Дата документу 03.08.2020 Справа № 335/1419/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1195/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/1419/20
Категорія ст. 185 ч.2, ст.. 185 ч.2 ст. 15 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000204, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, не працевлаштованої, не заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, 2014 року народження, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженої:

1)07.02.2020 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15. ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185; ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , з даним вироком суду не згодна, вважає його ухваленим з допущенням істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Суду при розгляді кримінального провадження вона зазначала суду, що відносно неї ще в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя знаходяться кримінальна справа та в Вознесенівському ВП знаходиться обвинувальний акт по кримінальним правопорушенням, які скоєні мною пізніше за часом і що розгляд даного кримінального провадження погіршить її становище в статусі обвинуваченої.

Вона не мала захисника під час розгляду справи в суді і не знала, що її може бути призначений захисник на безоплатній основі. При розгляді запобіжного заходу по підозрі, що перебуває у Вознесенівському ВП, її було призначено захисника і тільки тоді, її було роз`яснено права та обов`язки, та те, що при наявності вироків її неможливо залишитися на умовному терміні покарання і те, що провадження не були об`єднанні не суттєво погіршило її стан у якості обвинуваченої особи. В неї є п`ятирічна донька, вона виховує її сама, оскільки є матір`ю одиночкою. Проживаю з мамою. Мама працює і доглядати її донечку, коли мати на роботі нема кому крім неї. Вона хороша мати. Крім того, вона також поясняла суду, що 07.02.2020 року відносно неї Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ухвалено вирок за епізодами, що скоєні неї за часом були пізніше, але вирок ухвалено раніше і засуджено мене за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 до одного року обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України. Всупереч вимогам КПК України суд не звернув на це уваги і ухвалив вирок, не зазначивши всіх даних про наявність обвинувальних актів.

Просить вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2020

року відносно неї, ОСОБА_6 - скасувати та направити справу на новий

судовий розгляд в суд першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинувачену, у тому числі і в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який просив судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2020 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185; ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185; ч.2 ст. 185 КК України та її призначено покарання за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_6 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2020 p., більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_6 вчинила замахи на вчинення злочинів та злочин за таких обставин. 27.12.2019 приблизно о 16:29 год. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні гіпермаркету «Ашан», розташованого за адресою: вул. Запорізька. 1-Б. м. Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу намагалася таємно викрасти з торгових полиць зазначеного гіпермаркету товар, що належить ТОВ «Ашан Україна Гипермаркет», сховавши його до себе в рюкзак, а саме: шоколад «Мілка» 300 г (ш/ к 331) у кількості 3 шт. на суму 174.75 гри. без ПДВ; шоколад «Мілка» 300 г (ш/к 432) у кількості 1 шт. вартістю 58.52 гри. без ПДВ; «Нутелла» 630 г (ш/к 59032823) у кількості 4 шт. на суму 381.32 грн. без ПДВ; «Чупа-Чупс» (ш/к 509) у кількості 1 шт. вартістю 8.83 грн. без ПДВ; «Кіндер Макси» (ш/к 726) у кількості 1 шт. вартістю 101,58 грн. без ПДВ: «Кіндер Джон» (ш/к 80768258) кількості 2 шт. па суму 56.66 грн. без ПДВ; «Кіндер» (ш/к 80050117) у кількості 8 шт. на суму 221.60 грн. без ПДВ: «Кіндер» (ш/к 084107 ) у кількості 4 шт. на суму 90,96 грн. без ПДВ: «Кіндер» (ш/к 80741251) у кількості 2 шт. на суму 45,48 грн. без ПДВ, а всього майна на загальну суму 1139,43 грн. без ПДВ, чим намагалась спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» на вказану суму, але не довела злочин до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівником охорони гіпермаркету разом з викраденим товаром, який ОСОБА_9 сховала та переносила в рюкзаку після проходження касової зони.

Крім того, 20.01.2020 приблизно о 17:54 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні супермаркету «Сільпо» ТОВ «Сільпо Фуд», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний. 147. переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрала товарно-матеріальні цінності, що належать ТОВ «Сільпо Фуд», а саме: шоколадні вироби «Корона Max Fun» у кількості 10 плиток вартістю 42.49 гри. з ПДВ за одиницю, на загальну суму 424,91 грн., які сховала до своєї жіночої сумки та, не маючи наміру розраховуватись за товар, пройшла касову зону разом з викраденим майном, не оплативши за нього, та залишила приміщення супермаркету, чим спричинила ТОВ «Сільпо Фуд» матеріальні збитки на загальну суму 424,91 грн.

Крім того, 20.01.2020 приблизно о 20:54 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення. знаходячись в приміщенні супермаркету «Сільпо» ТОВ «Сільпо Фуд», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний 147, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, намагалась таємно викрасти товарно-матеріальні цінності, що належать ТОВ «Сільпо Фуд», а саме: шоколадні вироби «Корона Max Fun» у кількості 10 плиток вартістю 42,49 грн. без ПДВ за одиницю, на загальну суму 424.91 грн.. які сховала до своєї жіночої сумки та, не маючи наміру розраховуватись за товар, пройшла па касову зону, де розрахувалась лише за дрібний товар - горішки у шоколаді у кількості 1 упаковка, та не оплативши за товар, який знаходився в її сумці, намагалась залишити приміщення супермаркету та спричинити ТОВ «Сільпо Фуд» матеріальні збитки на загальну суму 424.91 грн. Однак, не змогла виконати всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від її волі. оскільки при спробі виходу за антикражні рамки була зупинена охороною магазину.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185; ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185; ч.2 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про порушення її права на захист є безпідставними.
Право на захист належить до загальновизнаних принципів міжнародного права, яке імплементоване у національне законодавство як орієнтир, що визначає умови справедливого судового розгляду.

У частині другій статті 63 Конституції України задекларовано, що підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист, зміст якого становить сукупність наданих йому законом можливостей для спростування підозри, обвинувачення, пом`якшення покарання, а також захисту своїх особистих інтересів.
Забезпечення права на захист - це правове положення, згідно з яким посадові особи, які здійснюють кримінальне провадження, зобов`язані забезпечити підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, виправданому сукупність процесуальних прав, завдяки яким вони отримують можливість захищатися передбаченими законом способами від підозри чи обвинувачення.
У ст. 20 КПК України визначені складові забезпечення права на захист.Доктринальний аналіз даної норми свідчить, що забезпечення права на захист передбачає три форми реалізації цього права: самостійна реалізація підозрюваним, обвинуваченим, виправданим, засудженим права на захист, а саме право надавати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватися правовою допомогою захисника; наявність у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду обов`язку сприяти підозрюваному, обвинуваченому, виправданому, засудженому в реалізації права на захист шляхом роз`яснення йому прав та забезпечення права на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Наведене відповідає міжнародним стандартам, викладеним у частині першій статті 11 Загальної декларації прав людини, пункті "d" частини третьої статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та пункті "с" частини третьої статті 6 Конвенції.
Відповідно до положень ст. 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залучений підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника.
Стаття 49 КПК України передбачає випадки в яких слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченій ОСОБА_6 були надані всі передбачені законом можливості для реалізації її права на захист.
Зокрема, матеріали провадження містять відомості про реалізацію обвинуваченою ОСОБА_6 цього права, а саме вона надавала усні пояснення з приводу обвинувачення, мала можливість збирати і подавати докази, брала особисту участь у кримінальному провадженні. Суд першої інстанції сприяв в реалізації права на захист шляхом роз`яснення їй прав.
Це підтверджено заявою обвинуваченої ОСОБА_6 від 13.03.2020 року, в якій вона зазначає, що їй була вручена пам`ятка про її права та обов`язки як обвинуваченої, роз`яснено ці права в повному обсязі, в тому числі й право користуватися послугами захисника (т. 1 а.с. 25-26). Крім того, 22.04.2020 року обвинувачена ОСОБА_6 отримала пам`ятку про права та обов`язки особи (обвинуваченого), яка бере участь у судовому розгляді, передбачені КПК, де зокрема зазначено у п. 2 про те, що обвинувачений має право на отримання правової допомоги за рахунок держави у випадках, передбачених КПК або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату (т. 2 а.с. 26).

Судом першої інстанції так само була дотримана процедура судового розгляду, а саме: забезпечена особиста участь обвинуваченої ОСОБА_6 в судовому засіданні, запобіжний захід відносно якої не обирався, вручена пам`ятка про права та обов`язки, роз`яснено ці права в повному обсязі. В судовому засіданні 30.04.2020 року обвинувачена не заявляла клопотання про призначення їй захисника, скористалася своїм правом на самозахист, надавши пояснення стосовно пред`явлено їй обвинувачення (т. 2 а.с. 45-46).
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що права на захист обвинуваченої ОСОБА_6 не були порушенні під час судового розгляду у суді першої інстанції.

Не заслуговують також уваги доводи обвинуваченої і про те, що суд першої інстанції погіршив її становище, оскільки не об`єднав всі кримінальні провадження, які є відносно неї в одне кримінальне провадження, оскільки, по перше, суд першої інстанції 22.04.2020 року постановив ухвалу про об`єднання різних кримінальних проваджень, відносно останньої (т. 1 а.с. 54), а по друге, суд першої інстанції не допустив погіршення правового становища обвинуваченої, які передбачені ч. 1 ст. 421 КПК України.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 призначено із дотриманням вимог статей 50, 65 КК України, судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які є злочинами середньої тяжкості, дані про особу винної, яка щиро покаялася у вчиненому, активно сприяла в розкриттю злочинів, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштована, має на утриманні малолітню дитину, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. Враховуючи наведене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкцій статей КК, за які її засуджено, та визнав за можливе застосувати до останньої, положення статей 75, 76 КК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відсутні правові підстави для подальшого пом`якшення ОСОБА_6 покарання, так як призначене судом першої інстанції обвинуваченій покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2020 рокувідносно обвинуваченої ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення.

Судді: