Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерянка Житомирської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 18.01.2021 року, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели наявності жодного з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Вказує, що приймаючи рішення, слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного інших (альтернативних) запобіжних заходів. Крім того, зазначає, що сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , не може слугувати підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , посилаючись на те, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

18.11.2020 року близько 01 години 00 хвилин ОСОБА_8 , знаходився поблизу будинку № 4, по вул. Барашівській в м. Житомирі, разом з ОСОБА_10 , на плечі якої помітив сумку. В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 , шляхом ривку, зірвав з плеча ОСОБА_10 її сумку, та утримуючи при собі дану сумку, не реагуючи на те, що ОСОБА_10 вирушила за ним, побіг в невстановленому напрямку, з метою залишити місце вчинення злочину, та в подальшому розпорядитися на власний розсуд викраденими речами, а саме: шкіряною жіночою сумкою вартістю 1400 грн., шкіряними рукавичками вартістю 650 грн, мобільним телефоном вартістю 5200 грн, грошовими коштами готівкою в розмірі 400 грн., та банківською карткою, пігулками, та косметикою, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 7 650 грн.
Відомості за вказаним фактом 18.11.2020 року були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003978 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
19.11.2020 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким та за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6-ти років, те, що вказаний злочин було вчинено менше ніж через місяць після відбуття покарання за попереднім вироком, а також на те, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК, а саме: можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість злочину, обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003978 від 18.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України (а.п. 4).

19.11.2020 року ОСОБА_8 в рамках даного кримінального провадження було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.п. 24-25).

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 6 років позбавлення волі.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними доказами: протоколами допиту потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_8 , слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 , огляду предметів за участю потерпілої ОСОБА_10 , копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється.
Також, судом враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, офіційно не працевлаштований, те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення зумовлений тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні корисливого злочину, менше ніж через місяць після відбуття минулого покарання та на даний час не має офіційного джерела прибутку.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 та даних про особу останнього, прокурором та слідчим в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Тому, є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що слідчим суддею не було проведено аналіз наявності всіх ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід домашній арешт, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, і в апеляційній скарзі.

Зазначення апелянтом про те, що слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного інших (альтернативних) запобіжних заходів є безпідставним, оскільки в ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий суддя дійшов висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вказання апелянта під час апеляційного розгляду про те, що ОСОБА_8 був незаконно затриманий та при розгляді клопотання слідчим суддею було порушено його право на захист, оскільки розгляд проводився без участі захисника, спростовуються наступним.

Так, прокурор в засіданні апеляційного суду пояснив, що підозрюваний ОСОБА_8 не затримувався в порядку ст. 208 КПК України, також, останньому під час проведення слідчих дій роз`яснювалось право на захист, а при розгляді клопотання слідчого вручалась пам`ятка про його права та обов`язки, при цьому клопотань про залучення захисника він не заявляв. Вказані обставини підтвердив і підозрюваний ОСОБА_8 , та пояснив, що при розгляді клопотання слідчим суддею він був без кайданок, тобто не був затриманим.

Інші доводи апелянта також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19 листопада 2020 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18.01.2021 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: