Справа № 522/6564/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , розглянувши заяву слідчого судді ОСОБА_2 про самовідвід, -

УСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 надійшла скарга ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків.

Слідчим суддею заявлено самовідвід по вказаній скарзі, з огляду на наступне.

ОСОБА_3 в поданих заявах, скаргих вказує завідомо неправдиві дані щодо отримання суддею ОСОБА_2 від оскаржуваної сторони в якості винагороди грошових коштів для винесення судових рішень не на користь ОСОБА_3 . Зазначені обставини ОСОБА_3 висловлював в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси після судових засідань за результатами розгляду його скарг на рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків.
Поширені відомості порочать честь, гідність та ділову репутацію судді та не відповідають дійсності. Зазначені дії ОСОБА_3 здійснюється з метою втручання в діяльність судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 та з метою домогтись винесення суддею неправосудного рішення на свою користь.

У зв`язку з цим, суддею була подана заява в порядку ст.214 КПК України про внесення відомостей відносно ОСОБА_3 до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.376 КК України.

Відповідно до наданого листа прокуратури Одеської області № 04/2/2-1181-20 від 04.08.2020 року, за поданою ним заявою відносно ОСОБА_3 були внесені відомості до ЄРДР за номером кримінального провадження № 0000701 за ч.1 ст.376 КК України.
Дослідивши надані матеріали приходжу до висновку, що заява про самовідвід слідчого судді не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду.

З наданих матеріалів вбачається, що підставою для самовідводу є вчинення скаржником певних дій з метою втручання у діяльність слідчого судді та спонукання до ухвалення рішення на його користь.

Утім, будь-яких об`єктивних даних, які в вказували на необ`єктивність та упередженість слідчого судді в розгляді вказаної справи, не встановлено.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Наведених обставин для відводу слідчого судді під час розгляду заяви про самовідвід не установлено.

Тому заява про самовідвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 82 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви слідчого судді ОСОБА_2 про самовідвід у справі за скаргою ОСОБА_3 на рішення прокурора - відмовити.

Суддя: ОСОБА_1