Дата документу 11.08.2020 Справа № 937/7024/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/7024/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/849/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11серпня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Мелітополя Запорізької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч. 3 ст.27, ч.1 ст.366 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 в режимі відео конференції з приміщення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,
слідчого ОСОБА_8

захисників підозрюваної адвоката ОСОБА_9 , ОСОБА_10

підозрюваної ОСОБА_6 .

Підозрювана ОСОБА_6 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 липня 2020 року, якою у задоволенні клопотання слідчого Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_8 , погодженого першим заступником прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні №0000083 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 відмовлено та застосовано до останньої запобіжний захід у виді домашнього арешту, та заборонено останній у період часу з 22:00 години до 06:00 години залишати місце проживання будинок АДРЕСА_2 , строком на два місяці, до 01 вересня 2020 року, включно, з покладенням певних обов`язків.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором не доведено необхідності застосування відносно підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу - про відмову у задоволенні вищевказаного клопотання та не застосовувати запобіжний захід.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що підозра, яка їй висунута 30 червня 2020 року, є цілком необґрунтованою, оскільки досудове розслідування за ч.5 ст.191 КК України проводилось слідчим з

порушенням правил підслідності, із перевищенням повноважень, про що апелянтом подано відповідну заяву про вчинення злочину до ТУ ДБР у м.Мелітополі.

Крім цього, з повідомлення про підозру від 30 червня 2020 року вбачається, що за період часу з 01 листопада 2011 року по 01 липня 2019 року фіктивним працівникам Державного вищого навчального закладу «Мелітопольський промислово-економічний коледж» безпідставно була виплачена заробітна плата у сумі 601 618,09 грн, яка була привласнена організованою директором Державного вищого навчального закладу «Мелітопольський промислово-економічний коледж» ОСОБА_6 злочинною групою, у складі службових осіб Державного вищого навчального закладу «Мелітопольський промислово-економічний коледж», а саме: старшого інспектора з кадрів ОСОБА_12 та головного бухгалтера ОСОБА_13 , внаслідок чого, державі Україна в особі Департаменту освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації завдано матеріальну шкоду, яка у 500 разів перевищує і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, що відповідно до п.4 примітки до ст.185 КК України є особливо великим розміром. Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у привласненні чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, у складі організованої злочинної групи, що кваліфікується як злочин, передбачений ч.3 ст.28, ч.3 ст.27, ч. 5 ст.191 КК України.

Таким чином, розслідування злочинів, передбачених ч.5 ст.191 КК України, відносно апелянта повинно було здійснюватися детективами Національного антикорупційного бюро України, а процесуальне керівництво - прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Крім того, повідомлення про підозру ґрунтується лише на показаннях свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які не є працівниками бухгалтерії, відділу кадрів тощо, та яким не відомі обставини, які взяті за основу для пред`явлення апелянту підозри.

Також, викликає сумнів і юридична кваліфікація її дій, зокрема, щодо діяльності у складі організованої злочинної групи, оскільки ознаки такої групи в повідомленні про підозру відсутні.

Також апелянт зазначає, що вона має постійне місце проживання та реєстрації у м.Мелітополі, за рік проведення досудового розслідування не переховувалась від слідства, з`являлась на всі виклики та допити, що обумовлює відсутність ризику, передбаченого п.1 ст.177 КПК України.

Під час досудового розслідування слідством були проведені тимчасові доступи, обшуки та інші слідчі, процесуальні дії, що виключає можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а відтак виключає і ризик, визначений п.2 ст.177 КПК України.

Ризик незаконного впливу на свідків також є необґрунтованим. Працівники Державного вищого навчального закладу «Мелітопольський промислово-економічний коледж» ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вже були допитані органом досудового розслідування як свідки, а тому це виключає її вплив на їх показання.

До того ж, майже всі свідки є сторонами (позивачами, відповідачами) по цивільним справам між ними та Державним вищим навчальним закладом «Мелітопольський промислово-економічний коледж». Так, ОСОБА_17 є позивачем у справі № 937/8199/19, де відповідачем виступає коледж. ОСОБА_16 є позивачем у справі № 937/603/20 про визнання незаконним притягнення до дисциплінарної відповідальності, де відповідачем у справі також є коледж, ОСОБА_19 є відповідачем у справі №320/5683/19 за позовом Коледжу про визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати, між тим ОСОБА_19 у 2020 році було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 притягались у 2019 році до дисциплінарної відповідальності за невиконання своїх обов`язків. ОСОБА_15 у 2020 році вже двічі притягнута до дисциплінарної відповідальності за невиконання службових обов`язків. Тобто, показання цих свідків, на які посилаються прокурор та слідчий в обґрунтування клопотання, не є доказами злочину, а підтверджують лише їх упереджене ставлення до апелянта через її принципову позицію як директора закладу освіти щодо неприпустимості з їх боку порушень трудової дисципліни.

Таким чином, у даному випадку відсутній ризик, передбачений п.3 ст.177 КПК України.

Доводів щодо можливості перешкодити кримінальному провадженню іншим чином клопотання слідчого взагалі не містить. В ньому є лише фраза, що «у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 в будь-який інший спосіб буде перешкоджати кримінальному провадженню». Тобто, у клопотанні наведено абстрактне судження, без конкретизації способів перешкоджання кримінальному провадженню, та доказів на їх підтвердження. Зазначене обумовлює недоведеність ризику, передбаченого п.4 ст.177 КПК України.

Вона раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, а тому відсутній ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Відповідно до повідомлення про підозру, подія злочину мала місце з 01 січня 2011 року по 01 липня 2019 року, що унеможливлює ризик продовження кримінального правопорушення. Відтак, ризик, передбачений п.5 ст.177 КПК України, є також недоведеним.

Крім того, апелянт зазначає про відсутність щодо неї будь-яких ризиків обумовлює відсутність необхідності обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України).

За таких обставин, оскільки прокурор не довів всіх передбачених ч.1 ст.194 КПК України підстав для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя повинен був відмовити у задоволенні клопотання слідчого та не застосовувати до неї будь-яких запобіжних заходів, зокрема і домашнього арешту.

До того ж, слідчий суддя в своїй ухвалі не навів мотивів неможливості застосування до апелянта такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання або покладення обов`язків згідно ст.194 КПК України.

Апелянт вважає, що застосований запобіжний захід - домашній арешт, є достатньо суворим і повністю не відповідає фактичним обставинам провадження.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник - адвокат ОСОБА_9 зазначає, що на його думку, ухвала слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №937/7024/19 від 01 липня 2020 року про обрання запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту є необґрунтованою, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню з таких підстав.

В ухвалі про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 слідчий суддя зазначає: «... в обґрунтування такого ризику, як-то: підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування або суду, прокурором зазначені лише припущення, які не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки жодні докази ... в матеріалах клопотання відсутні».

Проте, застосовуючи запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, слідчий суддя не зазначає, чому саме не можна застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід, наприклад: особисте зобов`язання, для запобігання ризику або ризиків.

Станом на 22 липня 2020 року по даному кримінальному провадженню проведені маже всі слідчі дії: три обшуки, два тимчасових доступи до документів, допити свідків у кримінальному провадженні та інші слідчі дії. Тому всі документи та речі, які органи досудового розслідування вважають за необхідне зібрати, вилучені та знаходяться у слідчого.

Також сторона захисту зазначає, що досудове розслідування триває майже рік, а саме: з 30 липня 2019 року. Протягом року ОСОБА_6 обіймала посаду директора навчального закладу, потреби у обрані запобіжного заходу не було, жодних перешкод у проведенні досудового розслідування нею не здійснювалось, слідчим та прокурором доказів не надано.

Посилання слідчого на те, що ОСОБА_6 може здійснювати вплив (тиск) на свідків, що може виразитися у схилянні свідків, які на теперішній час є працівниками ДВНЗ «МПЕК», під загрозою звільнення або не нарахування заробітної плати, зовсім не мають ніякого обґрунтування. На підтвердження ризику можливого ухилення підозрюваної від органів досудового розслідування, судом не наведено доказів.

Також, свідки кримінального провадження, які на теперішній час є працівниками ДВНЗ «МПЕК», знаходяться у щорічній відпустці до 26 серпня 2020 року та отримали всі належні їм виплати, скарг щодо неповного нарахування не надходило.

Згідно з ухвалою слідчого судді, до суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.3 ст.27, ч.1 ст. 366 КК України, а саме: наказом Міністерства освіти і науки України № 1062-к від 22 вересня 2008 року ОСОБА_6 призначена виконуючим обов`язки директора Мелітопольського державного промислово-економічного технікуму з 30 вересня 2008 року до заміщення вакантної посади директора в установленому порядку. В подальшому, наказом Міністерства освіти і науки України №1472-к від 25 грудня 2008 року ОСОБА_6 призначена на посаду директора Мелітопольського державного промислово-економічного технікуму з 25 грудня 2008 року. Так, з 25 грудня 2008 року по теперішній час ОСОБА_6 постійно обіймає посаду директора навчального закладу, з урахуванням проведення у навчальному закладі відповідно до п.5.5 Статуту, один раз на п`ять років конкурсу на посаду директора.

Крім того, 09 травня 2005 року між Мелітопольським державним промислово-економічним технікумом в особі директора ОСОБА_20 та ОСОБА_21 укладено контракт, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався до 06 лютого 2009 року, згідно з яким останню призначено на посаду старшого бухгалтера навчального закладу. Наказом директора Мелітопольського державного промислово-економічного технікуму ОСОБА_6 №64 від 06 лютого 2009 року ОСОБА_13 переведено на посаду головного бухгалтера навчального закладу, у зв`язку із чим між Мелітопольським державним промислово-економічним технікумом в особі директора ОСОБА_6 та ОСОБА_13 укладено новий контракт щодо призначення останньої на вказану посаду. 27 квітня 2011 року до контракту від 06 лютого 2009 року, укладеного між Мелітопольським державним промислово-економічним технікумом та головним бухгалтером технікуму ОСОБА_13 , укладено додаткову угоду, згідно з якою у контракті назву «Мелітопольський державний промислово-економічний технікум» замінено на «ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж»». Так, ОСОБА_13 з 06 лютого 2009 року по теперішній час обіймає посаду головного бухгалтера ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж».

Крім того, наказом директора Мелітопольського державного промислово-економічного технікуму ОСОБА_20 № 178-к від 17 квітня 2007 року ОСОБА_12 призначено на посаду інспектора відділу кадрів технікуму. З 01 вересня 2014 року на підставі наказу ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» № 70-к від 29 серпня 2014 року ОСОБА_12 переведено на посаду старшого інспектора з кадрів навчального закладу, яку вона обіймала до 31 січня 2020 року (наказом директора ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» ОСОБА_6 № 06-к від 13 січня 2020 року ОСОБА_12 звільнена за власним бажанням).

Так, ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , працюючи у ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» (раніше - Мелітопольський державний промислово-економічний технікум) познайомилися між собою та внаслідок виконання своїх функціональних обов`язків у невстановлений досудовим розслідування час між ними склалися дружні, довірчі стосунки.

В ході подальшого виконання директором ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» ОСОБА_6 своїх функціональних обов`язків, остання зрозуміла, що вона, будучи наділеною організаційно розпорядчими функціями є найвищою посадовою особою у навчальному закладі та має владні повноваження, які вона може як самостійно, так і віддаючи розпорядження підпорядкованим особам, використовувати у власних інтересах, всупереч інтересам служби. У зв`язку із вищевикладеним, приблизно у жовтні 2010 року у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на привласнення бюджетних грошових коштів, які перебували у розпорядженні ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж», шліхом незаконного нарахування заробітної плати особам, яких можна фіктивно працевлаштувати до вказаного навчального закладу. Усвідомлюючи той факт, що хоча відповідно до п.п. 6 п. 5.4 Статуту, директор Коледжу, в межах наданих йому повноважень, приймає на роботу та звільняє з роботи працівників закладу, ОСОБА_6 вирішила, що з метою полегшення організації вчинення злочину, а також тривалої незаконної діяльності та зменшення ризиків викриття правоохоронними органами їй необхідно заручитися підтримкою інших працівників навчального закладу, що також наділені певними повноваженнями, які можливо використовувати з метою спрощення процедур фіктивного працевлаштування осіб та незаконного нарахування заробітної плати. Так, обдумавши усі організаційні питання незаконної діяльності, у ОСОБА_6 виник умисел на створення стійкого злочинного об`єднання осіб, які б попередньо зорганізувались для того, щоб одержувати неправомірну вигоду для себе та інших осіб, шляхом вчинення злочину, пов`язаного із привласненням бюджетних грошових коштів.

Реалізуючи вказаний умисел, приблизно у листопаді - грудні 2010 року, перебуваючи у приміщенні ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, пр.50-річчя Перемоги, 19, ОСОБА_6 зібрала у своєму службовому кабінеті та залучила до реалізації свого злочинного умислу інших службових осіб ДВНЗ Мелітопольський промислово-економічний коледж», а саме: головного бухгалтера ОСОБА_13 та інспектора з кадрів ОСОБА_12 , з якими познайомилася заздалегідь, під час спільної праці у навчальному закладі, внаслідок чого між ними склалися довірливі стосунки.

Після отримання згоди ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на участь у вчиненні злочину, ОСОБА_6 , приблизно протягом листопада - грудня 2010 року розробила злочинний план діяльності організованої групи, відповідно до якого ОСОБА_13 та ОСОБА_12 повинні в інтересах організованої групи, підшукувати осіб та використовувати свої організаційно-розпорядчі повноваження для їх фіктивного працевлаштування до ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» й незаконного нарахування їм заробітної плати, з метою систематичного отримання незаконної матеріальної винагороди ОСОБА_6 та членами організованої групи. При цьому, ОСОБА_6 повідомила кожній із залучених нею осіб єдиний план злочинної діяльності групи, отримавши від кожного з них схвалення та погодження цього злочинного плану й згоду на його виконання всіма співучасниками. Згідно злочинного плану, ОСОБА_6 визначила злочинні ролі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які за задумом ОСОБА_6 , під безпосереднім її керівництвом, повинні в інтересах організованої групи підшукувати осіб та використовувати свої повноваження згідно до посадових інструкцій для їх фіктивного працевлаштування до ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» й незаконного нарахування їм заробітної плати, з метою систематичного отримання незаконної матеріальної винагороди самою ОСОБА_6 та членами організованої групи.

Так, ОСОБА_6 , маючи певні лідерські якості та організаторські здібності, розуміючи можливість використання свого службового становища, відвела собі роль організатора злочинної групи і визначила для себе певний обсяг злочинних дій згідно із злочинним планом, а саме: надавати членам організованої групи вказівки щодо підшукування осіб для фіктивного працевлаштування та здійснення процедури працевлаштування, встановити взаємозв`язок між діями окремих учасників, розробляти алгоритм дій під чає фіктивного працевлаштування осіб, складання документів, нарахування та привласнення заробітної плати, видавати накази про працевлаштування й звільнення фіктивних осіб та підписувати трудові контракти (договори) від імені ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж», розподіляти між членами організованої злочинної групи грошові кошти, отримані в наслідок привласнення незаконно нарахованої заробітної плати, вирішувати питання безперешкодного забезпечення злочинної діяльності групи та організовувала приховування злочинної діяльності організованої групи.

З метою конспірації протиправних дій злочинного угрупування та уникнення викриття ОСОБА_6 , використовуючи свої владні повноваження, шляхом видання розпоряджень та погроз у бік інших працівників коледжу, у тому числі бухгалтерії та відділу кадрового забезпечення, заборонила їм втручатися у питання працевлаштування, обліку робочого часу та нарахування заробітної плати.

В свою чергу, ОСОБА_12 була відведена роль пособника, у створеній ОСОБА_6 організованій злочинній групі, із визначенням наступних злочинних дій згідно розробленого останньою злочинного плану. Так, ОСОБА_12 , будучи інспектором з кадрів (з 01 вересня 2014 року - старшим інспектором з кадрів) ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж», усвідомлюючи свою роль у організованій злочинній групі, після отримання від ОСОБА_6 згоди та вказівки щодо досягнення мети, організовувала підготовку офіційних документів щодо фіктивного працевлаштування заздалегідь підшуканих осіб, вносила щомісячно недостовірні відомості до табелів обліку робочого часу про фактично відпрацьований час фіктивно працевлаштованих працівників, які у подальшому подавала для погодження директору навчального закладу ОСОБА_6 , з метою привласнення бюджетних грошових коштів.

В свою чергу, ОСОБА_13 була відведена роль співвиконавця у створеній ОСОБА_22 організованій злочинній групі, із визначенням наступних злочинних дій, згідно розробленого останньою злочинного плану. Так, головний бухгалтер ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» ОСОБА_13 , усвідомлюючи свою роль, отримавши від ОСОБА_6 вказівку щодо досягнення мети, на підставі погоджених директором навчального закладу документів щомісячно здійснювала нарахування та перерахування заробітної плати, податків та страхових внесків на фіктивно працевлаштованих працівників, з метою привласнення бюджетних грошових коштів, які у якості заробітної плати нараховувалися на банківські картки фіктивно працевлаштованих осіб, які були оформлені у АТ «УКРСИББАНК».

Крім того, на усіх членів організованої злочинної групи ОСОБА_6 були покладені обов`язки щодо підшукування осіб, для їх фіктивного працевлаштування, мотивацією якого було отримання фіктивно працевлаштованими особами трудового стажу, та за безпосередньою вказівкою ОСОБА_6 почергового зняття з банківських карток АТ «УКРСИББАНК», виданих на ім`я фіктивних працівників навчального закладу готівкових грошових коштів, незаконно нарахованих у якості заробітної плати, які у подальшому передавалися організатору злочинної групи ОСОБА_6 з метою розподілу між іншими учасниками злочину.

Так, ОСОБА_21 та ОСОБА_23 , ознайомившись із розробленим ОСОБА_6 злочинним планом, спрямованим на привласнення бюджетних грошових коштів, з метою власного незаконного збагачення, та чітким алгоритмом дій щодо фіктивного працевлаштування осіб, нарахування їм заробітної плати та зняття її з банківських карток АТ «УКРСИББАНК», усвідомлюючи свої ролі, розуміючи протиправність своїх дій, отримавши від організатора злочинного угрупування ОСОБА_6 розпорядження на здійснення протиправної діяльності та вказівку щодо досягнення мети, почали підшукувати осіб для фіктивного працевлаштування, з подальшим оформленням їх в якості працівників ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж», та за результатом кожного місяця привласнювати бюджетні грошові кошти, незаконного нараховані у якості заробітної плати, та у подальшому отримували від ОСОБА_6 грошові кошти - неправомірну вигоду, у заздалегідь обумовлених рівних долях.

Організована ОСОБА_6 злочинна група у складі ОСОБА_23 та ОСОБА_21 в період часу з 01 січня 2011 року по 01 липня 2019 року за результатом фіктивного працевлаштування ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 до ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж», усвідомлюючи те, що, вищевказані особи фактично не є працівниками навчального закладу, оскільки взагалі не виконають свої функціональні обов`язки, передбачені посадовими інструкціями, діючи за єдиним злочинним планом, з прямим умислом, спрямованим на систематичне одержання неправомірної вигоди шляхом привласнення бюджетних грошових коштів, керуючись корисливими мотивами та в окремих випадках приватним інтересом, який виражався у безпідставному зарахуванні ОСОБА_31 трудового стажу, подавала до установ офіційні документи, до яких були внесені завідомо неправдиві відомості, щодо виконання вищеперерахованими фіктивно працевлаштованими особами, своїх функціональних обов`язків, в наслідок чого, вищевказаним фіктивним працівникам ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» безпідставно нараховувався трудовий стаж, а також заробітна плата, яку члени організованої ОСОБА_6 злочинної групи у складі ОСОБА_23 та ОСОБА_21 у подальшому привласнювали з метою власного збагачення.

Таким чином, за період часу з 01 січня 2011 року по 01 липня 2019 року, вищеперерахованим фіктивним працівникам ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» безпідставно була виплачена заробітна плата у сумі 601618 гривень 09 копійок, яка була привласнена організованою директором ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» ОСОБА_6 злочинною групою у складі службових осіб ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж», а саме: старшого інспектора з кадрів ОСОБА_12 та головного бухгалтера ОСОБА_13 , внаслідок чого державі Україна в особі Департаменту освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації завдано матеріальну шкоду, яка у 500 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, що відповідно до п. 4 примітки до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

Крім того, в період часу з 30 грудня 2010 року по 27 вересня 2019 року організатором угрупування - директором ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» ОСОБА_6 , яка є службовою особою, на яку в силу посадових інструкцій покладено організаційно-розпорядчі функції, з метою забезпечення діяльності організованої нею злочинної групи та досягнення єдиного злочинного плану, усвідомлюючи характер свої протиправних дій, у формі наказів та трудових контрактів були видані наступні офіційні документи, до яких були внесені завідомо неправдиві відомості про прийняття на роботу до ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж»», переведення на інші посади та звільнення осіб з ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж», які фактично не виконували свої функціональні обов`язки працівників ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж», однак на їх ім`я нараховувалася заробітна плата та зараховувався трудовий стаж, а саме: наказ № 563-к від 30 грудня 2010 року; наказ № 61-к від 07 лютого 2011 року; наказ № 70-к від 29 серпня 2014 року; наказ № 76-к від 31 серпня 2015 року; трудовий контракт від 01 вересня 2015 року; наказ №43-к від 02 травня 2019 року; наказ № 57-к від 04 червня 2019 року; наказ №114-к від 22 березня 2011 року; наказ № 94-к від 19 березня 2012 року; наказ № 25-к від 22 березня 2013 року; наказ № 15/1 від 31 березня 2014 року; наказ № 67-к від 20 червня 2019 року; наказ № 81-к від 06 жовтня 2016 року; наказ №92-к від 27 серпня 2019 року; наказ № 403-к від 03 жовтня 2011 року; наказ №45-к від 29 травня 2015 року; наказ № 93-к від 25 листопада 2016 року; трудовий контракт від 30 червня 2016 року; трудовий контракт від 01 липня 2017 року; наказ № 40-к від 25 квітня 2018 року; наказ № 41-к від 26 квітня 2018 року; наказ № 44-к від 06 травня 2019 року; наказ № 41-к від 25 квітня 2019 року.

Вищевказані офіційні документи, які містять неправдиві відомості про трудову діяльність ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_32 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 у ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж», готувалися інспектором кадрів (з 01 вересня 2014 року - старший інспектор з кадрів) ОСОБА_12 , яка є членом організованої ОСОБА_6 злочинної групи, з відома та згодою останньої, а також з відома ОСОБА_13 , та після їх видання ОСОБА_6 також засвідчувалися підписами ОСОБА_12 , та деякі з них також посвідчувалися підписами ОСОБА_13 , які є членами вищевказаного злочинного угрупування та усвідомлювали те, що вищевказані працівники ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» є фіктивними, тобто фактично не виконують свої функціональні обов`язки.

Відомості про зазначене кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083, правова кваліфікація правопорушень - ч.3 ст.28, ч.3 ст. 27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.3 ст.27, ч.1 ст.366 КК України.

Тобто, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, яке кваліфікується як привласнення чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах, у складі організованої злочинної групи, та ч.3 ст.28, ч.3 ст.27, ч.1 ст.366 КК України, яке кваліфікується як видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчинене у складі організованої групи.
Підозра у вчиненні ОСОБА_6 зазначених вище кримінальних правопорушень (злочинів) обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні доказами: статутом та наказами Державного вищого навчального закладу «Мелітопольський промислово-економічний коледж»; копіями особових листків по обліку кадрів ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , посадовими інструкціями; заявами; рапортами; показами ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_27 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 ; протоколами тимчасового доступу до речей і документів; протоколами обшуку.
30 червня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч. 3 ст.27, ч.1 ст. 366 КК України.

Заслухавши доповідь судді; підозрювану ОСОБА_6 , її захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; слідчого, який підтримав доводи свого клопотання; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177,178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.
З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваної, доводи її захисника, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про її особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у інкримінованих їй правопорушеннях, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження, та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.
Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в клопотанні слідчого так і в оскаржуваній ухвалі.
Крім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Докази, які додані до клопотання, свідчать про те, що ОСОБА_6 могла вчинити інкриміновані їй правопорушення.
З урахуванням викладеного, доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_6 до інкримінованих їй правопорушень, про неправильність кваліфікації її дій та про упередженість і зацікавленість свідків у цьому провадженні, є передчасними та підлягають ретельній перевірці в ході досудового розслідування в установленому законом порядку.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, перевіряючи доводи прокурора щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики незаконного впливу на свідків у цьому провадженні з боку підозрюваної та перешкоджання підозрюваною кримінальному провадженню іншим чином існують.
Вказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, в т.ч. тяжкого, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк - від 7 до 12 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, є керівником установи, у якій працюють деякі свідки у даному провадженні, не всі обставини провадження ще встановлені, отже існує ризик незаконного впливу на свідків з боку підозрюваної (що підтверджується і показаннями самих свідків, доданими до клопотання), та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Доводи сторони захисту про недоведеність вищевказаних ризиків є непереконливими та суперечать матеріалам провадження.
В той же час, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що ризик переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду, а також неможливість застосовування до підозрюваної менш суворих ніж тримання під вартою запобіжних заходів прокурором не доведено.
На думку слідчого судді, з врахуванням відомостей про особу підозрюваної ОСОБА_6 , яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, має міцні соціальні зв`язки, проживає разом зі своєю родиною, має на утриманні неповнолітню дитину, працює, її вік, стан здоров`я, репутацію та майновий стан, запобігти вищевказаним ризикам можливо шляхом застосування до останньої менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме - запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Приймаючи до уваги тяжкість та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, суворість можливого покарання, а також відомості, що містяться в доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає непереконливими доводи сторони захисту про відсутність підстав для застосування до підозрюваної вказаного запобіжного заходу.
Колегія суддів вважає, що застосований до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, вказаним у клопотанні, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.
Отже, слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 та доповненнях до зазначеної скарги її захисника адвоката ОСОБА_9 правильність висновків слідчого судді не спростовують.
Не спростовують цих висновків і відомості, які містяться в матеріалах кримінального провадження №0000083, наданих суду апеляційної інстанції органом досудового розслідування для перевірки доводів, викладених в апеляційній скарзі та доповнень до неї, та заявлених стороною захисту при апеляційному розгляді.
Порушення правил підслідності, передбачених ст.216 КПК України, у даному провадженні, як про це зазначає сторона захисту, з наданих суду матеріалів не вбачається.
Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 липня 2020 року, якою у задоволенні клопотання слідчого Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_8 , погоджене першим заступником прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні № 0000083 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 відмовлено та застосовано до останньої запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши їй у період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати місце проживання будинок АДРЕСА_2 , строком на два місяці, до 01 вересня 2020 року, включно, з покладенням певних обов`язків, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4