Справа № 452/2484/20
Провадження № 1-кп/452/417/2020
ВИРОК
іменем України

23 жовтня 2020 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000048 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, пенсіонера, раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , 08.08.2020 року біля 13.00 год., маючи прямий умисел на жорстоке поводження з тваринами, нехтуючи існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві відношення до тварин, в порушення статті 8 «Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах України» від 17.06.1980 року, якою заборонено жорстоко поводитись із собаками, котами і хижими тваринами, безцільно знищувати їх; п. 6 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», яким передбачено, що при поводженні з тваринами не допускаються дії, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, на території поля вище будинковолодіння ОСОБА_6 , в с. Зарайське Самбірського району Львівської області, де за вищевказаною адресою побачив собаку породи німецької вівчарки, яка належить ОСОБА_6 , виганяючи її і діючи умисно наніс декілька ударів металевою сапкою з дерев`яною ручкою по голові, внаслідок чого спричинив собаці тілесні ушкодження несумісні з життям, а саме: закриту черепно-мозкову травму та порушення цілісності судин, що призвели до її загибелі.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується в жорстокому поводженні з тваринами, що відносяться до хребетних, що вчинене умисно та призвело до загибелі тварини, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що числа вказаного в обвинувальному акті, а це була субота, він працював на городі та почув шум на своєму подвір`ї. Підійшов на подвір`я, побачив сусідську собаку, яка ганяла по подвір`ї, при цьому в зубах тримала курей. Він кинувся виганяти собаку, та вискочила на город. Взявши в руки сапку, мав намір вдарити собаку, однак перший раз промахнувся. Замахнувшись вдруге, вдарив собаку по голові та заскавуліла і впала на землю. Більше він не вчиняв жодних дій по відношенню до собаки. Дані події бачила сусідка, почала кричати. Собаку вона забрала, яким чином це зробила він не бачив. Він чув крик сусідки, яка звинувачувала його у вбивстві собаки. Він не думав, що його удар може призвести до загибелі собаки, думав, що просто її втихомирив.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, його винуватість стверджується слідуючими доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , даними в судовому засіданні про те, що числа вказаного в обвинувальному акті, це була субота, вона була вдома, займалась домашніми справами. Собака була випущена зі стайні, де і ночувала, біля 11 години. Вона погодувала її кормом. В подальшому почула гавкіт собаки, побачила сусіда, який ходив по її подвір`ї, потім собака запищав. Через вікно веранди побачила сусіда, який тримаючи в руках її сапку, бив її собаку. Вона вибігла з дому, почала кричати, запитувала сусіда чому той бив собаку. Він відповів, що собака вкрав його кури, кинув сапку і пішов через її подвір`я. Вона підійшла до собаки, та померла в неї на руках за пару секунд. Перенесла собаку в тіньове місце. Викликала працівників поліції, які зафіксували загибель собаки, вилучили її та сапку. В подальшому був проведений слідчий експеримент.

Дані події бачив її син, якому 13 років. Він хотів мати собаку і вона була йому подарована. А вона неодноразово просила обвинуваченого, щоб той пильнував свої кури.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд доходить висновку, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст.299 КК України, оскільки він вчинив жорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, що вчинене умисно та призвело до загибелі тварини.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені докази, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 299 КК України у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України і призначити покарання у виді штрафу розміром 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя