Справа № 504/4046/20
Номер провадження 1-кс/504/1083/20
У Х В А Л А
04.12.2020смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001179 від 04.12.2020р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

З клопотання вбачається, що 03.12.2020р. до чергової частини Лиманського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення по спецлінії "102" про те, що в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 нанесла тілесні ушкодження своєму співмешканцю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення в області лівого підребер`я з пораненням лівої долі печінки малого сальника головки підшлункової залози.

Проведеними першочерговими слідчими (розшуковими) діями було встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , яку 04.12.2020р. о 09:25 год. затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

04.12.2020р. слідчим, відповідно до вимог ч.3 ст.233, ст.237 КПК України, до постановлення ухвали слідчого судді, у зв`язку із необхідністю врятування майна та слідів вчинення злочину, які самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами мають суттєве значення для виконання завдань кримінального провадження, а також у зв`язку із переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, проведено огляд місця події, а саме домоволодіння (житлового будинку та земельної ділянки) за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого відповідно до довіреності від 08.08.2019р., являється ОСОБА_7 .

В ході огляду місця події було виявлено та вилучено: ніж, який запакований та опечатаний у паперовий конверт, 1 змив речовини, бурого кольору, з дивану, який запакований та опечатаний у паперовий конверт, 1 змив речовини, бурого кольору, з підлоги, який запакований та опечатаний у паперовий конверт.

У подальшому, 04 грудня 2020р. в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_8 , який здійснено в ході затримання останньої на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, виявлено та вилучено: сіру футболку, сірі спортивні штани, світло-рожеві шкарпетки, які запаковані та опечатані в картонну коробку.

Вилучені в ході оглядів та особистого обшуку предмети та речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та мають ознаки речових доказів, передбачені ст. 84 КПК України, а відомості, установлені під час проведення вказаних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, будуть використані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні.

З метою виконання завдання арешту, збереження речових доказів, вирішення завдань кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на: ніж, який запакований та опечатаний у паперовий конверт, 1 змив речовини, бурого кольору, з дивану, який запакований та опечатаний у паперовий конверт, 1 змив речовини, бурого кольору, з підлоги, який запакований та опечатаний у паперовий конверт, які виявлені та вилучені в ході огляду домоволодіння (житлового будинку та земельної ділянки) за адресою: АДРЕСА_1 ; сіру футболку, сірі спортивні штани, світло-рожеві шкарпетки, які запаковані та опечатані в картонну коробку, які виявлені та вилучені під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , оскільки щодо вказаного майна існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

В судовому засіданні прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та просив слідчого суддю його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Розгляд клопотання вирішено проводити в порядку ч.2 ст.172 КПК України без повідомлення власника/володільця майна, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Розглянувши подане клопотання, вислухавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Статтями 167, 168 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч.2 ст.167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпеченн я збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.10, 11 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб;

Так, відповідно до постанови слідчого від 04.12.2020р., майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Оцінюючи підстави арешту майна, викладені у клопотанні, слідчий суддя приймає до уваги, що у судовому засіданні доведена необхідність арешту вказаного майна, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження дійсно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі тощо.

Тому, з метою встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечення заходів кримінального провадження, враховуючи, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, оцінюючи наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, визначне в клопотанні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно:

-ніж, який запакований та опечатаний у паперовий конверт, 1 змив речовини, бурого кольору, з дивану, який запакований та опечатаний у паперовий конверт, 1 змив речовини, бурого кольору, з підлоги, який запакований та опечатаний у паперовий конверт, які виявлені та вилучені в ході огляду домоволодіння (житлового будинку та земельної ділянки) за адресою: АДРЕСА_1 ;

-сіру футболку, сірі спортивні штани, світло-рожеві шкарпетки, які запаковані та опечатані в картонну коробку, які виявлені та вилучені під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , який здійснено в ході затримання останньої в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

Заборонити будь-яким особам розпоряджатися будь-яким чином цим майном та використовувати його до прийняття остаточного процесуального рішення по кримінальному провадженню.

Ухвала слідчого судді виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1