Справа № 305/1744/20
Номер провадження 1-в/305/5/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020. Рахівський районний суд Закарпатської області:

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів подання начальника Рахівського РВ Філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4 про направлення засудженого ОСОБА_5 , звільненого від покарання з випробовуванням, для відбуття покарання, призначеного вироком, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Рахівського РВ Філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до Рахівського районного суду із поданням про направлення засудженого ОСОБА_5 , звільненого від покарання з випробовуванням, для відбуття покарання, призначеного вироком.

Подання обґрунтовано тим, що з 28.07.2017, засуджений ОСОБА_5 ухилявся від призначеного вироком умовного покарання. Зазначає, що 06.07.2016 ОСОБА_5 ознайомлено із обов`язками покладеними на нього вироком суду, а також з порядком та умовами відбування умовного покарання визначеного законодавством. Однак, ОСОБА_5 на виклики не з`являвся. У зв`язку з наведеним орган пробації звернувся до Рахівського районного суду з поданням про направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком суду. На підставі ухвали Рахівського районного суду від 01.03.2019 у задоволенні подання відмовлено. Враховуючи, що іспитовий строк, визначений ОСОБА_5 за вироком суду закінчився, орган пробації звернувся до Рахівського районного суду із поданням про звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного за вироком суду у зв`язку із закінченням іспитового строку. Однак, у задоволенні подання органу пробації повторно відмовлено. Підставою для відмови у задоволенні подання органу пробації слугувало те, що під час іспитового строку засуджений порушив обов`язок щодо необхідності періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та необхідності повідомляти про зміну місця свого проживання. У зв`язку з наведеним, орган пробації повторно звернувся з поданням про направлення ОСОБА_5 для відбуття покарання, призначеного за вироком суду.
Представник Рахівського РВ Філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні подання та повернути його. Окрім цього, зазначив, що ОСОБА_5 з 2016 року для реєстрації не з`являвся.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні подання органу пробації, оскільки іспитовий строк, визначений ОСОБА_5 на підставі вироку суду закінчився. З огляду на викладене просила звільнити ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки не повідомив. Про час розгляду подання органу пробації повідомлявся належним чином.

У відповідності до вимог аб.2 ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Оскільки засуджений ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився для розгляду подання органу пробації, інші учасники не заперечували щодо розгляду подання за його відсутності, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності засудженого ОСОБА_5 .

Вивчивши подання та долучені до нього матеріали суд приходить до наступних висновків.

Згідно п.8 ч.1 ст.537 КПК України суд під час виконання вироків має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Судом встановлено, що 22 березня 2016 року Шевченківським районним судом м. Чернівці ОСОБА_5 був засуджений за ч.ч.1, 2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки. Згідно зі ст.76 КК України суд зобов`язав ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Вказаний вирок набрав законної сили 21.04.2016 та був отриманий КВІ у Рахівському районі для виконання, що підтверджується повідомленням №548/16 від 14.06.2016.
Згідно з довідкою про проведення індивідуально-профілактичної бесіди із засудженим від 06 липня 2016 року ОСОБА_5 був ознайомлений з обов`язком з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції в Рахівському районі та йому роз`яснено, що невиконання цього обов`язку або систематичне вчинення порушень громадського порядку, тягне за собою скасування звільнення від покарання і направлення для відбування призначеного судом покарання.
Згідно ч.2 ст.78 КК України та відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Судом встановлено, що за час перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації, засуджений ОСОБА_5 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, нових злочинів не скоїв.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Проте, матеріалами провадження не доведено факт умисного ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання, умисного порушення ним умов призначеного випробування.

Сам факт невиконання обов`язків, покладених на ОСОБА_5 вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.

Аналізуючи суть і причини невиконання обов`язків, покладених на засудженого ОСОБА_5 вироком суду, з урахуванням встановлених при розгляді подання обставин, суд вважає, що викладені в поданні обставини не є достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого, а в матеріалах особової справи відсутні достатні дані, які б безумовно свідчили про небажання засудженого ОСОБА_5 ставати на шлях виправлення, а тому скасування звільнення останнього від відбування покарання є передчасним, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення подання.

Судом також встановлено, що іспитовий строк, визначений ОСОБА_5 на підставі вироку від 22.03.2016 закінчився ще 22.03.2018.

Так, ст.2 КПК України регламентовано, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Окрім цього, ст.8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, оскільки іспитовий строк, визначений ОСОБА_5 закінчився ще 23.03.2018, вирішення питання про скасування іспитового строку через два роки після його закінчення буде суперечити загальним засадам кримінального судочинства.

З огляду на вищенаведене та керуючись ст.ст.2, 8, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Рахівського РВ Філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4 про направлення засудженого ОСОБА_5 , звільненого від покарання з випробовуванням, для відбуття покарання, призначеного вироком відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду, через Рахівський районний суд, протягом 7 днів, з дня її оголошення.

Головуюча: ОСОБА_1