У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/413/18

№ 1-кс/183/1570/20

10 листопада 2020 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 15.12.2012 року до ЄРДР за № 0000537 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, не працюючому, одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

за участі:
прокурора ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вимог ст. ст. 176-178, ч. 6 ст. 193 КПК України слідча Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що «В ніч на 07.09.2000 року приблизно о 00 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись біля будинка АДРЕСА_2 , знаючи, що у ОСОБА_7 знаходяться гроші у сумі 53 тисячі гривень, які він отримав для закупівлі зерна. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на проникнення до житла та вчинення розбійного нападу на ОСОБА_7 для чого він вступив в злочинний зговір з ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел 07.09.2000 року приблизно о 00 годині 05 хвилин ОСОБА_5 та ОСОБА_8 знаходилися за адресою: АДРЕСА_2 , де розподіливши між собою злочинні ролі, проникли до квартири АДРЕСА_3 та з погрозою в застосуванні зброї, відкрито викрали гроші у сумі 53 тисячі гривень, які належать ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим заподіяли ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 53 тисячі гривень.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

24.11.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

24.11.2014 ОСОБА_5 слідчим оголошено у розшук.
22.03.2016 ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.
Вивченням даних, характеризуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , встановлено, що він раніше не судимий, на обліках у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває.

В ході досудового розслідування проводилися слідчі (розшукові) дії спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , проте за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , останній не проживає, так як після вчинення вказаного злочину став на нелегальне положення та переховується від органів досудового розслідування, що підтверджується зібраними матеріалами.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість злочину та санкцію ч.3 ст.187 КК України, розуміючи, що йому загрожує реальне покарання у вигляді позбавлення волі, перебуваючи на свободі вже тривалий час, переховується від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з чим, 22.03.2016 року був оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук».

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначила, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Розглянувши клопотання та додані до нього докази, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя дійшла до таких висновків.
Особа набуває процесуальний статус підозрюваного внаслідок певної процедури - повідомлення про підозру. Поняття та порядок повідомлення про підозру регламентується статтями 276-279 КПК України і включає в себе дві складові: складання процесуального документа - письмового повідомлення про підозру і окрема процесуальна дія - процедура вручення письмового повідомлення про підозру. Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. Серед причин неможливості такого вручення - невстановлення місцезнаходження особи. В такому випадку підозра вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Після чого особа вважається підозрюваним і може бути оголошена у розшук.
Таким чином, лише після вчинення всіх передбачених КПК України заходів щодо вручення повідомлення про підозру, особа набуває відповідного процесуального статусу підозрюваного та може бути оголошена в розшук.
До матеріалів, доданих до клопотання, надано копію «извещение о подозрении» від 14.11.2014 року (а.к. 20-21), відповідно до якого вказаний документ не містить будь-яких даних про його вручення як самому ОСОБА_5 , так і особам, переліченим у КПК України.
Крім того, ЄСПЛ у рішенні Sejdovic v. Italy від 1 березня 2006 року було сформульоване питання, яке має стати предметом дослідження для національних судів у подібних випадках: чи можна вважати, що при відсутності офіційного повідомлення, особа була в курсі кримінального переслідування настільки, аби мати можливість прийняти рішення, чи відмовлятися йому від свого права постати перед судом або ж ухилитися від правосуддя.

ЄСПЛ визначає «кримінальне обвинувачення» як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння, при цьому, в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного (рішення у справі «Екле проти Німеччини» від 15 липня 1982 року, п. 73).

Також, Європейським судом з прав людини як висунення обвинувачення визнаються, зокрема, такі обставини: арешт особи (рішення у справі «Вемгоф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року), офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно особи кримінального переслідування (рішення у справі «Ноймайстер проти Австрії» від 27 червня 1968 року), початок досудового слідства проти конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи (рішення у справі «Рінгайзен проти Австрії» від 16 липня 1971 року).

Більш того, зобов`язання щодо інформування обвинуваченого про характер і причину обвинувачення лежить виключно на стороні обвинувачення й не може бути виконано за допомогою пасивного надання інформації без звернення на неї уваги сторони захисту (рішення у справах «Mattoccia v. Italy», п.65; «Chichlian and Ekindjian v. France», п.71). Обвинувачений повинен дійсно отримати інформацію. Правової презумпції отримання недостатньо (рішення у справі «C. v. Italy (dec.)»). Незрозуміла й неофіційна інформація не є достатньою (рішення у справах «Т. v. Italy», п.28, і «Шомоді проти Італії», п.75).

Таким чином, особа може вважатися такою, що набула статус підозрюваного, лише після вручення їй повідомлення про підозру шляхом міжнародного співробітництва.

З наданих до клопотання матеріалів взагалі не зрозуміло, чи відомо самому ОСОБА_5 про наявність відносно нього кримінального провадження. А тому, виходячи з наданих слідчим доказів, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 не набув на теперішній час статусу підозрюваного.

У відповідності з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Міжнародний розшук та заочне обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідними умовами одне для одного.

Наразі в Україні діє лише один спосіб оголошення особи в міжнародний розшук - звернення до Інтерполу. Про це зазначає Інструкція про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затверджена Наказом № 3/1/2/5/2/2 від 09.01.97 р. МВСУ, ГПУ, СБУ, Державного комітету у справах охорони державного кордону, ДМС, ДПА України (Далі - Інструкція).

Після встановлення місцезнаходження особи правоохоронним органом іншої країни, орган - ініціатор розшуку готує і не пізніше 10 днів з моменту отримання такої інформації надсилає до відповідної прокуратури обґрунтований запит про її видачу, до якого додаються:

- копія постанови про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або копія вироку з підтвердженням того, що вирок набрав законної сили, завірені гербовою печаткою того органу, який виніс цю постанову (вирок);

- довідка про докази, якими підтверджується вина розшукуваної особи у вчиненні злочину, або копія постанови про притягнення цієї особи як обвинуваченого;

- завірений текст закону (статті Кримінального кодексу України), за яким кваліфікується злочин;

- повні дані розшукуваної особи, щодо якої робиться запит про видачу згідно з вимогами Інструкції;

- довідка про попередні судимості;

- довідка про розмір невідбутого покарання (у випадках, коли запит про видачу робиться щодо особи, яка вже відбула частину призначеного судом покарання);

- постанова слідчого про розшук особи;

- відомості про матеріальні збитки, заподіяні внаслідок злочину.

Аналогічні вимоги містить INTERPOL`s Rules on the processing data у ст. 82 щодо вимог для публікації «червоної картки» стосовно особи.

Після вивчення вказаних матеріалів, можливого доопрацювання та встановлення їх відповідності вимогам, прокуратура передає їх до Офісу Генерального прокурора, яка переадресовує їх відповідному правоохоронному органу іноземної країни та, з метою оперативного інформування, надсилає копію до НЦБ Інтерполу.

Проблемною є вимога про наявність постанови про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вже було сказано, існує вимога, за якою сторона обвинувачення зобов`язана довести факт оголошення особи в міжнародний розшук. Стосовно цього 04.04.2013 року було видано лист Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України». В ньому, зокрема, зазначається наступне:

Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо).

Підтвердженням факту оголошення особи в міжнародний розшук є лише витяг із бази даних Інтерполу. При цьому витяг має містити інформацію виключно щодо особи з «червоною карткою», яка підлягає арешту з метою подальшої екстрадиції. Інші картки (в тому числі, синя) можуть стосуватися також і осіб, що не мають статусу підозрюваного, а отже не можуть підтверджувати факт оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Відповідно до КПК України для обрання щодо особи запобіжного заходу заочно особа має бути оголошеною в міжнародний розшук.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду у справі № 757/31623/19-к від 29.07.2019 року "...підозрюваним, якого оголошено у міжнародний розшук (у розумінні ч. 6 ст. 193 КПК) слід вважати виключно особу, яка перебуває у міжнародному розшуку і це підтверджується відповідними довідками та витягами із бази даних Інтерполу."

Аналогічна позиція апеляції простежується в ухвалах у справах № 757/43633/19-к, 757/48069/19-к, № 757/35137/19-к та інших.

Слід зауважити, що матеріали, додані до клопотання (а.к. 15-19), містять лист Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 25.02.2016 року № 41/1258 на ім`я начальника сектору Укрбюро Інтерполу ГУ НП в Дніпропетровській області, в якому, зокрема, зазначено:

- «1. Внести в учеты Генерального секретариата Интерпола информацию о международном розыске по «синей карточке» с целью установления местонахождения подозреваемого по ч. 3 ст. 187 УК Украины в уголовном производстве от 15.12.2012 ЕРДР № 0000537 гражданина Украины ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- «Экстрадиция фигуранта требоваться не будет в связи с тем, что срок привлечения его к уголовной ответственности истек.».

Крім того, існує три види розшуку: державний, міждержавний, міжнародний. Визначення будь-якого з них у законодавстві України відсутнє. Водночас, існує вимога про те, що про оголошення особи в розшук слідчий, прокурор виносить постанову (ст. 281 КПК). Для оголошення особи в розшук у порядку статті 281 КПК вона має набути статусу підозрюваного.
Якщо у правоохоронців є відомості про те, що особа підозрюваного перебуває поза межами України, вони мають підстави для оголошення міжнародного розшуку. Подальші кроки правоохоронців виглядають (принаймні мають виглядати) так:
1. винесення постанови про оголошення особи в міжнародний розшук;
2. звернення до Національного центрального бюро Інтерполу із запитом про встановлення місцезнаходження особи (т. зв. «синя картка»);
3. у разі відповідності вимогам, НЦБ Інтерполу переадресовує запит у Генеральний секретаріат Інтерполу (м. Ліон, Франція), де запит розглядається;
4. у випадку задоволення запиту, Секретаріат направляє його до виконання;
5. якщо місцезнаходження особи за «синьою карткою» було встановлене, Секретаріат надсилає відповідному слідчому органу в Україні відомості щодо місцезнаходження особи;
6. слідчий орган звертається до Офісу Генерального прокурора щодо звернення до компетентного правоохоронного органу відповідної країни щодо вручення особі повідомлення про підозру.

Як вбачається з наведеного, матеріали, додані до клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не містять інформації щодо: наявності у останнього «червоної картки»; матеріали про результати звернення до Офісу Генерального прокурора. Крім того, наведений лист Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 25.02.2016 року № 41/1258 містить інформацію про те, що строк притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності закінчився вже на момент складання зазначеного листа.

А тому слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 193, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 15.12.2012 року до ЄРДР за № 0000537 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , - відмовити.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1