Справа № 449/573/20
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.08.2020 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни кримінальне провадження щодо обвинуваченого

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Перемишляни, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, депутатом не являється, раніше судимого: 14.07.2005 Перемишлянським районним судом у Львівській області за ч. 2 ст. 296 КК України до обмеження волі на строк 2 роки; 25.10.2010 Перемишлянським районним судом у Львівській області за ст. 15, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; 03.11.2015 Перемишлянським районним судом у Львівській області за ч. 2 ст. 185 КК України до штрафу 1190 грн.; 08.05.2015 Перемишлянським районним судом у Львівській області за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

В С Т А Н О В И В:
Приблизно о 18.00 год. 12 грудня 2019 року та приблизно о 21.30 год. 15 грудня 2019 року, ОСОБА_4 перебуваючи у квартирі, за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), двічі скоїв психологічне домашнє насильство стосовно батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 грудня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених

ч.1 ст.173-2 та ч.І ст.173-2 КУпАП (набрала законної сили 31 грудня 2019 року).

Окрім цього приблизно о 16.00 год. 29 грудня 2019 року ОСОБА_4 перебуваючи у квартирі, за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), скоїв психологічне домашнє насильство відносно матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 10 січня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (набрала законної сили 20 січня 2020 року).

Також приблизно о 11.00 год. 22 квітня 2020 року ОСОБА_4 перебуваючи у квартирі, за місцем проживання ( АДРЕСА_2 ), скоїв психологічне домашнє насильство стосовно батька ОСОБА_6 .

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 6 травня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (набрала законної сили 18 травня 2020 року).

Внаслідок дій ОСОБА_9 відповідно до Листа Перемишлянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Перемишлянської РДА Львівської області №128 від 25 травня 2020 року у ОСОБА_9 виникли: тривалий вплив насильства з боку ОСОБА_4 та сприймання цього насильства як норми життя (емоційна залежність); зміна емоційного стану у вигляді негативних переживань, злоби, агресії, зміни настрою та самопочуття (психологічні страждання).

Внаслідок дій ОСОБА_4 відповідно до Листа Перемишлянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Перемишлянської РДА Львівської області №129 від 25 травня 2020 року у ОСОБА_5 виникли: тривалий вплив насильства з боку ОСОБА_4 та сприймання цього насильства як норми життя (емоційна залежність); зміна емоційного стану у вигляді негативних переживань, злоби, агресії, зміни настрою та самопочуття (психологічні страждання).

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст.126-1 КК України, так як останній заподіяв домашнє насильство, тобто умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо батька та матері, що призвело до психологічних страждань й емоційної залежності потерпілих.

На підставі ч.1 ст.471 КПК України, до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про примирення між сторонами кримінального провадження, укладена 29.05.2020 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Зі змісту угоди про примирення вбачається, що під час досудового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, та зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в цих діяннях під час судового провадження.

Під час укладення угоди про примирення потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 узгодили міру покарання останньому за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ст. 126-1 КК України у вигляді 160 годин громадських робіт.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор , вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив угоду про примирення, укладену між ним та потерпілими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 затвердити і призначити узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в судовому засіданні просять суд затвердити угоду, зазначили, що жодних претензій до обвинуваченого немають. З умовами угоди та мірою покарання згідні.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до ч.6 ст.474 КПК України суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з ч.7 ст.474 КПК України суд перевірив, що угода відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства. При цьому, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам законодавства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладення угоди було добровільним, сторони примирилися. Відсутні підстави вважати, що виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є неможливим.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, потерпілих, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і на відповідність вимогам КК України (зокрема, щодо узгодженої міри покарання), суд прийшов до висновку, що можливо затвердити зазначену угоду та ухвалити вирок на підставі цієї угоди з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 471, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 29 травня 2020 року у кримінальному провадженні №000134 від 20.05.2020 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, й призначити йому покарання у виді 160 (сто шістдесят ) годин громадських робіт.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ст.469 та 474 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1