ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1149/20 Справа № 205/9811/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
законних представників
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника-адвоката ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувальних актів за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у кримінальному проваджені № 0002846, -
Встановила:
цією ухвалою задоволено клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 , про повернення обвинувальних актів прокуророві.
Обвинувальний акт за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, грека, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, який навчається в ВСШ № 11, є учнем 10-А класу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
та обвинувальний акт за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, який навчається в МВПУПІТ, є студентом 2 курсу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, повернуті прокурору, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.
Клопотання прокурора про призначення судового розгляду на підставі вказаних обвинувальних актів залишено без задоволення.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано наступним.
Суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальних актах всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, фактичні обставини інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення викладені неповно, не конкретизовано, в розумінні положень діючого КПК України, в них відсутні посилання на кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, не розкрито їх змісту. Наведені в обвинувальних актах фактичні дані, в своїй сукупності, не дають повного уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, яке інкриміновано обвинуваченим, що, у свою чергу, не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Крім того, суд першої інстанції вважав такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, дії слідчого та прокурора, в частині складення та направлення до суду двох окремих обвинувальних актів в одному кримінальному провадженні за одними і тими ж обставинами вчинення спільного кримінального правопорушення неповнолітніми обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить дану ухвалу скасувати та направити обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на нове підготовче судове засідання.
Вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
На думку прокурора, обвинувальні акти містять в собі всі необхідні відомості, які передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України. Виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення в повній мірі відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Зазначає, що в обвинувальних актах відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стороною обвинувачення викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, дана відповідна правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на норми закону про кримінальну відповідальність та відповідно викладено формулювання обвинувачення. В обвинувальних актах, на його думку, зазначені всі елементи складу злочину, спосіб вчинення злочину, обставини вчинення та співучасть кожного неповнолітнього обвинуваченого у злочині викладені також вірно.
На думку апелянта, посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувальних актів, є необґрунтованими, а повертаючи обвинувальні акти прокурору, суд вдався до аналізу обставин та фактичних даних щодо скоєних кримінальних правопорушень, що підлягають дослідженню під час розгляду справи по суті.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинувачуваних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх законних представників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 , які кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору лише в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які дійсно перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України та обов`язково містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 4) прізвище, ім`я по батькові, займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують покарання чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складання та затвердження.
Лише недотримання вищезазначених вимог ч. 2 ст. 291 КПК України згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи та не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.
Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які об`єктивно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 03.10.2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що висновки суду першої інстанції про те, що в обвинувальних актах відносно неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , фактичні обставини інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення викладені неповно, не конкретизовано в розумінні положень діючого КПК України, в них відсутні посилання на кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, не розкрито їх змісту, на думку колегії суддів, зроблені передчасно, адже направляючи обвинувальні акти до суду для розгляду, прокурор повно виклав обставини, які вважав встановленими та доведеними, зазначив правову кваліфікацію з посиланням на положення закону та конкретно сформулював обвинувачення.
Перевіряючи обвинувальні акти на відповідність вимогам КПК України, суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання, що є неприпустимим.
У даному випадку суд вийшов за межі повноважень, наданих ст. 314 КПК України, та вирішив питання щодо формулювання висунутого обвинувачення взагалі, які є предметом судового розгляду кримінального провадження.
Суд першої інстанції при проведенні підготовчого судового засідання допустив упередженість, оскільки вийшов за межі питань, які вирішуються судом на вказаній стадій судового розгляду та передчасно надав оцінку тим обставинам, які підлягають перевірці безпосередньо під час судового розгляду, адже глава 27 КПК України регламентує порядок проведення підготовчого судового засідання. Під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Що стосується посилання суду на наявність двох обвинувальних актів в одному кримінальному провадженні, вказане дійсно має місце, але за своїм характером не може бути підставою для повернення обвинувальних актів.
Таким чином, висновки суду щодо необхідності повернення обвинувальних актів прокурору суперечать дійсним обставинам кримінального провадження та вимогам кримінального процесуального законодавства.
В зв`язку з цим, ухвалу суду не можна визнати законною і вона підлягає скасуванню.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкоджали або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням обвинувальних актів до суду першої інстанції для здійснення судового провадження зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувальних актів за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4