№ 143/798/20
ВИРОК
Іменем України

24.12.2020р. м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Погребище Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 13.06.2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Розкопане, Погребищенського району, Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта середня спеціальна, незаміжньої, не працюючої, раніше судимої 22.09.2016 року Вінницьким міським судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., згідно із ст. 89 КК України вважається такою, що не має судимості,у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Починаючи з 14.06.2020 року, ОСОБА_5 перебувала на лікуванні у терапевтичному відділенні Погребищенської ЦРЛ, що знаходиться за адресою: вул. П. Тичини, 54 А, м. Погребище, Вінницької області. Під час проходження лікування ОСОБА_5 стало відомо, що у пацієнтки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , яка знаходиться у палаті №8 даного відділення, наявні гроші, а тому у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій та бажаючи їх настання, 13.06.2020 року біля 11 год. 00 хв., зайшла до палати №8 терапевтичного відділення, скориставшись тим, що ОСОБА_4 вийшла із палати, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, та її дії залишаються непоміченими для сторонніх осіб та медичного персоналу, шляхом вільного доступу, з гаманця, який знаходився у дерев`яній тумбі, вчинила крадіжку грошових коштів в сумі 300 грн. 00 коп., номіналами купюр 100 грн. та 200 грн.
Після чого ОСОБА_5 , з викраденими грошовими коштами, залишила місце вчинення кримінального проступку, та розпорядилася ними на власний розсуд, а саме частину з них витратила для власних потреб, завдавши своїми незаконними діями потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на вказану суму.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку визнала повністю, у вчиненому щиро розкаюється, просить суворо її не карати. Крім того, зазначила, що вона повністю відшкодувала завдану шкоду потерпілій. Також вказала, що вона не оспорює викладені в обвинувальному акті фактичні обставини вчиненого нею кримінального проступку, проте не бажає давати покази.
Враховуючи повне визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального проступку, а також те, що фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження не оспорюються, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
З огляду на викладене суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України ухвалив обмежитись допитом потерпілої, дослідженням документів, що характеризують обвинувачену, та стосуються вирішення питання щодо долі речових доказів в кримінальному провадженні.
При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини викрадення у неї ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 300 грн. 00 коп., вважає, що покарання обвинуваченій необхідно призначити відповідно до закону на розсуд суду.
Зважаючи на позицію обвинуваченої та ураховуючи покази потерпілої, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю.
ЇЇ дії судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як роз`яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд ураховує характер та суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченої.
Так, суд бере до уваги, що вчинене кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України (в редакції, діючій станом на час вчинення кримінального правопорушення) відноситься до злочину середньої тяжкості. Водночас, дане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року) відноситься до кримінальних проступків.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно; згідно ст.89 КК України вважається такою, що не має судимості; має середню спеціальну освіту; не заміжня; на обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбаченими пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбаченні ст. 67 КК України, судом не встновлені.
Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами.
Частиною 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За правилами ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Ураховуючи наведене, та беручи до уваги положення ч. 3 ст. 5 КК України, суд вважає, що покарання обвинуваченій слід призначити у виді штрафу в межах, установлених у санкції ч.1 ст. 185 КК України в редакції закону про кримінальну відповідальність, діючій станом на час вчинення кримінального правопорушення.
Таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази по кримінальному провадженні, а саме: грошові кошти, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України необхідно залишити у володінні та користуванні потерпілої, а фіскальний чек, поміщений до паперового конверту Головне слідче управління Національна поліція України, на підставі п.4 ч.9 ст.100 КПК України,- знищити.
Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили чи інших заходів забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченої суд не вбачає.
Керуючись ст. ст.100, 349, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, -

У Х В А Л ИВ :
Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн. 00 коп.
Речові докази, а саме: грошову купюру номіналом 100 гривень, серії АЕ 2282917, 2019 року випуску, грошову купюру номіналом 20 гривень, серії ЮГ 3123655, 2018 року випуску, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити у її володінні та користуванні; фіскальний чек №51, поміщений до паперового конверту Головне слідче управління Національна поліція України, що зберігається при кримінальному провадженні, - знищити.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Суддя