Справа № 346/2887/20
Провадження № 1-кп/346/535/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, утриманні одна дитина, раніше не судимого, депутатом не являється

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Злочин вчинено при наступних обставинах.
16.05.2019 приблизно о 11.50 годин водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ- 21093», реєстраційний НОМЕР_1 в світлу пору доби та сухому асфальтному покритті рухався в м. Коломия по вул. Мазепи у напрямку до центру міста Коломия. Під`їжджаючи до перехрестя вулиць Мазепи - Богуна - Миколайчука у м. Коломия на якому в той час рух транспортних засобів та пішоходів регулювався за допомогою світлофора, проявив неуважність та після увімкнення для нього сигналу світлофору жовтого кольору, який забороняє рух, продовжив рух автомобілем прямо через перехрестя. Одночасно на світлофорі для пішоходів, який встановлений на вулиці Мазепи, увімкнувся зелений сигнал світлофору, який дозволив пішоходам переходити проїзну частину вул. Мазепи в м. Коломия. Тому пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , регульованим пішохідним переходом розпочала перехід проїзної частини по вул. Карпатська у напрямку справа наліво відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4 .

У відповідності до вимог п. 4.1 б.а) Правил дорожнього руху України пішохід ОСОБА_6 під час переходу проїзної частини позначеними регульованими пішохідними переходами, за наявності на те відповідного сигналу світлофора, мала перевагу в русі. Однак, водій ОСОБА_4 проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, своєчасно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину пішохідним переходом на зелений сигнал світлофору для пішоходів.

При цьому, ОСОБА_4 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України:

п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3.6), який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 4.16.а), у відповідності до вимог якого пішохід має право на перевагу у русі під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора;

п. 12.1., відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3., згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п.12.4., згідно якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 128 від 11.07.2020. отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому латерального виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням відламків, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя в момент спричинення, а також закритої черепно мозкової травми із струсом головного мозку та забою м`яких тканин потиличної ділянки із забійною раною та синцем, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, вину у вчиненому визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 подала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, завдані збитки відшкодовано, просить його суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
Таким чином, вина обвинуваченого в судовому засіданні доведена повністю, його діяння відповідають ознакам складу злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обставини, що пом`якшують обвинувачення щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
В якості ознак, що характеризують обвинуваченого суд враховує його молодий вік, наявність малолітньої дитини на утриманні та те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що одна лише тяжкість вчиненого не може бути єдиною та безумовною підставою для висновку про неможливість виправлення підсудного без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ч.1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 15 854,65 грн. витрат за проведення експертиз
Речові докази :
-автомобіль марки «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_4 .
Копію вироку прокурору та обвинуваченому вручити негайно після його проголошення.
На вирок може бути подано апеляцію до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1