ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3289/17 Номер провадження 11-кп/814/313/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
законних представників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0001527, № 0000897, № 0001249 за апеляційною скаргою адвоката захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів починаючи з 16 год. 10 хв. 25 листопада 2020 року по 16 год. 10 хв. 23 січня 2021 року.

Цією ж ухвалою обвинуваченим ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 продовжено на 60 днів запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 16 год. 10 хв. 23 січня 2021 року.

Ухвалюючи таке рішення суд послався на те, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочинів, у тому числі тяжких, може незаконно впливати на свідків та потерпілих, продовжувати вчиняти інші злочини, так як притягнення до кримінальної відповідальності не стало перешкодою для вчинення нового кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений веде антигромадський спосіб життя, у останнього відсутні соціальні зв`язки.

Дійшов висновку, що вид забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою є об`єктивним з урахуванням тяжкості вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим, антигромадського способу життя обвинуваченого, які в сукупності вказують на наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_11 запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22.00 до 06.00 години за адресою: АДРЕСА_1 .
Заперечує доводи клопотання прокурора, та вказує, що знаходячись в слідчому ізоляторі ОСОБА_11 не має змоги працювати та на час затримання був неповнолітнім і був студентом 1-го курсу ветеринарного зоотехнічного технікуму Полтавської державної аграрної академії.
Просить звернути увагу, що на свідків і потерпілих ОСОБА_11 впливати не може, оскільки вину він визнав повністю, а його рідними збитки завдані потерпілим були відшкодовані в повному розмірі. При цьому всі потерпілі та свідки були допитані в суді.
Також зазначає, що ОСОБА_11 перебуває під вартою з 14.07.2017, зокрема за кримінальне правопорушення яке було вчинене 19.10.2016 та йому на даний час знаходження під вартою зараховується як відбуте покарання «один день за два». У зв`язку з цим переховуватися від суду у ОСОБА_11 немає жодних мотивів, оскільки він формально відбув покарання вже більше 6 років.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції захисник, законні представники обвинуваченого та обвинувачений підтримали подану в його інтересах апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав у ній наведених. Прокурор заперечила проти доводів скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просила залишити її без змін.

Мотиви суду.
Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001527, № 0000897, № 0001249 за обвинуваченням: ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_14 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України.

Під час судового провадження 25.11.2020 ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_11 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23.01.2021.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Тому ухвалене судове рішення підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Так, судом враховано положення наведених вище норм процесуального закону та правильно встановлено, що обставини, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, не змінилися, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_11 може незаконно впливати на свідків та потерпілих, може продовжувати вчиняти інші злочини, не зменшилися.

Рішення суду першої інстанції щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 та неможливості застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає правильним, оскільки він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні, зокрема кількох епізодів умисних тяжких злочинів, існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому інший більш м`який запобіжний захід не буде відповідати меті його застосування та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Судом першої інстанції перевірено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та правильно встановлено відсутність об`єктивних даних щодо можливості їх застосування, а адвокатом ОСОБА_8 не спростовано існування ризиків, які унеможливлюють застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу та не наведено ґрунтовних доводів.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що у кримінальному провадженні № 0000897 ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.09.2017 ОСОБА_11 вже змінювався запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

У кримінальному провадженні № 0001527, яке в подальшому 12.10.2017 було об`єднано в одне провадження з кримінальним провадженням № 0000897, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 04.10.2017 щодо ОСОБА_11 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Проте, як вбачається з наданих матеріалів, 14.10.2017 під час дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ОСОБА_11 було вчинено новий умисний, насильницький, корисливий злочин, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 187 КК України та відомості щодо нього внесені до ЄРДР за № 0001249. Вказане кримінальне провадження на даний час об`єднане з двома зазначеними вище.

Такі обставини стали підставою для обрання ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та для подальшого продовження такого виняткового запобіжного заходу, а тому в разі зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, як на цьому наполягає захисник, існує ризик продовження обвинуваченим вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Доводи адвоката про те, що ОСОБА_11 не впливатиме на потерпілих оскільки свою вину у вчиненні злочину він визнав повністю, а його рідними збитки завдані потерпілим були відшкодовані в повному розмірі, та всі потерпілі, свідки були допитані в суді, є безпідставними, оскільки судовий розгляд на даний час не завершений.
Утримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою, зокрема і протягом тривалого строку, на що захисник ОСОБА_8 звертає увагу - є вимушеною та необхідною мірою, яка забезпечує суспільний інтерес, необхідну процесуальну поведінку обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні кількох епізодів тяжких злочинів, та запобігає існуючим ризикам.
Такий винятковий захід обраний з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який веде антигромадський спосіб життя, негативно характеризується, обставин вчинених злочинів та невиконання ОСОБА_11 обов`язків, покладених на нього під час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 є правильним, а такий запобіжний захід може запобігти існуючим у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, відповідає суспільному інтересу, а тому апеляційні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4