Справа № 145/889/20
Провадження №1-кп/145/149/2020
УХВАЛА
іменем України
"26" серпня 2020 р. Тиврівський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 від 17.06.2015 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:

Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 від 17.06.2015 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обгрунтовує тим, що 04.02.2015 року, в с. Тростянець, Тиврівського району, невідома особа, знаходячись в будинку ОСОБА_4 , який розташований по АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу навмисно, таємно викрала кредитну карточкою банку "Приватбанк", яка належить останньому, після чого в м. Вінниця по вул. Коцюбинського, через банкомат зняла кошти в сумі 6200 грн., чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вище вказану суму.

В ході досудового розслідування проведено всі можливі слідчі (розшукові) та процесуальні дії, однак, станом на теперішній час особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення досудовим розслідуванням не встановлено, у кримінальному провадження будь-кому про підозру не повідомлено та досудове розслідування у ньому жодного разу не зупинялось.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Враховуючи, що кримінальний проступок за ч. 1 ст. 185 КК України вчинено 04.02.2015 р., але особу, яка вчинила його не встановлено, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за його вчинення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України складають 5 років і закінчились 04.02.2019 р., а тому є достатні підстави для закриття даного кримінального провадження відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав.
Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Пунктом 1-1 частини другої статті 284 КПК регламентовано, що кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. При цьому, пунктом 3-1 частини першої статті 284 КПК визначено, що кримінальне провадження закривається якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Згідно з абзацом 4 частини четвертої статті 284 КПК закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Однак відповідно до протоколу допиту потерпілого від 13.06.2015 року (а.с. 17), який склав заступник начальника Тиврівського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що проживає з дружиною в АДРЕСА_1 .

В квітні 2014 року він разом із дружиною ОСОБА_6 поїхали в Російську Фідерацію на роботу. При тому коли вони їхали, то вирішили залишити проживати в своєму будинку племінника ОСОБА_7 , проживаючого в м. Березань Київської області для того, щоб він доглядав за будинком, на що він погодився та почав проживати разом із співмешканкою ОСОБА_8 , яка родом із м. Гайсин Вінницької області. Коли вони їхали в Російську Фідерацію, то всі речі які перебували в будинку залишили.

Коли вони повернулися в село 01.03.2015 року, то в їх будинку лише проживав ОСОБА_7 , а його співмешканки вже не було так як зі слів останнього вона за місяць до їх приїзду виїхала із села у невідомому напрямку. Проживши близько 3-4 днів після їх приїзду племінник ОСОБА_7 залишив їх будинок та поїхав, як повідомив в Київську область, однак куди саме, йому точно не відомо.

В травні 2015 року на телефон дружини почали надходити СМС повідомлення про те, що за ним рахується заборгованість по кредиту у банку «Приватбанк» в розмірі 7200 грн. Тоді вони почали із дружиною шукати кредитну карточку № НОМЕР_1 , яка була оформлена на нього та вони перед від`їздом до Росії залишали її в своєму будинку, однак не знайшли. Тоді він зрозумів, що карточку знайшов племінник ОСОБА_7 із своєю співмешканкою ОСОБА_8 та саме вони зняли вказані гроші, крім того поряд із карточкою перебував листочок на якому був написаний під-код карточки, який також був відсутній. Коли він відразу ж після приходу СМС повідомлення звернувся у банк то йому там повідомили, що кошти із його кредитної карточки були зняті в м. Вінниця, по вул. Коцюбинського в магазині «Ельдорадо» 04.02.2015 року, коли їх ще на території України не було, в сумі 6000 грн., однак в подальшому із процентами наросло вже близько 7000 грн.

Тоді він почав телефонувати до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 однак останні на телефонні дзвінки не відповідали, хоча в подальшому до нього телефонував брат ОСОБА_8 , як звати не відомо та повідомив, що вона ніякого відношення до зняття грошей із його карточки не має.

В зв`язку із тим, що йому ніхто не повертав гроші, він по даному факту написав заяву до ОВС.

Відповідно до положень ч.2 ст. 12 КК злочини, передбачені ч.4 ст. 358 КК, відносяться до злочинів невеликої тяжкості.
Зі змісту ч.1 ст. 49 КК вбачається, що у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки.
Згідно з приписами ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Зі змісту частини другої статті 9 КПК випливає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Аналогічні положення визначені і в ч.4 ст. 38 КПК, згідно з якою на орган досудового розслідування покладено обов`язок застосування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування. Відповідальність за законність та своєчасність дій несе слідчий, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.
Суд враховує, що стороною обвинувачення не було надано доказів того, що під час досудового розслідування було вжито достатніх і необхідних заходів для всебічного і повного дослідження обставин кримінального провадження. Так, як вже було зазначено судом вище, з протоколу допиту потерпілого вбачається, що особи причетні до вчинення крадіжки - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Відповідно до приписів п. 1 та 2 ч.1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Обов`язок доведення зазначених обставин, як випливає з ч.1 ст. 92 КПК, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.
Разом з тим, суд враховує, що 13.06.2015 року жодних дій, направлених на повне та об`єктивне дослідження обставин кримінального провадження, ані прокурором, ані слідчим вчинено не було.
Враховуючи вище викладене, суд вважає, що стороною обвинувачення не було вжито усіх необхідних та достатніх заходів для перевірки осіб, які зазначені у протоколі допиту потерпілого на причетність до скоєння даного правопорушення. Такий формальний підхід органів досудового розслідування свідчить про неналежне виконання завдань кримінального судочинства та самоусунення від виконання посадових обов`язків, повну відсутність контролю за діяльність слідства. Своєю бездіяльністю працівники поліції створили умови для уникнення від відповідальності осіб, які вчинили крадіжку, а тому в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження слід відмовити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 12, ст. 49 КК України, ст. 2, 9, 38, 91, 92, 284, 314 КПК України,
ухвалив:
В задоволенні клопотання прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 від 17.06.2015 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України відмовити.

Копію ухвали направити:

прокурору Жмеринської міськрайонної прокуратури,

прокурору Тиврівського відділення Жмеринської міськрайонної прокуратури,

начальнику Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП,

начальнику ГУНП у Вінницькій області,

для вжиття заходів по недопущенню в подальшому фактів подібної бездіяльності з боку працівників Тиврівського відділення поліції.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_9