печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000853 в.о. прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів НП України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000853 в.о. прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів НП України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно вилучене, за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 (дві межючі ділянки), а саме: відеореєстратор HIKVISION s/n: НОМЕР_1 , 13500 м3 піску, 167 мішків із кварцовим піском (масою 1000 кг +-1% один мішок), навантажувач KOMATSU модель Т025Х647, навантажувач KOMATSU модель V025X530, трактор LIEBHERR д/н НОМЕР_2 , вантажний кран заводський номер НОМЕР_3 без права користування, розпорядження та відчуження та чотири поліетиленових пакети із зразками піску, папка з документами ТОВ «Трансфлот» приход січень-червень 2018, папка з документами ТОВ «Трансфлот» приход липень-грудень 2018, папка з документами ТОВ «Трансфлот» розход листопад, грудень 2018, папка з документами ТОВ «Трансфлот» розход вересень, жовтень 2018, папка з документами ТОВ «Трансфлот» розход січень-серпень2018, папка з документами ТОВ «Трансфлот» розход січень-червень 2019, папка з документами ТОВ «Трансфлот» розход липень-грудень 2019, папка з документами ТОВ «Трансфлот» приход січень-червень 2019, папка з документами ТОВ «Трансфлот» розход січень-вересень2020, папка з документами ТОВ «Трансфлот» приход липень 2020 - жовтень 2020, папка з документами ФОП ОСОБА_4 № 1, папка з документами ФОП ОСОБА_4 № 2, папка з документами ТОВ «Венера Груп» приход вересень, жовтень, листопад, грудень 2018, папка з документами ТОВ «Венера Груп» приход січень-серпень 2018, папка з документами ТОВ «Венера Груп» приход січень, лютий, березень, квітень, 2019, папка з документами ТОВ «Венера Груп» приход травень, червень, липень 2019, папка з документами ТОВ «Венера Груп» приход серпень-грудень 2019, папка з документами ТОВ «Венера Груп» приход січень-жовтень 2020, папка з документами ТОВ «Венера Груп» розход січень-лютий 2020, папка з документами ТОВ «Венера Груп» розход березень-квітень 2020, папка з документами ТОВ «Венера Груп» розход травень-червень 2020, папка з документами ТОВ «Венера Груп» розход липень-серпень 2020, папка з документами ТОВ «Венера Груп» розход вересень-жовтень 2020.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000853 від 08.09.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.364 КК України. Згідно клопотання, службові особи Державної служби геології та надр України, Головного управління Державної служби з питань праці у Київській області, Державної екологічної інспекції столичного округу зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, всупереч інтересам служби, не вживають заходів контролю та припинення порушень правил використання надр рядом суб`єктів господарської діяльності серед яких: ТОВ «Позитив-В» , ТОВ «Занд Трейд» , ТОВ «Дніпровські піски» , ТОВ «Трансфлот» , внаслідок чого державним інтересам спричиняються тяжкі наслідки.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Право на справедливий судовий розгляд, передбачене ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду і встановлені ним факти та обставини носять обов`язковий характер (рішення «Салов проти України» від 06.09.2005). Окрім того, щодо преюдиціальності судових рішень, які набрали законної сили, Верховний Суд України, як найвищий судовий орган у системі судів загальної юрисдикції, неодноразово висловлювався про обов`язковість прийняття судом, що розглядає справу, тих доказів та фактичних даних, які раніше були встановлені судовим рішенням у будь-якій іншій справі, що набрали законної сили.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

З матеріалів клопотання не вбачається, що відомості про вчинення злочину посадовими особами ТОВ «Позитив-В», ТОВ «Занд Трейд», ТОВ «Дніпровські піски», ТОВ «Трансфлот» були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, прокурором в клопотанні не наведено достатніх та допустимих доказів, які підтверджують причетність ТОВ «Позитив-В», ТОВ «Занд Трейд», ТОВ «Дніпровські піски», ТОВ «Трансфлот» до обставин досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Сам факт винесення постанови про визнання речовим доказом у провадженні, не є достатньою підставою для накладення арешту, оскільки фактично вилучене майно не набуло ознак речового доказу.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що при розгляді клопотання не встановлено достатніх та допустимих доказів для безспірного висновку про наявність підстав, які б виправдовували доцільність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 167, 170, 172,173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000853 в.о. прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів НП України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1