КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_1,

суддів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретаря - ОСОБА_4,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5,

підозрюваного - ОСОБА_6,

захисника - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002906 від 11.03.2017 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту,-

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м. Києва, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.176, ч.4 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002906 від 11.03.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.176, ч.4 ст.190 КК України.

04 лютого 2020 року в рамках кримінального провадження №0002906 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.176, ч.4 ст.190 КК України.

16 березня 2020 року заступник керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.176, ч.4 ст.190 КК України, одне з яких є особливо тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м'якого запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 25 березня 2020 року в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення суд послався на наявність сумнівів щодо процесуальних повноважень у слідчого, який склав повідомлення про підозру, так і повноважень прокурора, який погодив повідомлення про підозру. Зокрема вказав на неточність відомостей щодо кваліфікації кримінальних правопорушень, які містяться в постанові від 31.01.2020 року про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні.

На вказану ухвалу слідчого судді заступник керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 подалаапеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, оскільки слідчим суддею не враховано тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_8, а також ризики щодо можливості у підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу;

- підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як зазначено вище, Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002906 від 11.03.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.176, ч.4 ст.190 КК України.

31 січня 2020 року слідчим Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 за погодженням із заступником керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_11в рамках кримінального провадження №0002906 складено повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.176, ч.4 ст.190 КК України.

04 лютого 2020 року вказане повідомлення про підозру вручено ОСОБА_8

16 березня 2020 року заступник керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту

25 березня 2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовлено.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що слідчим суддею не дотримано вимог ч.ч.1-4 ст.194 КПК України та зроблено висновок про сумнівність обґрунтованості врученого ОСОБА_8 повідомлення про підозру без оцінки в сукупності всіх обставин, які обов'язково враховуються та досліджуються під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, зокрема не надано оцінку наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому оскаржувана ухвала не може вважатися законною та підлягає скасуванню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м'якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв'язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв'язків).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об'єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення ЄСПЛ «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»). При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред'явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов'язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до матеріалів клопотання копії матеріалів кримінального провадження вказують лише на можливу подію складу інкримінованих кримінальних правопорушень, однак не містять в собі даних на підтвердження ризиків, зазначених у клопотанні. Окрім цього, кримінальним процесуальним законом, не визначено ризику як то необхідність суспільного інтересу, що може переважати над основоположними гарантіями прав людини, а також на те, що слідчим та прокурором не доведено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що слугували б підставами для застосування запобіжного заходу.

При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що питання про наявність або відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також неможливості застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчим суддею не досліджувались.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8, тяжкість покарання, яке загрожує останньому уразі доведення його винуватості, конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, а також дані про особу підозрюваного в їх сукупності, а саме те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, сталі сімейні та соціальні зв'язки, колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не доведено існування у кримінальному провадженні ризиків можливого переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливу на свідків та, потерпілого, знищення, або спотворення будь-якої з речей чи документів, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Наведені обставини вказують про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У відповідності до ч.1 ст.405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні - заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 піддягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9, задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3