ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000838 від 09.09.2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, який офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз вироком апеляційного суду Чернівецької області від 08 вересня 2015 року за ч.2, ч.3 ст.185,, ст.ст.70,71 КК України до 3 років, 6 місяців 1 дня позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.395 КК України,-
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.395 КК України та призначено покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
-за ст.395 КК України у виді 3 місяців арешту.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
_______________________________________________________________
ЄУНСС: 723/4610/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-кп/822/489/20 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185, ст.395 КК України
Строк відбування покарання встановлено відраховувати з моменту затримання. Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок, застосувавши до нього положення ст.69 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_6 08.09.2019 року близько 13-50 год., перебуваючи в магазині «Едельвейс», що розташований в м. Сторожинець, по вул. Б. Хмельницького, 75, Сторожинецького району, Чернівецької області, діючи умисно, таємно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав скриньку для пожертвування, яка матеріальної цінності не становить, в якій знаходились грошові кошти в сумі 720 грн., які належать благодійному фонду «Добра Бджілка», після чого, з місця вчинення злочину втік, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши благодійному фонду «Добра Бджілка» майнову шкоду на суму 720 грн, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Крім цього, 23.05.2019 року постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області відносно ОСОБА_6 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік із встановленням відповідних обмежень.
Будучи ознайомленим із вказаною постановою суду та попередженим про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без відома працівників Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області з 06.06.2019 року по 13.06.2019 року, а також з 04.09.2019 року по 24.09.2019 року залишав місце свого проживання в АДРЕСА_1 та виїжджав за межі території Сторожинецького району Чернівецької області. Крім того, постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27.06.2019 року ОСОБА_6 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.187 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін вирок районного суду.
Потерпіла ОСОБА_9 та її представниця ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явилися. ОСОБА_10 подала до апеляційного суду письмове клопотання про розгляд апеляційної скарги обвинуваченого без їх участі, вказавши, що потерпіла заперечує проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, шкода їм не відшкодована.

Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 та доведеність його винуватості у вчинених кримінальних правопорушеннях апелянтом не оспорюються, то ці обставини колегією суддів в апеляційному порядку не перевіряються.
Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ст.395 КК України, колегією суддів встановлено наступне.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні вироку вказаних вимог дотримався.
При призначенні суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які належать до кримінального проступку та нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №449 від 16.10.2019 року на період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння ОСОБА_6 ознак хронічного психічного захворювання, недоумства та ознак тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що пом`якшує покарання, судом першої інстанції визнано щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.
Що стосується доводів обвинуваченого про необхідність застосувати положення ст.69 КК України при призначенні покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Згідно ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.
З вироку вбачається, що районним судом встановлена лише одна обставина, що пом`якшує покарання, що виключає можливість застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому.
З матеріалів кримінального провадження колегією суддів не встановлено інших обставин, які б могли бути визнані такими, що пом`якшують покарання.
Таким чином, врахувавши фактичні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, районний суд дійшов висновку про те, що наявні обставини не свідчать про істотне зниження суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.
Діючи в межах своїх дискреційних повноважень, суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 та призначив покарання в найнижчих межах санкцій інкримінованих йому статтей КК України, а також остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст.69 КК України є належним чином вмотивованим.
Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Отже, в результаті апеляційного перегляду судового рішення, колегією суддів не встановлено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок.
Істотних порушень, які б стали безумовною підставою для зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.395 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

09.12.2020 року
(дата засвідчення копії)