Справа № 216/5089/20
Провадження № 1-кп/216/491/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2021 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000339 від 09 квітня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 24.11.2011 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- 04.04.2012 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільнений 11.06.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 21 день,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Наприкінці грудня 2018 року ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, у невстановлені органом досудового розслідування час і місці вступив у попередню змову з ОСОБА_7 , розробивши спільний план і розподіливши ролі кожного при вчиненні злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту.
За умовами попередньої змови, спрямованої на досягнення єдиної мети - незаконного збагачення, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , кожному окремо, було відведено відповідні ролі та розподілені функції кожного.
Роль та функції ОСОБА_7 полягали у такому: підшукання предмету злочину транспортного засобу, підшукання нежитлових приміщень для подальшого схову викраденого транспортного засобу, безпосереднє керування викраденим транспортним засобом та його «доставка» до заздалегідь підшуканого місця схову.
Роль та функції ОСОБА_4 полягали у такому: вчинення дій, направлених на відкриття центральних замків усіх дверей транспортного засобу, використовуючи електронний пристрій у вигляді кодграбберу-ретранслятору, за допомогою використання якого здійснювалось відкриття всіх дверей транспортного засобу, тобто предмету злочину.
Реалізуючи умови попередньої змови відповідно до розподілених функцій і ролей, ОСОБА_4 , діючи повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом та реалізуючи його, 27 грудня 2018 року приблизно о 16.00 год. разом із співучасником злочину ОСОБА_7 прибули до двору багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 з метою відшукання транспортного засобу та вчинення дій, направлених на його незаконне заволодіння, заздалегідь маючи в користуванні електронний пристрій у вигляді телекомунікаційного комплексу кодграбберу-ретранслятору, який складається з двох частин приймача та передавача.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи повторно, виконуючи умови попередньої змови, маючи при собі заздалегідь приготований електронний пристрій у вигляді телекомунікаційного комплексу кодграбберу-ретранслятору, перебуваючи в дворі вищевказаного будинку, відшукали напроти під`їзду № 1 транспортний засіб автомобіль марки «Toyota Rav 4», сірого кольору, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вони визначили як предмет свого злочинного посягання, власником і користувачем якого є ОСОБА_8 .
У той час, коли із салону зазначеного транспортного засобу вийшла потерпіла ОСОБА_8 та направилась до приміщення під`їзду № 1 указаного будинку, ОСОБА_4 , діючи повторно, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, направився за нею, при цьому маючи при собі частину телекомунікаційного комплексу кодграбберу-ретранслятору у вигляді передавача.
У цей же час співучасник злочину ОСОБА_7 , діючи повторно, маючи при собі частину телекомунікаційного комплексу кодграбберу-ретранслятору у вигляді приймача, знаходячись на території двору багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , підійшов до автомобіля марки «Toyota Rav 4», сірого кольору, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, перебуваючи біля вказаного автомобіля, почав активувати сигнал системи доступу до автомобіля. Для цього ОСОБА_7 натиснув на кнопку ручки дверцят автомобіля, після чого сигнал запиту від автомобіля до ключа став активованим. У зв`язку з цим такий сигнал ретранслювався на другу частину телекомунікаційного комплексу кодграбберу-ретранслятору у вигляді передавача, який мав при собі ОСОБА_4 .
Використовуючи другу частину телекомунікаційного комплексу кодграбберу-ретранслятору у вигляді передавача, ОСОБА_4 , діючи повторно, слідуючи за потерпілою ОСОБА_8 , прийняв на передавач сигнал за алгоритмом виробника системи комфортного доступу від ключа власника автомобіля, після чого ретранслював вказаний сигнал до приймача, тобто частини телекомунікаційного комплексу кодграбберу-ретранслятору, який мав при собі співучасник злочину ОСОБА_7 .
Отримавши вказаний сигнал на частину телекомунікаційного комплексу кодграбберу-ретранслятору, ОСОБА_7 отримав можливість відкрити транспортний засіб та вимкнути іммобілайзер. Після цього ОСОБА_7 , діючи повторно, виконуючи умови попередньої змови, здійснив незаконне відкриття центрального замка в автомобілі марки «Toyota Rav 4», сірого кольору, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , незаконно проник до салону вказаного автомобіля та сів за кермо, тим самим встановив контроль над цим автомобілем, здійснив запуск його двигуна та почав рух на ньому.
У цей же час ОСОБА_4 , діючи повторно, з метою надання необхідної допомоги, своєчасного попередження співучасника злочину ОСОБА_7 про виникнення будь-якої небезпеки та появу третіх осіб, знаходився в під`їзді № 1 у будинку АДРЕСА_2 та спостерігав за оточуючим середовищем.
Таким чином, ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, незаконно заволоділи транспортним засобом автомобілем марки «Toyota Rav 4», сірого кольору, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Крім того, наприкінці лютого 2019 року ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, у невстановлені органом досудового розслідування час і місці вступив у попередню змову з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , розробивши спільний план і розподіливши ролі кожного при вчиненні злочину.
За умовами попередньої змови, спрямованої на досягнення єдиної мети - незаконного збагачення, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 і ОСОБА_4 розподілили ролі та функції кожного.
Роль та функції ОСОБА_9 і ОСОБА_7 полягали у такому: підшукання предмету злочину транспортного засобу, підшукання нежитлових приміщень для подальшого схову викраденого транспортного засобу, безпосереднє керування викраденим транспортним засобом та його «доставка» до заздалегідь підшуканого місця схову.
Роль та функції ОСОБА_4 полягали у такому: вчинення дій, направлених на відкриття центральних замків усіх дверей транспортного засобу, використовуючи електронний пристрій у вигляді кодграбберу-ретранслятору, за допомогою використання якого здійснювалось відкриття всіх дверей транспортного засобу, тобто предмету злочину.
Реалізуючи умови попередньої змови відповідно до розподілених функцій і ролей, ОСОБА_4 , діючи повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом та реалізуючи його, 26 лютого 2019 року приблизно о 14.00 год. разом із співучасниками злочину ОСОБА_9 і ОСОБА_7 прибули до нежитлової будівлі АДРЕСА_3 , де розташований торговий центр «Вікторі Плаза». На парковці біля вказаного торгового центру знаходився транспортний засіб автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», чорного кольору, 2014 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який вони визначили як предмет свого злочинного посягання, фактичним власником і користувачем якого є ОСОБА_10 .
Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, співучасники злочину ОСОБА_4 , ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , діючи відповідно до розподілених функцій та ролей, виконуючи умови попередньої змови, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, відсутність у кожного з них дійсного та уявного права на вказаний транспортний засіб, ігноруючи волю його фактичного власника та користувача ОСОБА_10 , із використанням заздалегідь придбаного, пристосованого та принесеного з собою електронного пристрою співучасник злочину ОСОБА_4 здійснив незаконне відкриття центрального замка в автомобілі марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», чорного кольору, 2014 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в салон якого одразу незаконно проник ОСОБА_9 і сів за кермо, тим самим встановив контроль над цим автомобілем, здійснив запуск його двигуна та почав рух на ньому.
Своїми умисними незаконними діями співучасник злочину ОСОБА_4 усунув перешкоди для незаконного проникнення ОСОБА_9 до салону вказаного автомобіля та його подальшого незаконного пересування по вулицям м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
У цей же час співучасник злочину ОСОБА_7 з метою надання необхідної допомоги, своєчасного попередження співучасників злочину про виникнення будь-якої небезпеки та появу потерпілого, знаходився поблизу зазначеного вище об`єкту рухомого майна в салоні автомобіля марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , та спостерігав за оточуючим середовищем.
Таким чином, ОСОБА_4 і співучасники злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, незаконно заволоділи транспортним засобом автомобілем марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», чорного кольору, 2014 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, визнав повністю і дав суду такі показання. Наприкінці грудня 2018 року він разом з іншим хлопцем (прізвища його не пам`ятає) приїхав до АДРЕСА_2 у дворі багатоповерхового будинку вони побачили автомобіль «Toyota Rav 4», з якого вийшла дівчина. Він пішов за нею в під`їзд будинку, де зловив сигнал запиту від автомобіля та повернув його за допомогою пристрою для відкриття автомобілів, який було придбано через мережу Інтернет. Другий хлопець відкрив указану машину, сів у неї та поїхав у невідомому напрямку. Згодом цей автомобіль «Toyota Rav 4» знайшли працівники поліції та повернули його власниці. Також наприкінці лютого 2019 року він разом з двома чоловіками приїхали до м. Кривого Рогу та зупинились на парковці біля торгового центру «Вікторі Плаза». У той час на зазначену парковку заїхав автомобіль «Toyota Prado», з якого вийшов чоловік і попрямував до торгового центру. Він направився за цим чоловіком і, як за першим епізодом, перехопив сигнал запиту від автомобіля та передав його на іншу частину пристрою. Другий хлопець відкрив указану машину, сів у неї та поїхав у невідомому напрямку. Через деякий час цей автомобіль «Toyota Prado» затримали працівники поліції та повернули його власнику. Водночас обвинувачений зазначив, що більш точних дат, часу та конкретних адрес скоєння інкримінованих йому діянь, а також попередніх зустрічей із співучасниками злочину, які відбувались напередодні вказаний подій, він вже не пам`ятає через сплив часу, але в обвинувальному акті всі обставини викладені правильно та відповідають дійсності. Будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, зокрема фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_4 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації та щиро кається в скоєному, у зв`язку з чим суворо його не карати та не позбавляти волі,призначивши покарання з іспитовим строком.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились, подавши до суду заяви, в яких просили провести судовий розгляд за їхньої відсутності та призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, одночасно повідомивши про відсутність намірів пред`являти цивільні позови.
За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності потерпілих.
Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду всіх присутніх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини й мотивів кожного з епізодів кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. Обвинувачений беззастережно визнав усі обставини справи й погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому у суду не виникло сумнівів у його волевиявленні. Переконавшись у добровільності та істинності позицій обвинуваченого та інших учасників судового провадження, суд детально роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом,вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.
При цьому обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, неофіційно працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1, а.к.п. 203-211; т. 2, а.к.п. 104-108).
Також суд зважає, що фактично вчиненим злочином, у тому числі діями обвинуваченого, потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 шкоди не завдано у зв`язку з поверненням останнім належних їм транспортних засобів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, спосіб його вчинення та мотиви, обстановку вчинення злочину та його наслідки, кількість епізодів злочинної діяльності та конкретну роль обвинуваченого, ставлення останнього до вчиненого, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей та неофіційної роботи, не перебування на обліках, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, повернення потерпілим належного їм майна, а також думки останніх, які в поданих до суду заявах просили призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Водночас суд бере до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому покарання має бути адекватним (пропорційним) характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винного з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідний захід примусу.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.
При цьому, зважаючи на безпосередню роль ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого діяння, відсутність негативних наслідків і претензій у потерпілих, наявність в обвинуваченого постійного зареєстрованого місця проживання та неофіційної роботи, не перебування на обліках, беззаперечне визнання ним своєї вини у вчиненні вказаного злочину, дійсне щире каяття та засудження своєї негативної поведінки, тобто наявність такої сукупності обставин, яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та із достатньою переконливістю свідчить про позитивну перебудову його свідомості й реальну можливість виправлення без відбування призначеного покарання, суд вважає за необхідне звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, але в умовах здійснення належного контролю за його поведінкою й виконанням покладених на нього судом обов`язків під час такого звільнення, а також застосуванням протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчиненого діяння, відповідатиме тяжкості правопорушення і даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, суд враховує висновок щодо застосування цієї норми права, викладений у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2020 року у справі № 759/13520/18, а також покарання, призначене співучасникам цього злочину вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2019 року, та практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» від 19 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільні позови в кримінальному провадженні не пред`явлені.
Арешт,накладений на мобільний телефон обвинуваченого ОСОБА_4 , слід скасувати на підставі ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь держави 36 312 грн документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів (т. 1, а.к.п. 106, 120, 147).

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід скасувати, зважаючи на покарання, призначене йому цим вироком.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 серпня 2020 року на мобільний телефон Nomi, imei: НОМЕР_4 , з абонентським номером НОМЕР_5 , вилучений 14 серпня 2020 року в затриманогоОСОБА_4 (т. 2, а.к.п. 89).
Речові докази, а саме:

- автомобіль марки «Toyota Rav 4», сірого кольору, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , - вважати повернутим власниці ОСОБА_8 згідно з її розпискою (т. 1, а.к.п. 85);

- автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», чорного кольору, 2014 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , - вважати повернутим законному володільцю ОСОБА_10 згідно з його розпискою від 07 березня 2019 року (т. 1, а.к.п. 163);

- мобільний телефон Nomi, imei: НОМЕР_4 , з абонентським номером НОМЕР_5 , який 14 серпня 2020 року був вилучений у затриманогоОСОБА_4 і опечатаний у спеціальний пакет № 7205625 (т. 2, а.к.п. 84-85), - повернути власнику ОСОБА_4 ;

- решту речових доказів - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 36 312 (тридцять шість тисяч триста дванадцять) грн процесуальних витрат на залучення експертів.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати та негайно звільнити останнього з-під варти.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та направитидиректору державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для вручення обвинуваченому та виконання в частині негайного звільнення останнього з-під варти.

Суддя ОСОБА_1