У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглядаючи в порядку письмового провадження апеляційну скаргу заявника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2020 року про відмову в задоволенні його скарги на бездіяльність уповноважених осіб СУ ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР,

в с т а н о в и в :

за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2020 р. для розгляду апеляційної скарги заявника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2020 року, визначений склад колегії суду: головуюча ОСОБА_1 , судді ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як учасники колегії.

Під час апеляційного розгляду скарги суддя ОСОБА_1 заявила самовідвід посилаючись на те, що 08.10.2019 р. вона постановила ухвалу про повернення скарги заявника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.08.2019 р., як подану після закінчення строку на оскарження, яка постановою Верховного Суду від 10.03.2020 р. була скасована із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Крім того, судді ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також заявили самовідвід посилаючись на те, що в рамках вказаної справи за № 487/4310/19, після надходження справи із Верховного суду для нового апеляційного розгляду, 03.04.2020 р. ними приймалось рішення про задоволення заяви ОСОБА_5 стосовно відводу колегії суддів у складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , оскільки ними вже висловлена позиція стосовно аналогічних скарг ОСОБА_4 та приймались аналогічні рішення за скаргами ОСОБА_4 у інших кримінальних провадженнях, а у кримінальному провадженні, що розглядалось, останнім порушувались аналогічні правові питання, а відтак, їх повторна участь у розгляді зазначеної скарги була недопустимою та суперечила положеннями п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.
Враховуючи, що заявником ОСОБА_4 та прокурором подані клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні, апеляційний суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 406 КПК України, ухвалює рішення за результатами письмового провадження. Вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

05.06.2019 р. до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.08.2019 р. вказана скарга залишена без розгляду.
08.10.2019 р. ухвалою судді Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 скаргу ОСОБА_4 повернуто заявнику, як таку, що подана після закінчення строку на оскарження.
Постановою Верховного Суду від 10.03.2020 р. касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 08.10.2019 р. скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 03.04.2020 р. задоволено заяву ОСОБА_4 про відвід колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Частина 1 ст. 80 КПК України містить вимогу про обов`язок судді заявити самовідвід за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75, 76 КК України. В наведених нормах визначений вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у розгляді кримінального провадження.
За положеннями ч. 3 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості та у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.
Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р., визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи наведені обставини, а також передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на справедливий суд незалежним і безстороннім судом, вимоги ч. 1 ст. 80 КПК України щодо обов`язку судді заявити самовідвід за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75, 76 цього Кодексу, а також порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи, апеляційний суд вважає, що у заяві суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про самовідвід від участі в апеляційному розгляді викладені законі підстави, передбачені ч. 3 ст. 76 та п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, а відтак вона підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 405, 406, 424 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

заявлений суддями Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 самовідвід від участі в розгляді матеріалів кримінального провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2020 року про відмову в задоволенні його скарги на бездіяльність уповноважених осіб СУ ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, задовольнити.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3