КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:
представника власника майна ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «СПМК-17» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого 2 відділення 5 відділу ГСУ СБ України ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: майновий комплекс, виготовлений з металу синього кольору з написом «Кредмаш», який складається із механізмів та цистерн, розміщений на ТДВ «Первомайський спецкар`єр» за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с. Мигія, вул. Гранітна, 21 та призначений для виготовлення асфальту.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, директор ТОВ «СПМК-17» подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що майновим комплексом, на який накладено арешт є асфальтобетонний завод, який в жодному випадку не може здійснювати видобуток граніту, накладення арешту є безпідставним та необґрунтованим, адже кримінальне провадження здійснюється саме щодо незаконного видобутку корисних копалин, а не щодо виготовлення асфальтобетону. Майновий комплекс з металу синього кольору з написом «Кредмаш» не може містити на собі сліди вчинення злочину з незаконного видобутку корисних копалин, не є знаряддям видобутку граніту та відповідно не підпадає під ознаки речового доказу. Відтак оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки арешт було накладено на майно саме з підстав відповідності майна речовому доказу.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, копія оскаржуваного рішення отримана лише 05.08.2020 року, а апеляційна скарга подана в межах строку, визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що апелянт в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав, а апеляційна скарга подана в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, тому строк на апеляційне оскарження не підлягає поновленню.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих матеріалів справи, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000440 від 28.08.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТДВ «Первомайський спецкар`єр» (, Миколаївська область, Первомайський район, с. Мигія, вул. Гранітна, 21), діючи умисно, в порушення встановлених правил використання надр, що створило небезпеку для довкілля, систематично здійснюють незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення на території Первомайського району Миколаївської області за наступних обставин.

На підставі припису Державної служби Геології та надр України за № 252/14-01 від 09.08.2019, наказом Держгеонадр №338 від 16.09.2019 дію спеціального дозволу №4310 від 20.07.2007 на користування ТДВ «Первомайський спецкар`єр» надрами з метою видобування граніту зупинено, у зв`язку з порушенням підпунктів 1,4 пункту 21 Постанови КМУ від 30.05.2011 № 615 «Про затвердження порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами» та надано термін для усунення порушень.
Відповідно до абзацу 3 п.21 ПКМУ №615 від 30.05.2011, після зупинення дії дозволу надрокористувач зобов`язаний зупинити проведення на наданій йому в користування ділянці надр робіт, передбачених дозволом.
Разом з тим, встановлено, що службові особи ТДВ «Первомайський спецкар`єр» з 16.09.2019 по теперішній час, з використанням спеціальної техніки на постійній основі здійснюють видобування корисних копалин (граніту) без відповідних на те дозвільних документів.
Так, згідно протоколу огляду території ТДВ «Первомайський спецкар`єр» від 23.11.2019 встановлено, що на території кар`єру працює спеціалізована техніка з видобутку, переробки та перевезення гранітної продукції.
17.01.2020 органом досудового розслідування проведено обшук на території ТДВ «Первомайський спецкар`єр» (, Миколаївська область, Первомайський район, с. Мигія, вул. Гранітна, 21), в ході якого виявлено спеціалізовану техніку, яка здійснює видобуток, переробку, перевезення та вивезення гранітної продукції з території кар`єру та документацію, яка містить відомості про обсяги видобутого та вивезеного граніту в період зупинення дії спеціального дозволу №4310 від 20.07.2007 на користування ТДВ «Первомайський спецкар`єр» надрами з метою видобування граніту.
Крім того, під час обшуку на території ТДВ «Первомайський спецкар`єр» виявлено майновий комплекс, виготовлений з металу синього кольору з написом «Кредмаш», який складається із механізмів та цистерн та призначений для виготовлення асфальту з видобутої на території ТДВ «Первомайський спецкар`єр» продукції.
З показів свідків співробітників ТДВ «Первомайський спецкар`єр», які перебували на території товариства під час проведення обшуку та вилучених документальних матеріалів, вбачається, що з 16.09.2019 після зупинення дії спеціального дозволу №4310 від 20.07.2007 на користування ТДВ «Первомайський спецкар`єр» надрами для видобування граніту, здійснюється системне, незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
При цьому, в якості одного із засобу для переробки видобутого граніту та виготовлення асфальту використовується майновий комплекс, виготовлений з металу синього кольору з написом «Кредмаш», який складається із механізмів та цистерн.
Згідно відповіді Головного управління Держпраці в Одеській області №15/01-33-22-2 від 06.03.2020, зазначений завод по виробництву асфальтно-бетонної суміші в Державній службі України з питань праці як спецтехніка та об`єкт підвищеної небезпеки, не зареєстровані.
Факт наявності та виявлення зазначеного майна на території кар`єру прямо свідчить про використання його в незаконній діяльності, а великі габарити та стаціонарне облаштування вказує на його пряме використанням за цільовим призначенням для видобутку корисних копалин.
Вказане свідчить про суттєві порушення норм чинного законодавства у сфері видобування корисних копалин, що призводить до необґрунтованого використання природних ресурсів.
Постановою старшого слідчого в ОВС 2 відділення 5 відділу ГСУ СБУ ОСОБА_7 від 01 червня 2020 року майновий комплекс, виготовлений з металу синього кольору з написом «Кредмаш», який складається із механізмів та цистерн, розміщений на ТДВ «Первомайський спецкар`єр», за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с.Мигія, вул. Гранітна, 21 та призначений для виготовлення асфальту, було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000440 від 28 серпня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 240, ч.1, ч.4 ст.358 КК України.

02.06.2020 року старший слідчий 2 відділення 5 відділу ГСУ СБ України ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: : майновий комплекс, виготовлений з металу синього кольору з написом «Кредмаш», який складається із механізмів та цистерн, розміщений на ТДВ «Первомайський спецкар`єр» за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с. Мигія, вул. Гранітна, 21 та призначений для виготовлення асфальту, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на зазначене вище майно, з огляду на те, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто наявності правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, яким було задоволено клопотання органу досудового розслідування на накладено арешт на вказане майно, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, орган досудового розслідування, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

В наданих матеріалах, як вважає колегія суддів, не міститься жодного доказу того, що вказане у клопотанні майно, а саме майновий комплекс, виготовлений з металу синього кольору з написом «Кредмаш», який складається із механізмів та цистерн, розміщений на ТДВ «Первомайський спецкар`єр» за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с. Мигія, вул. Гранітна, 21, відповідає, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання цього нерухомого майна речовим доказом у провадженні є формальною.
В постанові старшого слідчого в ОВС 2 відділення 5 відділу ГСУ СБУ ОСОБА_7 від 01 червня 2020 року про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні не міститься достатнього обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає зазначене вище майно.

Крім того, як вбачається з наданих матеріалів справи, зокрема витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, атестату виробника, договору оренди №12-0 від 12.01.2019 року та інших документів за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, село Мигія, вул. Гранітна, буд. 21 знаходиться асфальтобетонний завод, видом діяльності якого визначено будівництво автострад, доріг, вулиць, залізниць, злітно-посадкових смуг на аеродромах.

Однак, згідно витягу з ЄРДР досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000440 від 28.08.2019 року проводиться за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 1, 4 ст. 358 КК України, тобто порушення встановлених правил використання надр, що створило небезпеку для довкілля та незаконний видобуток корисних копалин6 загальнодержавного значення, підроблення документів та використання завідомо підробленого документу.

Тобто, речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, як правильно зазначив апелянт у своїй апеляційній скарзі і з чим погоджується і колегія суддів, може бути лише техніка, якою безпосередньо здійснюється видобуток корисних копалин, а не асфальтобетонний завод, на який ухвалою слідчого судді було накладено арешт.

Таким чином, зазначене вище майно, а саме майновий комплекс, виготовлений з металу синього кольору з написом «Кредмаш», який складається із механізмів та цистерн, розміщений на ТДВ «Первомайський спецкар`єр», за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с.Мигія, вул. Гранітна, 21 жодним чином не може відповідати ознакам речового доказу в рамках кримінального провадження №0000440 від 28.08.2019 року.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна,накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із врахуванням наведених обставин, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не встановив належну правову підставу; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власників.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту, необ`єктивність і формальність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга директора ТОВ «СПМК-17» ОСОБА_6 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу директора ТОВ «СПМК-17» ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого 2 відділення 5 відділу ГСУ СБ України ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: майновий комплекс, виготовлений з металу синього кольору з написом «Кредмаш», який складається із механізмів та цистерн, розміщений на ТДВ «Первомайський спецкар`єр» за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с. Мигія, вул. Гранітна, 21 та призначений для виготовлення асфальту, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого 2 відділення 5 відділу ГСУ СБ України ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про арешт майна, а саме: майнового комплексу, виготовленого з металу синього кольору з написом «Кредмаш», який складається із механізмів та цистерн, розміщений на ТДВ «Первомайський спецкар`єр» за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с. Мигія, вул. Гранітна, 21 та призначений для виготовлення асфальту, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4424/2020 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1