УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2020 року

м. Київ
справа № 991/6014/20

провадження № 51-4235ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 26 серпня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

Суть питання
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ухвалою від 03 серпня 2020 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, що входять до складу групи детективів у кримінальному провадженні № 0002636, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді представник ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду (далі АП ВАС) ухвалою від 26 серпня 2020 рокувідмовила у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 серпня 2020 року, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, представник ОСОБА_5 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції Українивідносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
У частинах 1 та 2 ст. 309 КПКнаведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Крім того, ч. 3 ст. 307 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі Скорик проти України зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, представник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні скарги на бездіяльність детективів Четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України щодо неповернення тимчасово вилученого майна, тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено ч. 3 ст. 307 КПК та ст. 309 КПК.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Тому суддя АП ВАС встановивши, що апеляційну скаргу подано на ухвалу слідчого судді, яка відповідно до положень КПК не підлягає апеляційному оскарженню, керуючись положеннями ч. 4 ст. 399 КПК правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 .

Що стосується посилання представника у касаційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у цивільній справі №461/233/17-ц, то ОСОБА_5 , не зазначає, який вплив висновки у цій справі мають на оскаржуване судове рішення, зважаючи, що передбачений кримінальним процесуальним законом судовий контроль за скаргою ОСОБА_4 за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні під час досудового розслідування було забезпечено.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 26 серпня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3