Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1021/20
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,,
за участю секретаря судового засідання , ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , одруженого, освіта середня, пенсіонера, раніше не судимого, не депутата,
- за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України,-
встановив:
ОСОБА_4 на підставі посвідчення №30 від 18.04.1971 року являється власником двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі «ТОЗ-66» 12 калібру, номер екземпляру якої « НОМЕР_1 », 1971 року виготовлення.
Так, в другій декаді грудня 2019 близько 10:00 години (точний день та час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 перебуваючи на території свого домогосподарства, що по АДРЕСА_1 у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи, що внаслідок таких дій буде створено новий предмет, достовірно знаючи, що виготовлення вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу є незаконним, не маючи на те спеціального дозволу, маючи відповідні знання та навички роботи з інструментами для обробітку металу, за місцем свого проживання переробив вищевказану рушницю моделі «ТОЗ-66» 12 калібру, шляхом укорочування стволів до залишкової довжини 523 мм. В результаті незаконної переробки, характеристики вищевказаної рушниці перестали відповідати балістичним характеристикам притаманним мисливським (спортивним) рушницям.
У подальшому ОСОБА_4 умисно, незаконно, в порушення п.1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471 XII від 17 червня 1992 року. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу є незаконним, продовжував зберігати вищевказану вогнепальну зброю до 20.07.2020.
В подальшому 20.07.2020 ОСОБА_4 надав вищевказану перероблену вогнепальну рушницю 12 калібру, моделі ТОЗ-66 № НОМЕР_1 працівникам Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, що виконували завдання №3014 дозвільної системи на перевірку власників зброї.
Своїми умисними діяннями, які виразились в незаконній переробці вогнепальної зброї ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263-1 КК України.
Своїми умисними діяннями, які виразились в незаконному зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.
В угоді про визнання винуватості від 31.08.2020 р. прокурор та підозрюваний виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, які ніким не оспорюються. Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у обсязі підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, про яку йому повідомлено, і погодитись на призначення узгодженого покарання.
Сторони угоди узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці, за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
В угоді визначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Прокурор у судовому засіданні просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання. Зазначив, що при обранні обвинуваченому міри покарання сторони враховують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Свою позицію прокурор обґрунтовує тим, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просить затвердити укладену угоду про визнання винуватості, беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі обвинувачення та дає згоду на застосування узгодженої сторонами міри покарання.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просить затвердити укладену угоду про визнання винуватості.
Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів. Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкціям, які передбачені ч. 1 ст. 263-1, ч.1 ст.263 КК України.
Судом встановлено, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, в ході підготовчого судового засідання, судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Дослідивши укладену між прокурором Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості від 31.08.2020 р., суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Враховуючи викладене, наявні підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.
Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив незаконну переробку вогнепальної зброї та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, та дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці, за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не був заявлений, запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.
Долю судових витрат суд вирішує на підставі ст.ст.118-124КПК України.
Так, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до ст. 368 ч. 1 п. 12 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання в тому числі і про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт.
Ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 10.08.2020 було накладено арешт на гладкоствольну двоствольну мисливську рушницю ТОЗ-66 № НОМЕР_2 12 калібру власником якої є ОСОБА_4 . Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба. Суд вважає за необхідне при ухваленні вказаного вироку скасувати накладений під час досудового розслідування вказаного провадження арешт.
Долю речових доказів,а саме, гладкоствольної двоствольної мисливської рушниці ТОЗ-66 № НОМЕР_2 12 калібру:вирішити увідповідності до ст 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 377, 475, 100, 122, 124 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 серпня 2020 року, укладену між прокурором Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України та призначити йому узгоджене покарання
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі,
- за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області №291/905/20 (провадження №1-кс/288/182/20) від 10.08.2020 арешт на гладкоствольну двоствольну мисливську рушниццю ТОЗ-66 № НОМЕР_3 калібру власником якої є ОСОБА_4 ..
Речові докази: гладкоствольну двоствольну мисливську рушниццю ТОЗ-66 № НОМЕР_2 12 калібру, яка знаходяться на зберіганні в ГУНП в Житомирській області - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.к. НОМЕР_4 на користь держави витрати за проведення експертизи по даному кримінальному провадженні на суму 2615.20 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 20 копійок
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .