньому відділі та в ділянці зовнішньої кісточки правої гомілки. Тілесні ушкодження у ОСОБА_8 у вигляді закритої черепно-мозкової травми - забою головного мозку важкого ступеню, переломів кісток правої гайморової пазухи і правої орбіти, масивного субарахноїдального крововиливу з проривом у шлуночкову систему являлися небезпечними для життя в момент заподіяння та супроводжувалися загрозливими для життя явищами, тому належать до тяжких тілесних ушкоджень. Вказані вище тілесні ушкодження у ОСОБА_8 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), їх характер і морфологічні прояви допускають можливість бути спричиненими в строк та за обставин, вказаних у «постанові» про призначення судово-медичної експертизи 06.11.2010. Характер і локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 свідчать, що за умов його вертикального положення під час ДТП, при зіткненні він був повернутий до транспортного засобу заднє-правою поверхнею тіла і первинний контакт, найбільш ймовірно, відбувся у зовнішню поверхню правої гомілки біля колінного суглобу та у ділянку спини справа, що за механізмом утворення не суперечить обставинам, відображеним у матеріалах кримінального провадження у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_8 від 19.04.2011.
Відповідно до висновку повторної судово-медичної експертизи №525/193 від 25.10.2011 всі тілесні ушкодження, які є на тілі ОСОБА_8 , характерні для їх отримання під час дорожньо-транспортної пригоди, коли тіло потерпілого знаходилось у вертикальному або близькому до нього положенні.
Відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 290а від 30.12.2010 на момент огляду робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля «Тойота Прадо», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходилися у працездатному стані, при якому були відсутні будь-які несправності.
Відповідно до висновку повторної комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 3093/3094/12-52/29-10-2911/12-24 від 25.12.2012 ділянка на проїзній частині дороги, по якій перед ДТП рухався автомобіль «Тойота», має місце, призначене для руху пішоходів (нерегульований пішохідний перехід); рівень встановлення знаку 5.35.1 є ближньою межею цього нерегульованого пішохідного переходу. В даній дорожній обстановці, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій ОСОБА_4 повинна була керуватись вимогами п. 18.1 ПДР, а з моменту виникнення небезпеки згідно вимог п. 12.3 ПДР. У ситуації, що склалась, водій ОСОБА_4 могла мати технічну можливість попередити наїзд шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.
Відповідно до висновку додаткової судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 420/421/14-52 від 31.01.2014 наїзд на пішохода ОСОБА_8 автомобілем «Тойота» стався в межах пішохідного переходу. В даній дорожній обстановці, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій ОСОБА_4 повинна була керуватись вимогами п. 18.1 ПДР, а з моменту виникнення небезпеки для руху (виявлення пішохода на пішохідному переході) згідно вимог п. 12.3 ПДР. В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_4 , мала технічну можливість уникнути даного наїзду на пішохода ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку судової дорожньо-технічної експертизи
№ 24401/15-42 від 23.08.2016 з врахуванням фактичної дорожньої обстановки можливо зазначити, що дорожній знак 5.35.1, розташований на електроопорі без номеру (по напрямку руху автомобіля «Тойота Прадо») інформує учасників дорожнього руху (водіїв, які рухаються по вул. Ставиській в сторону вул. Ринкової та пішоходів), про наближення та наявність «нерегульованого пішохідного переходу» на ділянці дороги, ближня межа якого починається на перпендикулярі умовно прокладеному по проїзній частині з місця влаштування електроопори без номеру.
Таким чином, ОСОБА_4 за вищевикладених обставин порушила вимоги пунктів 18.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно з якими:
- п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека";
- п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
Порушення ОСОБА_4 вимог п. 18.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
За даним фактом 24.11.2010 слідчим СВ Могилів-Подільського МВ УМВС України у Вінницькій області винесено постанову про порушення кримінальної справи за № 10130323 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а 22.01.2013 відомості про дану подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
05.10.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
15.10.2020 до Вінницького міського суду Вінницької області подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , однак остання для розгляду не з`явилася.
Крім цього, 15.10.2020 до Вінницького міського суду Вінницької області було подано клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 .
Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 06.11.2010; протоколом огляду транспортного засобу від 06.11.2010; поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_4 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; висновками комісійної судово-медичної експертизи № 138-к від 30.03.2015 та повторної судово-медичної експертизи №525/193 від 25.10.2011; висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 290а від 30.12.2010; протоколом відтворення обстановки та обставин події від 26.09.2011; висновками повторної комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 3093/3094/12-52/29-10-2911/12-24 від 25.12.2012 та додаткової судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 420/421/14-52 від 31.01.2014; висновком судової дорожньо-технічної експертизи № 24401/15-42 від 23.08.2016; іншими матеріалами кримінального провадження.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Підозрювана не має утриманців, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці її проживання. Крім цього, ОСОБА_4 ухиляється від органів досудового розслідування, так як тричі не з`явилася на виклики прокурора про проведення слідчих дій у даному кримінальному провадженні та не повідомила про причини своєї неявки. За місцем проживання підозрювана відсутня, що свідчить про те, що підозрювана може вчиняти дії спрямовані на ухилення та переховування від органів досудового слідства та суду, а також дає підстави вважати, що остання може вчиняти вплив на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню інших шляхом. Таким чином, існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зважаючи на вищезазначене запобігти вказаним ризикам шляхом застосування жодного більш м`якого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, неможливо.
Так, маючи встановлений обов`язок з`явитись за викликом прокурора, будучи попередженою про відповідальність за неявку без поважної причини за викликом, ОСОБА_4 тричі не з`явилась за викликом прокурора для проведення процесуальних дій. Таким чином, ОСОБА_4 є такою особою, яка систематично не виконує законні вимоги процесуально уповноваженої особи. Отже, існує ризик того, що підозрювана не буде виконувати і законні вимоги, які будуть передбачені відповідними ухвалами про застосування більш м`яких запобіжних заходів особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту чи застави, так як вона є особою, яка систематично порушує законні вимоги процесуально уповноважених осіб.
Єдиним запобіжним заходом, який здатний забезпечити запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК є взяття під варту, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні клопотання не підтримав в зв`язку з встановленими в судовому засіданні обставинами, просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000085, заслухавши думку прокурора, підозрюваної та її захисника, дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 22.01.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
05.10.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, водночас ОСОБА_4 працює приватним підприємцем, тобто має постійне джерело доходу, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , , раніше не судима. Крім того, підозрювана надала довідку, згідно якої вона перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП КОН «Київський обласний кардіологічний диспансер» з 17.10.2020 по теперішній час.
Водночас, слідчим та прокурором не було надано достатніх доказів, які свідчать про те, що підозрювана перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Проте, прокурором в судовому засіданні не було обґрунтовано та не надано жодного доказу при аналізі яких можливо зробити висновок, що дійсно існують ризики, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту в нічний час доби.
Також, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання про можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, оскільки сама тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою або домашнього арешту.
Наведене свідчить про те, що на час розгляду даного клопотання прокурором було доведено обставини передбачені пунктом 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, однак не було доведено обставини, передбачені пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваної.
Відповідно до ст. 194 ч. 3 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя переконується в доцільності відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту.
Разом з тим, слідчий суддя враховує вимоги ст. 179 КПК України та вважає за необхідне застосувати до останньої запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням певних обов`язків.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 179, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 05 грудня 2020 року.

У разі не виконання ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків зазначених у даній ухвалі до останньої може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя