Справа № 492/558/17
Номер провадження 1-кп/495/133/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області колегіально у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
провівши у залі суду в режимі відеоконференції відкрите судове засідання по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0003010 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю:
прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5
обвинувачених - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4
ахисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч.3 ст. 187 КК України.
Обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали, якою обрано запобіжний захід, спливає 01.09.2020 року.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строком на 60 діб, яке обґрунтовує наступним.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України, за кожне з яких передбачені покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майната згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжкого злочину.

Так, прокурор зазначає, що ОСОБА_3 є уродженцем іншої держави, не має міцних соціальних зв`язків на території Арцизького району Одеської області, має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, вчинив ряд особливо тяжких, умисних, корисливих злочинів за які останньому загрожує реальний строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років, у зв`язку із чим може переховуватись від органів досудового розслідування. Крім того, знаходячись на свободі ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що матиме істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також, ОСОБА_3 негативно характеризується за місцем мешкання, не має постійного джерела доходів, офіційно не працевлаштований, що свідчить про те, що останній зможе продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше він притягувався до відповідальності за вчинення корисних злочинів, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків та застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор вказав, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За період 60 днів з 23.02.2017 року по 23.04.2017 року ОСОБА_4 неодноразово порушувався обраний відносно нього запобіжний захід, тобто заборона залишати своє житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 18 години до 10 години кожного дня без дозволу слідчого на строк до 23.04.2017 року та нимне виконувалися покладені на нього обов`язки, зазначені в ухвалі Арцизького районного суду Одеської області:
1)прибувати до слідчого СВ ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , за першою вимогою;

2)не відлучатися за межі Арцизького району Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого) або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

ОСОБА_4 три рази було проігноровано виклик його до слідчого за повісткою, яку йому біло особисто вручено під підпис, а саме:

- 17.03.2017 ОСОБА_4 не прибув о 10.00 годині до СВ Арцизького ВП, отримавши при цьому повістку особисто 15.03.2017;

- 21.03.2017 ОСОБА_4 не прибув о 10.00 годині до СВ Арцизького ВП, отримавши при цьому повістку особисто 20.03.2017;

- 19.04.2017 ОСОБА_4 не прибув о 10.00 годині до СВ Арцизького ВП, отримавши при цьому повістку особисто 18.04.2017;

- 21.04.2017 ОСОБА_4 не прибув о 10.00 годині до СВ Арцизького ВП, відмовившись від явки та особисто отримувати повістку 19.04.2017 в присутності співробітника Арцизького ВП ГУНП та голови Острівнянської сільської ради.

Крім того, встановлено, що приблизно на початку квітня 2017 року ОСОБА_4 змінив місце свого постійного проживання та покинув буд. АДРЕСА_1 не повідомивши про це слідчого у кримінальному провадженні про зміну свого місця проживання.

В ході неодноразових явок до СВ Арцизького ВП ГУНП ОСОБА_4 роз`яснювалося про те, що йому необхідно, згідно п. 4 ухвали Арцизького районного суду Одеської області про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого) або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (паспорта громадянина України), але ОСОБА_4 на теперішній час відмовляється надати такий документ для залучення до матеріалів кримінального провадження, посилаючись на те, що його паспорт громадянина України знаходиться в м. Одеса у його знайомого за прізвиськом « ОСОБА_9 », в якого не вистачає часу для того, щоб передати ОСОБА_4 його паспорт, що є завуальованою відмовою ОСОБА_4 виконувати обов`язки, покладені на нього ухвалою Арцизького районного суду Одеської області.
Таким чином, ОСОБА_4 за період 60 днів обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту порушив три пункти з чотирьох обраних відносно нього згідно ухвали Арцизького районного суду від 23.02.2017 зобов`язань та обов`язків.

Крім того, згідно допиту свідка ОСОБА_10 , до нього зверталася потерпіла за матеріалами кримінального провадження №0000092 ОСОБА_11 , яка поскаржилася в усній формі на дії підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: вона пояснила, що 10.04.2017 приблизно о 20.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння проходив біля двору її будинку АДРЕСА_2 та висл овлював на її адресу усні погрози про фізичну розправу з нею.

Беручи до уваги вищевикладене, та те, що на теперішній час ризики, вказані органом досудового слідства під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не відпали та не зменшились, зазначене свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків та обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
На підставі вищенаведеного та беручи до уваги, що на теперішній час ризики передбаченні ст. 177 КПК України не відпали, прокурор просить клопотання задовольнити в повному обсязі.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні вирішення питання щодо продовження їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишили на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні вирішення питання про продовження строку дії його підзахисним запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишив на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні залишив на розсуд суду вирішення питання про продовження строку дії його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд дійшов до наступного висновку.
У відповідності до Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», а саме:
«У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту».

Оскільки справа була призначена до розгляду на 26.08.2020 року об 11 год. 30 хв., але у зв`язку із занятістю суддів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вважаю необхідним провести розгляд клопотання прокурора стосовно продовження міри запобіжного заходу головуючим по справі.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких:вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачуєтьсяособа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, оскільки злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких, покарання передбачене за даною статтею до дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, на даний час по кримінальному провадженню не досліджені докази, кримінальне провадження не розглянуто, обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, мають реальну можливість переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що не надасть можливості забезпечити виконання процесуальних рішень, суд вважає що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 Кримінального процесуального кодексу України та цілком доведена необхідність продовження відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 197, 199, 331, 369-372, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, строк тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор» строком на 60 діб, який діє до 24.10.2020 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст виготовлено та оголошено 28.08.2020 року о 14 год. 00 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1