Провадження № 1-кс/537/999/2020
Справа № 537/4566/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2020 року м. Кременчук
Слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на постанову т.в.о. начальника сектору дізнання ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 28.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000484, внесеного до ЄРДР 05.11.2020 року, -
в с т а н о в и в :
18.12.2020 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області зі скаргою, в якій просила скасувати постанову т.в.о. начальника сектору дізнання ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 28.11.2020 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2020 року за №0000484 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначила, що 30.10.2020 року по вул. Соборна в м. Кременчук колишній чоловік ОСОБА_5 умисно наніс їй удар в грудну клітину, а потім схватив рукою за передпліччя та повалив на землю. Діями ОСОБА_5 їй були спричинені тілесні ушкодження. 05.11.2020 року ОСОБА_3 звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинене кримінальне правопорушення. Відомості про кримінальне правопорушення за її заявою було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000484 від 05.11.2020 року за ч.1 ст.125 КК України по факту спричинення їй умисних легких тілесних ушкоджень. Дізнання проводилося т.в.о. начальника СД ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 . В ході досудового розслідування ОСОБА_3 визнано потерпілою та допитано, проведено судово-медичну експертизу, згідно якої у неї виявлено тілесні ушкодження. Однак 28 листопада 2020 року т.в.о. начальника СД ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження, яку вона отримала 17 грудня 2020 року та з якої дізналася, що судово-медичною експертизою не виявлено у неї тілесних ушкоджень характерних для умисного нанесення. Крім проведеної судово-медичної експертизи, ніяких слідчих дій, направлених на встановлення істини по справі, проведено не було. Тому ОСОБА_3 вважає постанову дізнавача про закриття кримінального провадження необґрунтованою та винесеною передчасно. При винесенні оскаржуваної постанови органом досудового розслідування не вчинено всіх необхідних дій для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження. З огляду на наведену неповноту досудового розслідування, скаржник просив скасувати постанову дізнавача від 28.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000484, внесеного до ЄРДР 05.11.2020 року.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримала подану скаргу, просила її задовольнити з викладених у ній підстав.
Т.в.о. начальника сектору СД ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи. Не подав письмових заперечень проти задоволення скарги на постанову від 28.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000484, внесеного до ЄРДР 05.11.2020 року.
Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши додані до скарги матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
05.11.2020 року підрозділом дізнання ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000484 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України по факту, що «30.10.2020 року близько 21:20 год. невстановлена особа, перебуваючи поблизу ТЦ «Галактика», що по вул. Соборна, 21, нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_3 ».
28.11.2020 року т.в.о. начальника сектору дізнання ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000484, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2020 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України.
Обґрунтовуючи постанову слідчий посилався на те, що у кримінальному провадженні №0000484, внесеному до ЄРДР 05.11.2020 року, не встановлено об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Слідчий суддя, аналізуючи доводи скаржника про невідповідність положенням КПК України рішення слідчого про закриття провадження, враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З норм ст. 26 КПК України вбачається, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
В той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження слідчий у свою чергу не забезпечив ефективного розслідування за кримінальним провадженням, у порушення вимог ст.ст. 9, 91-94 КПК України, слідчим не були проведені всі необхідні слідчі дії для повного і всебічного висвітлення обставин кримінального правопорушення.
З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Проте, обставини, викладені у заяві осіб, що подали скаргу, не у повній мірі стали предметом контролю слідчого при проведенні досудового розслідування, тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто не надано обґрунтовані відповіді на поставлені заявниками та потерпілими питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Тобто, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року /ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України.
За таких обставин, слідчий суддя вважає слушними доводи скаржника про неповноту проведеного досудового розслідування в частині, що не посягає на самостійність сторони обвинувачення у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Відповідно скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову т.в.о. начальника сектору дізнання ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 28.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000484, внесеного до ЄРДР 05.11.2020 року задовольнити.
Скасувати постанову т.в.о. начальника сектору дізнання ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 28.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000484, внесеного до ЄРДР 05.11.2020 року
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складений та проголошений 24.12.2020 року о 08 год. 00 хв.
Слідчий суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1