Суддя ОСОБА_1
Справа № 616/1007/19
Провадження № 1-кп/644/261/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2020 р. м. Харків
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , потерпілої - ОСОБА_4 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 , законного представника потерпілої - ОСОБА_6 ; захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000193 від 26.09.2019 року у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.152 КК України, щодо яких застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.
Прокурором заявлено клопотання про необхідність продовження дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, оскільки потерпілу не допитано, письмові докази не досліджено, ризики, враховані при застосуванні саме такого запобіжного заходу, не перестали існувати.
В межах обговорення поставленого судом питання, сторона захисту захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 зазначив, що прокурором не обґрунтовано доцільність тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, фактичних даних щодо існування на цей час вказаних прокурором ризиків не наведено, вважав за можливе змінити застосований раніше запобіжний захід на більш м`який, на - домашній арешт. Мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності раніше не притягався, має постійне місце реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 .
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку захисників.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_8 заперечувала проти доводів прокурора про необхідність продовження раніш застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку з тими обставинами, що вказані прокурором ризики є безпідставними, обвинувачений має постійне місце проживання, вважала, що можливо змінити застосований раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав думку захисника.
Учасники провадження проти розгляду питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених головуючим суддею по справі одноособово не заперечували.

Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлене прокурором клопотання слід задовольнити, з наступних підстав:

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Підставою для обрання такої суворої міри запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового слідства або суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно вплинути на потерпілого чи свідка; перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується.

Ухвалами слідчого судді Великобурлуцького районного суду Харківської області від 27.09.2019 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_9 застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, які в подальшому було продовжено ухвалами Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.
З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_10 , ОСОБА_9 обвинувачуються за ч.3 ст.152 КК України, що є особливо тяжким злочином.

При цьому, суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачуєються ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_10 , ОСОБА_9 кримінального правопорушення (злочину), свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, можуть вдатися до відповідних дій.
Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та доводи приведені на їх противагу обвинуваченими та їх захисниками, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , тяжкість можливого покарання за особливо тяжкий злочин, скоєння якого інкримінується останнім, суд прийшов до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування від суду та скоїти інші кримінальні правопорушення. Вагомість приведених ризиків на момент розгляду питання про доцільність продовження запобіжного заходу не перстала існувати.
Відтак, за наявності системного зв`язку приведених ризиків, обґрунтованої підозри, тяжкості покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, скоєння якого інкримінується обвинуваченим, а також наявність публічного інтересу, у суду не має підстав для зміни обраного раніше запобіжного заходу.

Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченим та які не існували і не розглядались на час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, запобіжні заходи, обрані відносно обвинувачених, відповідають характеру і тяжкості інкримінованого діяння, а разом з іншим, допомагають уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинувачених.

Крім того, судом вирішувалося питання про можливість застосування до обвинувачених запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою. Разом з цим, суд дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні. Викладені захисниками обвинувачених доводи в частині наявності підстав для застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів є безпідставними, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі слідчого судді при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу доведено не було.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178,180,183, 331 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,до 07 жовтня 2020 року.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 07 жовтня 2020 року.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.
Копію ухвали направити до Державної Установи «Харківський слідчий ізолятор».
Повний текст ухвали виготовлено 11.08.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1