Справа № 308/8817/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000982, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України., відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.08.2020 р.
У клопотанні зазначено, що 29.08.2020, близько 21 години 00 хвилин, невстановлена особа, на невстановленому транспортному засобі, рухаючись по населеному пункті Руські Комарівці, по вул. Центральна, Ужгородського району Закарпатської області, зі сторони села Холмець у напрямку села Дубрівка, здійснила наїзд на громадянку ОСОБА_4 , 1974 року народження, внаслідок якого остання отримала тілесні ушкодження несумісні з життям та померла на місці події. Водій зник з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Тридцятого серпня 2020 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000982 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Також встановлено, що 29 серпня 2020 року, близько 21.00 години, рухаючись по вулиці Центральній в населеному пункті Руські Комарівці, що в Ужгородському районі, Закарпатської області зі сторони села Холмець у напрямку села Дубрівка, громадянка ОСОБА_5 , здійснила наїзд на громадянку ОСОБА_4 , 1974 року народження, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження несумісні з життям та померла на місці події. Водій громадянка ОСОБА_5 зникла з місця дорожньо-транспортної пригоди, тим самим завідомо залишивши громадянку ОСОБА_4 без допомоги, яка перебувала в небезпечному для житті стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, оскільки остання знаходилась в безпорадному стані, а громадянка ОСОБА_5 маючи змогу надати їй допомогу.
Першого вересня 2020 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000988 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.
Першого вересня 2020 року постановою прокурора кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000982 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000988 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно кінцевий № 0000982.
Під час досудового розслідування з`ясовано, що 29.08.2020, близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки «ВАЗ», моделі «2106», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись з населеного пункту Холмець, Ужгродського району Закарпатської області у напрямку населеного пункту Дубрівка Ужгородського району Закарпатської області, перебуваючи на вулиці Центральна у населеному пункті Руські Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, не вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, допустила наїзд на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в той момент знаходилась на проїзній частині дороги. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 померла на місці. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №349 від 31.08.2020 причиною смерті став шок, внутрішня кровотеча, розрив печінки та селезінки, множинні переломи ребер та тазу, особа травмована внаслідок контакту з транспортним засобом.
Окрім цього, 29.08.2020, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після наїзду на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в результаті наїзду померла на місці, - зникла з місця дорожньо-транспортної пригоди, тим самим завідомо залишивши громадянку ОСОБА_4 без допомоги, яка перебувала в небезпечному для житті стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, оскільки остання знаходилась в безпорадному стані, а громадянка ОСОБА_5 маючи змогу надати їй допомогу не вжила заходів для надання першої медичної допомоги останній, не викликала карету швидкої медичної допомоги та з місця пригоди зникла.
Першого вересня 2020 року в ході проведення огляду місця події автомобіль марки «ВАЗ 2106», червоного кольору, p.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено та в подальшому транспортний засіб поміщено на спеціальний майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55 Ужгородського району, так як останній є тимчасово вилученим майном. Також, в ході огляду вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вищевказаний автомобіль, серії НОМЕР_2 , яке видане на ім`я ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 .
Першого вересня 2020 року постановою слідчим слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, автомобіль марки «ВАЗ 2106», червоного кольору, p.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вищевказаний автомобіль, серії НОМЕР_2 , яке видане на ім`я ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 визнані речовими доказами.
У клопотанні зазначено, що зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб вважається предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, у свою чергу, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України. У клопотанні також вказано, що слід врахувати, що перебування вказаного автомобіля на зберіганні у власника або особи, яка користується даним автомобілем, у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна, може вплинути на повноту та достовірність проведеної експертизи, оскільки на даний час на автомобілі знаходяться сліди вчинення вказаного кримінального правопорушення. Також додає, що без наявності вказаного транспортного засобу не видається можливим проведення низки експертних досліджень, а саме: експертизи технічного стану автомобіля, транспортно-трасологічну, авто-технічної експертизи та проведення слідчих експериментів за участю вказаного автомобіля, які є вкрай необхідними для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.
Зважаючи на те, що автомобіль марки «ВАЗ 2106», червоного кольору, p.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вищевказаний автомобіль, серії НОМЕР_2 , яке видане на ім`я ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 визнані речовими доказами, останні можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене, а також з огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, керуючись ст. ст. 2, 9, 16, 36, 131, 132,167, 170, 171 КПК України, слідчий слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 просить:
- Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2106», червоного кольору, p.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та наразі перебуває на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: Ужгородський район, село Оноківці, вулиця Головна, 55 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , яке видане на ім`я ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 , яке знаходиться при матеріалах кримінального провадження.
- Заборонити використання та розпоряджання автомобілем марки «ВАЗ 2106», червоного кольору, p.н.з. НОМЕР_1 та визначити місце його зберігання за адресою: АДРЕСА_2 .
- Заборонити використання та розпоряджання свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке видане на ім`я ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 та визначити місце зберігання при матеріалах кримінального провадження.
Слідчий слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 подав заяву, згідно з якою просить розглянути подане ним клопотання без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином.

На підставі ст. 172, ч. 1 ст. 107 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання без участі учасників кримінального провадження, без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 132 КПК України, при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
З огляду на положення частин 2 та 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Враховуючи вищенаведене, з метою збереження речових доказів та запобігання, зокрема, можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, про яке йдеться в клопотанні (автомобіля та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу), та яке має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання в частині арешту майна підлягає до задоволення.
Разом із тим, прохання слідчого визначити місце зберігання арештованих речей задоволенню не підлягає, оскільки вказане питання не належить до компетенції слідчого судді при вирішенні питання про арешт майна.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенантм поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події 01 вересня 2020 року, майно, яке належить ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 , із забороною розпоряджатися та користуватися таким майном, а саме на автомобіль марки «ВАЗ 2106», червоного кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 » та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке видане на ім`я ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1