Ухвала
29 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 662/1456/18
провадження № 51 - 4029 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Іванківського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 28 травня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31 серпня 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК ) та надано десятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції зазначено про необхідність належного обґрунтування істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуло б за собою безумовне скасування судових рішень. Вказано, що обґрунтовуючи незаконність судових рішень, захисник, у тому числі, посилається на неповноту судового розгляду, незгоду з оцінкою доказам наданою судами та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
На виконання ухвали касаційного суду захисник ОСОБА_4 подала нову касаційну скаргу, перевіривши яку, суд установив, що зазначених в ухвалі Верховного Суду від 31 серпня 2020 року недоліків не усунуто.
Так, у повторно поданій касаційній скарзі захисник не обґрунтувала у чому саме полягали істотні порушення процесуального закону, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для їх скасування, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК.
При цьому захисник ОСОБА_4 знову посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушує питання оцінки доказів, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, захисником знову не сформульовано вимог до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались з положеннями визначеними ст. 436 КПК.
Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність чітких вимог касаційної скарги та їх правового обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Таким чином, враховуючи вимоги п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК та зважаючи на те, що захисник недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Частина 4 ст. 429 КПК передбачає, що залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Іванківського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 28 травня 2020 року щодо ОСОБА_5 повернути.
Ухвала єостаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3