Справа № 761/9976/20
Провадження №1-кп/761/2183/2020
В И Р О К
іменем України

04 вересня 2020 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження (відомості внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 17 лютого 2020 року за №0001605) по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гайшин Переяслав-Хмельницького району Київської області, неодруженого, з базовою середньою освітою, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 8 грудня 2016 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 7 травня 2020 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 70, 71 КК України, до остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В:

16 лютого 2020 року, приблизно о 19 годині 12 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за ч. 1 ст. 185 КК України, отже діючи повторно, перебуваючи на розі вулиць Симона Петлюри та бульвару Т. Шевченка в м. Києві, звернувши свою увагу на раніше незнайомого малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , який без супроводу батьків та інших повнолітніх осіб самостійно направлявся в бік станції метро «Університет», маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, вважаючи, що у останнього можуть знаходитися при собі цінні речі, в тому числі і мобільний телефон, підійшов до згаданого потерпілого, та під надуманим приводом запитав у нього про поточний час, на що потерпілий ОСОБА_5 , діставши з кишені брюк свій мобільний телефон марки «Huawei Р Smart +», model: НОМЕР_1 , відповів на зазначене питання. Далі, приблизно о 19 годині 14 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , переконавшись, що у потерпілого ОСОБА_5 є при собі цінне майно, діючи відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, наніс один удар кулаком в обличчя останньому та вихопив з його рук вказаний телефон, вартістю 3030 грн., з сім-карткою, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє та на рахунку якої грошових коштів не було, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, 22 лютого 2020 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в підземному переході станції метро «Майдан Незалежності» в м. Києві, звернув свою увагу на раніше незнайомого неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , який без супроводу батьків та інших повнолітніх осіб самостійно направлявся в бік станції метро «Майдан незалежності» в м. Києві. Вважаючи, що у згаданого потерпілого можуть знаходитися при собі цінні речі, в тому числі і мобільний телефон, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , та, помітивши у нього мобільний телефон «Huawеі Р8 Lite2017», модель PRA-LA1, чорного кольору, вартістю 678 гривень 75 копійок, з сім-карткою оператору мобільного зв`язку, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, та на рахунку якої грошових коштів не було, різко вихопив даний телефон з рук потерпілого ОСОБА_6 , після чого покинув місце злочину, і розпорядився викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище, та при цьому пояснив, що 16 і 22 лютого 2020 року він, перебуваючи відповідно на розі вулиць Симона Петлюри та бульвару Т. Шевченка в м. Києві, а також в районі Майдану незалежності, пограбував потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , та забрав у кожного з них по мобільному телефону, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, при цьому при заволодінні телефоном потерпілого ОСОБА_5 наніс останньому один удар кулаком в обличчя.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, суд кваліфікує такі його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому обставиною, які обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, за місцем реєстрації характеризується посередньо, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, при цьому запевнив суд про неприпустимість протизаконної поведінки у майбутньому, а тому, на думку суду, в даному конкретному випадку є можливість обмежитись йому мінімальним розміром покарання, передбаченим у санкції ч. 2 ст. 186 КК України, і це буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України до постановлення вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07.05.2020, яким останнього засуджено до покарання у виді 4 років позбавлення волі, то, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає необхідним визначити остаточне покарання обвинуваченому шляхом часткового складання призначених покарань.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням експертизи вартістю 942,06 грн., слід покласти на ОСОБА_4 .

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднати ОСОБА_4 покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07.05.2020 і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання рахувати з моменту його затримання і перебування під вартою з 11 березня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 942,06 грн.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі, які передані на зберігання законним представникам потерпілих вважати повернутими законним володільцям.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1