Справа № 188/1545/20
Провадження № 1-кп/188/55/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000480 від 02.10.2020, що надійшла 09.11.2020 від прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 21.09.1990 Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 142, ч. 3 ст.215-3, ч.2 ст.215, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна із позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 роки;

2) 14.07.1998 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.81 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

3) 31.10.2001 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 101 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

4) 27.05.2005 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

5) 11.09.2007 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду від 19.04.2005, остаточне покарання призначене у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, звільнений 27.11.2009 умовно - достроково на строк 11 місяців і 24 дні:

6) 05.05.2011 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки:

7) 16.08.2011 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 9 місяців: на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання цього покарання з покаранням за вироком Петропавлівського районного суду від 05.05.2011 остаточне покарання призначене у виді позбавлення волі на строк 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки:

8) 26.09.2012 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду від 16.08.2011 остаточне покарання призначене у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці;

9) 16.01.2013 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2,3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч.4 ст. 70 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду від 26.09.2012, остаточне покарання призначене у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільнений 12.04.2016 умовно - достроково на строк 1 рік 8 місяців 15 днів:

10)12.06.2020 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення умисних злочинів, в період іспитового строку вчинив новий умисний злочин за таких обставин.

01 жовтня 2020 року приблизно з 22.00 до 23.00 (точний час не встановлений), ОСОБА_3 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, з метою повторного таємного викрадення чужого майна прийшов до складського приміщення, яке належить ОСОБА_6 та розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де, перелізши під воротами, проник на територію вказаного складу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно таємно повторно викрав 96 кг зерна пшениці, вартість якого складає 616,32 грн і яке належить ОСОБА_6 .

Викрадене ОСОБА_3 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому майнову шкоду у вказаному розмірі.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

Під час досудового слідства 23 жовтня 2020 року прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості відповідно до норм статей 469 та 472 КПК України, у якій дійшли згоди щодо істотних для цього кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій підозрюваного як кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище; щодо покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Петропавлівського районного суду від 12.06.2020 і остаточного призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Суд (національний), який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом встановлено в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке правильно кваліфіковане як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, і згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана приватним інтересам потерпілого ОСОБА_6 , який надав письмову згоду прокурору на укладення цієї угоди і просив суд провести судовий розгляд без його участі, заяв та клопотань не має. Обвинувачений визнає свою вину у його вчиненні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абзацом 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її невиконання.

Захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважав, що угода не порушує прав та інтересів обвинуваченого.

Прокурор підтримав угоду і просив суд її затвердити.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, існують фактичні підстави для визнання винуватості, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховує пом`якшуючу покарання обставину у вигляді щирого каяття та обтяжуючі покарання обставини у вигляді вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину, обрана в межах санкції ч.3 ст.185 КК України та з урахуванням вимог ст. 71 КК України і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 23 жовтня 2020 року та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов не заявлено. Шкода, завдана злочином, відшкодована повністю шляхом повернення викраденого майна.

Речовий доказ мішок з пшеницею 96 кг, що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 слід залишити йому як власнику.

Процесуальні витрати на проведення товарознавчої експертизи № 3543/20 від 12.10.2020 в розмірі 300 гривень слід на підставі ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-376, 468-476, 392-395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яку 23 жовтня 2020 року уклали прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду від 12.06.2020 і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання засудженого в порядку виконання вироку.

Речовий доказ мішок з пшеницею 96 кг, що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , залишити йому.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 300 (триста) грн. 00 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1