Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/682/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 липня 2020 року, якою йому продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме: з 15 липня 2020 року до 13 вересня 2020 року включно,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000528 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 15 липня 2020 року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів, а саме до 13 вересня 2020 року, включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, не зменшились та продовжують існувати.
Також, судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не одружений, не працює, має непогашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, а також той факт, що довідка №134 від 07.07.2020 року, яка видана Кропивницькою міською медичною частиною №14 філії "ЦОЗ ДКВС України" в Кіровоградській області не містить даних про неможливість утримувати під вартою ОСОБА_8 з урахуванням встановлених діагнозів.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що на даний час продовжують існувати ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та наявності у нього можливості ухилитись від суду, враховуючи можливе покарання в разі доведення вини. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному запобіжного заходу відпала, судом не встановлено. Встановлені ризики не зникли і не зменшилися. Отже, в даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 може бути виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу змінити та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що кримінальне провадження відносно нього судом першої інстанції розглядається більше року. Судові засідання проводяться нерегулярно. Великі перерви між судовими засіданнями 1-2 місяці.

Свою вину у пред`явленому обвинуваченні, ОСОБА_8 не визнає та вважає, що під вартою утримується незаконно. Ризики на які посилається суд першої інстанції є недоведеними.

Крім того вважає, що суд першої інстанції під час продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином не оцінив стан його здоров`я, який у зв`язку з встановленим діагнозом значно погіршився. Тому вважає, що до нього слід застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, висновок прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст.331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Так, за своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст.177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Колегія суддів, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та вирішення питання доведеності його винуватості, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акта пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетним до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не одружений, не працює, має непогашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності та зважаючи, що на даний час продовжують існувати ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та наявності у нього можливості ухилитись від суду, враховуючи можливе покарання в разі доведення його вини, враховуючи також ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.

Апеляційні доводи про те, що обвинувачений у зв`язку із станом здоров`я не може утримуватися під вартою є безпідставними, оскільки відповідно до довідка №134 від 07.07.2020 року, та довідки від 25.08.2020 року, видані Кропивницькою міською медичною частиною №14 філії "ЦОЗ ДКВС України" в Кіровоградській області даних про неможливість утримувати під вартою ОСОБА_8 немає.

Апеляційні доводи обвинуваченого про відсутність доказів його винуватості, колегія суддів не бере до уваги, оскільки на даному етапі провадження апеляційний суд не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

За таких обставин, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 липня 2020 року, якою ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів,, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4