Номер провадження: 11-кп/813/352/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси, від 04.12.2020, про повернення прокурору обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0001923, внесеному до ЄРДР 26.04.2018,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси, від 04.12.2020, було повернуто обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0001923, внесеному до ЄРДР 26.04.2018.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що при складенні й погодженні наданого на розгляд суду обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , ані слідчим, ані прокурором не дотримано вимог закону, оскільки сформульоване обвинувачення викладено неконкретно і незрозуміло, зокрема, відсутні обставини й причина сварки потерпілого та обвинуваченої; критерії визначення тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень та причини виникнення таких, що позбавляє колегію суддів у випадку призначення судового розгляду роз`яснити його суть обвинуваченій.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
На вказану ухвалу прокурор Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що:

-судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також висновки викладені в оскарженій ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження;

-прокурор стверджує, що в обвинувальному акті викладено всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а фактичні обставини викладено таким чином, як прокурор вважає встановленим та відповідно до вимог п. 5) ч. 2 ст. 291 КПК України;

-наведені причини та обставини сварки потерпілого і обвинуваченої не є обов`язковим елементом складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України;

-звертає увагу на можливість прокурора під час судового розгляду обвинувального акту по суті висунити додаткове обвинувачення, відмовитись від підтримання державного (публічного) обвинувачення.

За таких обставин, прокурор просить скасувати оскаржену ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а оскаржена ухвала зміні з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до припису п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

1. Доводи прокурора стосовно того, що висновки суду, викладені в оскарженій ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд вважає обґрунтованими зважаючи на таке.

Підставами повернення обвинувального акту прокурору суд першої інстанції зазначив відсутність в обвинувальному акті відомостей, щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, а також відсутність причин виникнення сварки між обвинуваченою та потерпілим, і причин виникнення тілесних ушкоджень в обвинуваченої.

Щодо відсутності в обвинувальному акті причин виникнення сварки між обвинуваченою та потерпілим, і причин виникнення тілесних ушкоджень в обвинуваченої, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора з таких підстав.

Причини та обставини сварки потерпілого і обвинуваченої не є обов`язковим елементом складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а причини виникнення тілесних ушкоджень в обвинуваченої взагалі перебувають поза межами цього кримінального провадження.

Відповідно, зазначені відомості не є предметом доказування у кримінальному провадженні, а посилання суду першої інстанції на їх відсутність в обвинувальному акті, як на підставу повернення обвинувального акту, на думку апеляційного суду, не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального закону.

Викладені обставини свідчать про те, що висновки суду першої інстанції, в цій частині, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для зміни оскарженої ухвали, з виключенням зазначених вказівок суду з оскарженої ухвали на підставі вимог ст.ст.409, 411 КПК України.

2. Доводи прокурора стосовно того, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційна скарга прокурора не містить посилання на порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційним судом, в ході судового розгляду, таких порушень також не встановлено.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цій частині.

3. Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що в обвинувальному акті викладені всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а фактичні обставини вчинення злочину викладені таким чином, як прокурор вважає встановленим та відповідно до вимог п. 5) ч. 2 ст. 291 КПК України, на думку апеляційного суду не можуть бути взяті до уваги з огляду на таке.

Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_9 завдала потерпілому ОСОБА_11 не менше двох ударів кухонним ножом в ліву частину грудної клітини та в живіт, спричинивши певні тілесні ушкодження, зазначені в обвинувальному акті.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий виклад фактичних обставин є неконкретним.

Зокрема, не зрозумілим є питання стосовно того, скільки саме ударів ножом завдала обвинувачена потерпілому, оскільки формулювання «…не менше двох ударів…» передбачає невизначену кількість ударів від двох, до необмеженої кількості.

Також апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції стосовно того, що неконкретність формулювання обвинувачення полягає у відсутності в обвинувальному акті відомостей, стосовно ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому в результаті дій обвинуваченої.

4. Відповідно до положень ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Керуючись положеннями зазначеної правової норми, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржену ухвалу суду першої інстанції шляхом її доповнення додатковою підставою повернення обвинувального акту, яка не була зазначена судом, оскільки це не погіршує становище обвинуваченої.

В обвинувальному акті виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також формулювання обвинувачення містять посилання на те, що ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, і хоча не бажаючи, але припускаючи їх настання, з метою спричинення смерті ОСОБА_11 нанесла йому не менше двох ударів ножем в життєво важливі органи.
Відповідно, формулювання суб`єктивної сторони вчиненого ОСОБА_9 злочину є взаємовиключним, оскільки містить виклад прямого умислу: «…усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки,… з метою спричинення смерті ОСОБА_11 , нанесла йому не менше двох ударів ножем в життєво важливі органи…», так і виклад непрямого умислу: «…усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, і хоча не бажаючи, але припускаючи їх настання…»
При цьому, за умови встановлення в діях обвинуваченої складу злочину замаху на умисне вбивство, суб`єктивна сторона такого злочину, вчиненого з непрямим умислом, є неможливою, оскільки замах на умисне вбивство, можливий лише з прямим умислом.
Викладені обставини свідчать про істотні недоліки обвинувального акту, неконкретність пред`явленого обвинувачення, що перешкоджає призначенню судового розгляду зазначеного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 і вимагає повернення обвинувального акту прокурору для усунення вказаних недоліків.

5. Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи прокурора про те, що під час судового розгляду обвинувального акту прокурор може усунути недоліки обвинувального акту шляхом внесення змін, на підставі ст. 338 КПК України, оскільки зазначені недоліки обвинувального акту перешкоджають призначенню судового розгляду, а можливість прокурора змінити обвинувачення в ході судового розгляду, передбачена ч.1 ст.338 КПК України, згідно з якою прокурору надається право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Вказана процесуальна норма не передбачає можливості усунення прокурором недоліків обвинувального акту шляхом зміни обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження.
Відповідно до положень п. 2) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити ухвалу.

Керуючись статями 370-372, 376, 404, 407, 409, 411, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси, від 04 грудня 2020 року, про. повернення прокурору обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.1 5, ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0001923, внесеному до ЄРДР 26.04.2018 змінити.
Виключити з мотивувальної частини оскарженої ухвали посилання суду першої інстанції на відсутність в обвинувальному акті обставин і причин сварки між потерпілим та обвинуваченою, а також причин виникнення тілесних ушкоджень у обвинуваченої.
Доповнити оскаржену ухвалу вказівкою про недолік обвинувального акту, що полягає в невизначеності об`єктивної сторони злочину, яка полягає в невизначеності кількості ударів ножом, завданих обвинуваченою потерпілому, а також в невизначені суб`єктивної сторони вчиненого обвинуваченою злочину, зокрема, з прямим чи з непрямим умислом діяла обвинувачена.
В іншій частині оскаржену ухвалу залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4