Справа № 749/496/20
Номер провадження 1-кп/736/147/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2020 року м. Корюківка
Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Корюківці Чернігівської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000120 від 23.04.2020 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Тур`я Щорського району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , не працюючого, освіта професійно-технічна, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, військовозобов?язаного, учасника бойових дій, раніше не судимого,
обвинуваченого за ст. 366-1КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 наказом №96 о/с, від 30 березня 2018 року, був призначений на посаду помічника чергового сектору реагування патрульної поліції № 4 Сновського відділення цоліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області. Наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 19.02.2020, № 49 о/с, ОСОБА_4 з 19.02.2020 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
У відповідності До абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють Діяльність, пов`язану з виконанням функцій Держави, подають Декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій Держави, за період, не охоплений раніше поданими Деклараціями.
Згідно підпункту 2 пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 року № 3 зі змінами, Декларація суб`єкта Декларування, який припиняє Діяльність пов`язану з виконанням функції Держави або місцевого самоврядування подається не пізніше Двадцяти робочих днів з дня припинення такої діяльності - декларацію, що охоплює період, який не був охоплений Деклараціями, раніше поданими такими особами.
ОСОБА_4 04.05.2020 року був ознайомлений з наказом про звільнення та належним чином повідомлений про обов`язок подачі в установленому порядку декларації про доходи після звільнення.
Достовірно знаючи про спеціальні обмеження, встановлені законом України «Про запобігання корупції», зокрема про обов`язок суб`єктів декларування, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подати не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення такої діяльності декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, що охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими такими особами, ОСОБА_4 , у порушення положень абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, будучи попередженим про необхідність подати таку декларацію, шляхом заповнення її на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, в строк до 25.05.2020 року її не подав і станом на 17.06.2020 року не подав її взагалі, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-1 КК України, яке виразилось в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції .
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразилися у неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», кваліфіковані за ст. 366-1 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у зв`язку з декриміналізацією діяння в якому звинувачується останній, з тих підстав, що Рішенням Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року ст.366-1 КК України визнана такою, що не відповідає Конституції України.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив закрити кримінальне провадження з зазначених нею підстав.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у зв`язку з декриміналізацією діяння.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження суд вважає за необхідне задовольнити клопотання сторони захисту з наступних підстав.
Згідно ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, однак статтею 284 КПК України не визначено як підстав, так й порядку закриття кримінального провадження внаслідок визнання рішенням Конституційного Суду України певного закону чи частини закону такими, що не відповідають Конституції України (тобто неконституційними).
Одночасно за статтею 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінально - процесуального Кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, судом можуть застосовуватися загальні засади кримінального провадження.
Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.
Частиною 1 статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Ці норми кореспондуються із статтею 8 Конституції України, за якою в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
27.10.2020 рішенням Конституційного Суду України №13-р/2020 (справа №1-24/2020(393/201) ст.366-1 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), і визначено, що вона втрачає чинність з дня ухвалення зазначеного рішення.
Статтею 147 Конституції України встановлено, що Конституційний Суд України вирішує питання, зокрема про відповідність Конституції України законів України.
Відповідно до статті 151-2 Конституції України, рішення, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
За статтею 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Таким чином зазначене рішення Конституційного Суду України набрало законної сили 27.10.2020 та є обов`язковим.
В пункті 4 рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 №15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) зокрема зазначено, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Тобто, в даному випадку не відбулось скасування норми, яка передбачала кримінальну відповідальність, шляхом прийняття закону Верховною Радою України, проте стаття 366-1 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_4 , втратила чинність з 27.10.2020 внаслідок визнання її неконституційною за рішенням Конституційного Суду України.
Таким чином, на час вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення ст. 366-1 КК України була чинною згідно із Законом №1700-VІІ від 14.10.2014 (із змінами та доповненнями). Станом на момент повідомлення ОСОБА_4 про підозру і вручення йому обвинувального акта ст. 366-1 КК України також діяла, а з 27.10.2020 року ст. 366-1 КК України втратила чинність.
З аналізу положень законодавства слідує, що підставою для втрати чинності закону у цілому або його частин є визнання єдиним органом законодавчої влади - Верховною Радою України - такого закону або його окремих положень такими, що втратили чинність, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні - Конституційним Судом України, оскільки його рішення належить сприймати як загальнообов`язковий правовий акт, який діє на усій території України та є обов`язковим для виконання усіма суб`єктами права. І оскільки і в першому і в другому випадку правовими наслідками є втрата законом чи його частиною чинності, втрата чинності законом (чи частини закону) внаслідок визнання їх неконституційними є тотожними набранню чинності законом, яким скасовується кримінальна відповідальність.
Тобто у обох випадках у особи з`являється право бути не притягнутим до кримінальної відповідальності та уникнути негативних наслідків застосування кримінального закону.
З урахуванням викладеного та загальних засад кримінального провадження (зокрема верховенства права та законності) суд вважає можливим задовольнити клопотання захисника обвинуваченого та закрити на підставі пункту 4 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ст. 366-1 КК України у зв`язку з тим, що рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 статтю 366-1 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (неконституційною).
Керуючись ст. 4, 5, 7, 9 КК України, ст. 284, 350, 371, 372 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження - задовольнити.
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності норми Кримінального кодексу України через визнання її неконституційною.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000120 від 23.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України - закрити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду, протягом семи днів, з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги до Корюківського районного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1