Номер провадження: 11-сс/813/1496/20
Номер справи місцевого суду: 501/3772/19 1-кс/501/504/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 19.08.2020 року про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000049 від 11.06.2019 року, -

встановив:

оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арештущодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, громадянки України, фізичної особи-підприємця, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Чорноморського ВП Овідіопольского ВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000049 від 11.06.2019 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_8 , як фізична особа-підприємець, будучи службовою особою, яка виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, так як в її підпорядкуванні перебували наймані працівники, 23.07.2018 року уклала із комунальним підприємством «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області договір №311/4545, відповідно до якого прийняла на себе зобов`язання виконати ремонтно-будівельні роботи щодо капітального ремонту з улаштування майданчика для «стрітболу» за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Паркова, 8-8А.
Вартість робіт за цим Договором була визначена в розмірі 798,028 гривень 46 копійок. У невстановлений слідством час, але не пізніше 29.10.2018 року у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння бюджетними грошовими коштами, які було виділено для оплати робіт за договором, шляхом зловживання своїм службовим становищем.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 підписала акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) за жовтень 2018 року, акт на закриття прихованих робіт № 6 від та акт на закриття прихованих робіт №7 від 15.10.2018 року, до яких були внесені завідомо недостовірні відомості щодо обсягу виконаних робіт.
В подальшому КП «МУЖКГ» перерахувало на користь ФОП ОСОБА_8 зазначені грошові кошти.
Досудовим розслідуванням встановлено, що вартість фактично виконаних робіт відповідно до Договору становить 227,979 гривень 38 копійок, а завищення вартості робіт складає 570,049 гривень 8 копійок, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром.
11.06.2019 року відомості про вчинені кримінальні правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049.
18.08.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
18.08.2020 року заступник начальника СВ Чорноморського ВП Овідіопольского ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з клопотанням, погодженим прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 19.08.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту. Прокурор вказує, на невідповідність висновків слідчого судді, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, стверджує про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого їй злочину. Також прокурор посилається на існування ризиків, зокрема про те що підозрювана ОСОБА_8 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити документи ФОП ОСОБА_8 , які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які ще не вилучені органом досудового розслідування; вчинити інше, в тому числі корупційне, кримінальне правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрювану та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить висновку на таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Перевіривши матеріали судової справи, доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи прокурора, пояснення захисника та підозрюваної, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді про відмову в обранні підозрюваній запобіжного заходу з мотивів необґрунтованості підозри, є незаконним та необґрунтованим.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо необґрунтованості підозри, апеляційний суд звертає увагу, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, але факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У п. 175 Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України»: «Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства).

Факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», «не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення» (Рішення ЄСПЛ у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства).

Згідно п. 55 Рішення ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» «факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до рівня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу».

Слідчим суддею залишено поза увагою, що у відповідності до вимог ст.ст. 214, 223 КПК, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

На даній стадії досудового розслідування, яке ще не закінчено, органи слідства проводять слідчі дії, які повинні підтвердити причетність чи не причетність підозрюваного до інкримінованих йому дій, що узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що у відповідності до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст.89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів може бути надана судом першої інстанції не інакше, як в нарадчій кімнаті після розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно вимог ст. 194 КПК, слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу, окрім іншого, зобов`язаний встановити наявність обґрунтованої підозри, а не винуватість особи.
Разом з цим, як убачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого щодо обрання підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчий суддя послався на наявність сумнівів щодо належності отриманих під час досудового розслідування доказів, зазначивши при цьому, що прокурор, на вимогу суду, не надав заяву на підставі якої були внесені відомості до ЄРДР за фактом вчинення ОСОБА_8 злочину, за яким їй в подальшому було повідомлено про підозру за ч.5 ст.191 КК України. Пославшись на зазначені обставини, а також надавши оцінку розміру шкоди завданої злочином та висновку судової будівельно-технічної експертизи №004/4/20, а також додаткової судової будівельно-технічної експертизи №202647, слідчий суддя поставив під сумнів розмір шкоди та констатував, що матеріали провадження не містять достатніх доказів, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду клопотання слідчого, слідчий суддя не дотримався наведених вище вимог процесуального закону та практики ЄСПЛ, оскільки фактично вдався до оцінки допустимості та належності доказів, не звернувши уваги на той факт, що наданні слідчим докази в обґрунтування клопотання дають підстави вважати, що обставини можливого заволодіння державними коштами, в тому числі і за участі підозрюваної, потребують перевірки у визначеному законом порядку.
За таких обставин, ухвала слідчого судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню.
Щодо наявності обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_8 та наявності підстав щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу стосовно останньої, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри можливого вчинення ОСОБА_8 інкримінованого їй злочину, апеляційний суд вважає, що сукупність доданих до клопотання слідчого матеріалів кримінального провадження, на даному етапі кримінального провадження, вказує на обґрунтованість підозри та є достатньою для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу.
Разом з цим, вирішуючи питання про доцільність обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту, апеляційний суд враховує той факт, що прокурор не надав суду раціонального пояснення щодо необхідності застосування до підозрюваної саме такого запобіжного заходу та не зазначив в чому полягають ризики, зазначені в клопотанні слідчого.

Апеляційним судом встановлено та прокурором не заперечувалося, що після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо події злочину, який за версією органу досудового розслідування мав місце в липні-жовтні 2018 року,ОСОБА_8 , будучи обізнаною щодо кримінального провадження, не ухилялась від органу досудового розслідування та не вживала заходів в будь-який спосіб перешкоджати слідству, а після оголошення про підозру 18.08.2020 року, ОСОБА_8 також не вчиняла спроб переховування від органу досудового розслідування та не вживала заходів щодо перешкоджання досудовому розслідуванню в будь-який інший спосіб.
Також, апеляційний суд констатує, що прокурор не надав суду раціонального пояснення чому запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, на відміну від особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК, буде більш дієвим в даному кримінальному провадженні, з урахуванням конкретних обставин справи та правової кваліфікації інкримінованого підозрюваній злочину.

За таких підстав, доводи прокурора про необхідність обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді домашнього арешту, апеляційний суд визнає безпідставними.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваної на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в даному кримінальному проваджені, шляхом застосування до неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з урахуванням відсутності реальних ризиків, на даний час немає.
Разом з тим, з метою нівелювання ризику перешкоджання підозрюваною досудовому розслідуванню шляхом неявки до слідчого, прокурора та суду, або зміни місця проживання без повідомлення правоохоронних органів, що може вплинути на розумність строків здійснення досудового розслідування.

Приймаючи до уваги, що до клопотання слідчого долучені матеріали кримінального провадження, які вказують на існування на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у можливому вчиненні ОСОБА_8 протиправних дій, апеляційний суд вважає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, достатнім буде застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Такий запобіжний захід, на даній стадії досудового розслідування, на думку апеляційного суду, є цілком співмірним, відповідає особі підозрюваної та тяжкості пред`явленої їй підозри, і зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.
З огляду на зазначені обставини, з урахуванням положень п.2 ч.3 ст.407 КПК, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової ухвали про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 376, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 19.08.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласні ОСОБА_6 щодо обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_8 в кримінальному провадженні№0000049 від 11.06.2019 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в кримінальному провадженні№0000049 від 11.06.2019 року.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_8 наслідки невиконання покладених на неї обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно неї може бути змінено на більш суворий.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання в частині покладених на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, становить до 17 жовтня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4