КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
Іменем України

2 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 15 серпня 2019 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_6
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком, ухваленим у кримінальному провадженні №0000399 від 29.08.2018 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Тараща Київської області, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2009 та 2011 років народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 24.05.2018 року Богуславським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт,

затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 15.08.2019 між прокурором Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_8 в присутності захисника ОСОБА_7 з іншої сторони, у кримінальному провадженні №0000399.

Визнано ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та йому призначене узгоджене сторонами угоди покарання у виді арешту строком на три місяці десять днів.

Також вирішені питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_8 , будучи засудженим 24.05.2018 Богуславським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову обвинувачується у вчиненні злочину за наступних обставин.

На виконання ст. 36 Кримінально-виконавчого кодексу України 18.07.2018 ОСОБА_8 взято на облік Таращанським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області.

18.07.2018 інспектором Таращанського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 роз`яснено та під розпис ознайомлено ОСОБА_8 про порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт, роз`яснено правові наслідки ухилення засудженим від відбування покарання. Відповідно отриманого направлення ОСОБА_8 мав прибути до КП «Тараща ЖЕП» для відбування покарання у виді громадських робіт 19.07.2018.

ОСОБА_8 будучи під розпис ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також ознайомлений з правовими наслідками ухилення від відбування покарання, а саме про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, до КП «Тараща ЖЕП» у період з 19.07.2018 по 06.08.2018 не з`явився.

В подальшому, 06.08.2018 ОСОБА_8 було викликано до Таращанського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області де повторно під розпис попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт відповідно ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України та повторно роз`яснено порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також під розпис вдруге вручено направлення на відбування покарання до КП «Тараща ЖЕП». Відповідно отриманого направлення ОСОБА_8 мав прибути до КП «Тараща ЖЕП» для відбування покарання у виді громадських робіт 07.08.2018.

07.08.2018 ОСОБА_8 надав направлення директору КП «Тараща ЖЕП» ОСОБА_10 , на підставі якого ним винесено наказ № 23 від 07.08.2018 про прийняття на відбування кримінального покарання у вигляді громадських робіт ОСОБА_8 із загальним відпрацюванням 120 годин на громадських роботах не більше 4 годин на день.

Крім того КП «Тараща ЖЕП» розроблено перелік робіт, які буде виконувати ОСОБА_8 під час відбуття покарання у виді громадських робіт, з яким директор КП «Тараща ЖЕП» ОСОБА_10 ознайомив ОСОБА_8 під підпис.

В порушення встановленого графіку виходу на роботу, ОСОБА_8 , ухилився від відбування громадських робіт, що полягало у невиконанні ним встановлених обов`язків та порушенні порядку та умов відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з цим рішенням суду першої інстанції, прокурор Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, проте зважаючи на незаконність вироку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить: вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 15.08.2019 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок на підставі угоди про визнання винуватості, яким ОСОБА_8 засудити за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді трьох місяців арешту. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 24.05.2018 року (невідбута частина покарання становить 86 годин, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає 10 дням арешту) до покарання призначеного за ч. 2 ст. 389 КК України остаточно призначити покарання у виді трьох місяців десяти днів арешту.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність виразилось в тому, що судом в порушення вимог ч. 1 ст. 475 КПК України ухвалено вирок, яким ОСОБА_8 призначено неузгоджену сторонами міру покарання, а саме не застосовано положення ст. ст. 71, 72 КПК України. Зокрема, за умовами угоди, сторони узгодили покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 3 місяців арешту, а також зазначили про зрозумілість того, що остаточне покарання ОСОБА_8 буде призначено судом на підставі ст. ст. 71, 72 КК України шляхом повного або часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 24.05.2018 року у виді 120 годин громадських робіт, до покарання призначеного за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 3 місяців арешту.

Разом з цим, затверджуючи угоду, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання без застосування положень ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу потягло за собою істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст. 475 КПК України.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції не оскаржений.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку, доводів, викладених у апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_5 ; вислухавши доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення за наведених у ній обставин; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які не заперечували відносно задоволення апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, вивчивши та перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши й обміркувавши доводи апелянта, колегія суддів апеляційної інстанції уважає апеляційну скаргу прокурора такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ч. 4 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передбаченому цим Кодексом, на підставах, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно на підставах: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, установлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди;

2) прокурором виключно на підставах: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угоди не може бути укладено.

З долученої до матеріалів кримінального провадження угоди про визнання винуватості від 15 серпня 2019 року, укладеної між прокурором Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 слідує, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді трьох місяців арешту, а також розуміють, що остаточне покарання ОСОБА_8 буде призначено судом на підставі ст. ст. 71, 72 КК України шляхом повного або часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 24.05.2018 року у виді 120 годин громадських робіт, до покарання призначеного за ч. 2 ст. 389 КК України у виді трьох місяців арешту.

Ухвалюючи рішення за результатами розгляду вказаної угоди, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку зазначив, що сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 389 КК України у виді трьох місяців арешту, із застосуванням ст. 71 ч. 1 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Богуславського районного суду Київської області від 24.05.2018 та із застосуванням ст. 72 КК України із розрахунку невідбутого покарання 86 годин громадських робіт, що дорівнюють 10 дням арешту (8 годин дорівнює 1 дню арешту).

Отже, перевіривши дотримання сторонами вимог ст. 472 КПК України щодо змісту угоди про визнання винуватості, переконавшись у добровільності позиції ОСОБА_8 , правильному розумінні останнім суті угоди та її наслідків, суд затвердив цю угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим, згідно якої останній беззастережно та повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, не заперечував обставин його вчинення з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Разом з цим, згідно резолютивної частини вироку суд призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту терміном на три місяці десять днів не дотримався вимог кримінального процесуального закону. Оскільки, погодившись з узгодженим ОСОБА_8 покаранням та затвердивши угоду про визнання винуватості суддя мав призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді трьох місяців арешту, та на підставі ст. ст. 71, 72 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 24 травня 2018 року та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді арешту строком на три місяці і десять днів.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки при ухваленні вироку, суд першої інстанції не застосував положення, передбачені ст. ст. 71, 72 КК України, які узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості.

Оскільки судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України наявні підстави для скасування вироку в частині призначеного покарання та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України ухвалення нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 3, 420 ч. 1 п. 2, ч. 2 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити.

Вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 15 серпня 2019 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0000399, внесеному 29.08.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 389 КК України, в частині призначеного йому покарання, скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту на строк три місяці.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 24 травня 2018 року та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді арешту строком на три місяці і десять днів.

У решті цей вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 а й л о Т. М. Ю д е н к о