Справа №162/1121/20
Номер провадження 1-кп/162/122/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника служби у справах дітей
Ратнівської РДА ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в смт.Любешів кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Комарове Ратнівського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 та ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, -

встановив:
Обвинувачений неповнолітній ОСОБА_5 23 травня 2017 року, близько 18 години 20 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з неповнолітньою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи на другому поверсі гуртожитку Старовижівського професійного ліцею, що в АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу через відчинені двері, зайшовши до кімнати №2, де проживав неповнолітній ОСОБА_8 , застосовуючи до неповнолітнього ОСОБА_8 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, умисно наніс йому один удар кулаком в ділянку голови, завдавши фізичного болю, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень, внаслідок чого останній впав на ліжко. Після цього, ОСОБА_5 керуючись корисливим мотивом, не приховуючи свого наміру протиправно заволодіти майном, у присутності неповнолітнього ОСОБА_8 , з дерев`яної тумбочки відкрито для сторонніх осіб, ігноруючи волю потерпілого викрав із гаманця останнього гроші в сумі 1 гривня 75 копійок. Під час вказаних протиправних дій ОСОБА_5 неповнолітня особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, знаходилася біля потерпілого ОСОБА_8 задля забезпечення безперешкодної можливості відкритого викрадення майна, з метою попередження можливої появи сторонніх осіб, спостерігала за навколишньою обстановкою.

Таким чином, потерпілому ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1 гривня 75 копійок.

Вказані вище умисні, протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Також, того ж дня, близько 18 години 20 хвилин, неповнолітній ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи у кімнаті №3 гуртожитку Старовижівського професійного ліцею, що в АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, не приховуючи свого наміру протиправно заволодіти майном, у присутності неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , застосовуючи до неповнолітнього ОСОБА_11 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні одного удару кулаком та одного удару ногою в ділянку голови, ігноруючи волю потерпілого, вимагав від останнього передати йому грошові кошти.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними, однак злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, а саме у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 коштів не було.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №65 від 25 травня 2017 року у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці голови та грудної клітини, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказані вище умисні, протиправні дії неповнолітнього ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Разом з цим, близько 18 години 30 хвилин, 23 травня 2017 року, неповнолітній ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи у кімнаті №3 гуртожитку Старовижівського професійного ліцею, що в смт. Стара Вижівка по вул. Забілицька, 4, Старовижівського району Волинської області, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, не приховуючи свого наміру протиправно заволодіти майном, у присутності неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , застосовуючи до неповнолітнього ОСОБА_9 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні одного удару кулаком в ділянку голови, завдавши фізичного болю, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень, ігноруючи волю потерпілого, вимагав від останнього передати йому грошові кошти. Неповнолітній ОСОБА_9 , з метою припинення застосованих відносно нього протиправних дій, передав власні кошти в сумі 2 гривні 00 копійок обвинуваченому ОСОБА_5 , завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2 гривні 00 копійок.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_5 , цього ж дня, близько 18 години 50 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи у кімнаті №4 гуртожитку Старовижівського професійного ліцею, що в смт. Стара Вижівка по вул. Забілицька, 4, Старовижівського району Волинської області, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, повторно, не приховуючи свого наміру протиправно заволодіти майном, висловивши неповнолітньому ОСОБА_12 застосувати до нього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме нанесення ударів, ігноруючи волю потерпілого, вимагав від останнього передати йому грошові кошти. Неповнолітній ОСОБА_12 , з метою припинення застосованих відносно нього протиправних дій, побоюючись за власне життя та здоров`я, передав обвинуваченому ОСОБА_5 власні кошти в сумі 20 гривень 00 копійок, завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 20 гривень 00 копійок.

Вказані вище умисні, протиправні дії неповнолітнього ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю.
Під час судового провадження, за ініціативи обвинуваченого ОСОБА_5 , між прокурором у кримінальному провадженні начальником Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , 03 грудня 2020 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 та ч.2 ст.186 КК України.
В угоді про визнання винуватості від 14 вересня 2020 року сторони погодили, що відповідно до статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення злочинів неповнолітнім.
Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 місяць, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі частини першої статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, погоджено визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 місяць. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком та покласти обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_5 , його законний представник ОСОБА_6 та захисник - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні також, кожен окремо, просили укладену з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання.
Потерпілі у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , у поданих до суду заявах вказали, що примирились з обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 .. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого потерпілі не мають. Не заперечують щодо укладення угоди про визнання винуватості, укладеної 03 грудня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 .. Судове засідання, призначене на 18 грудня 2020 року, просили проводити без їх участі.

Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно зі ст.12 КК України, є тяжкими злочинами.
Згідно наявних при матеріалах кримінальної справи письмової згоди потерпілих у даному кримінальному провадженні на укладення угоди про визнання винуватості, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , у відповідності до вимог ч.4 ст.469 КПК України, надали свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , за умов визначених прокурором. Кожен окремо, вказали, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди - немають.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Потерпілі не заперечують щодо укладення даної угоди.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
З урахуванням статті 66 КК України, в судовому засіданні є встановленим, що обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчинених ним злочинах, добровільно відшкодував завдані збитки, а також вчинення злочинів неповнолітньою особою.
Наведені обставини дають можливість суду призначити обвинуваченому ОСОБА_5 обумовлене в угоді покарання визначене за кожним з обвинувачень та призначити остаточне покарання відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі із застосуванням статтей 75, 104, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Судові витрати по справі - відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 472, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 03 грудня 2020 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000125 від 23 травня 2017 року.
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 та ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості від 03 грудня 2020 року покарання:

- ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць;
- ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_5 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок перебігу іспитового строку ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази: грошові кошти в сумі 22 (двадцять дві) гривні 00 копійок, які знаходяться в матеріалах кримінальної справи №168/475/17 (номер провадження 1-кп/162/7/2020) - відповідно до ст.961, п.3 ч.1 ст.962 КК України, після набрання вироком законної сили, застосувавши спеціальну конфіскацію, безоплатно вилучити у власність держави.
Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любешівський районний суд.
Вирок суду першої інстанції якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуючий: ОСОБА_1