Справа № 212/1073/20
про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
16 вересня 2020 року м. Кривий Ріг
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України, -
Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор заявив, клопотання від 14 вересня 2020 року про продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачені підозрюється та обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, а також обставин, характер вчиненого злочину, спосіб його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_10 зазначив, що не згоден з прокурором, просить суд обрати цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_9 відносно клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати домашній арешт.
Захисник адвокат ОСОБА_6 відносно клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначила, що покладається на думку свого підзахисного та просила обрати домашній арешт.
Захисник адвокат ОСОБА_7 , відносно клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_11 .
Потерпілі в судове засідання не з`явились, своїми заявами просили суд слухати справу за їх відсутності.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, колегія суддів вважає можливим продовжити запобіжний захід обвинуваченим у виді тримання під вартою та відмовити в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, виходячи із наступного.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України,незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом встановлено, що відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2019 року, застосовано до підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 26.10.2019 року по 24.12.2019 року включно.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року, запобіжний захід кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , продовжено до 19 вересня 2020 року, включно.
Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в обґрунтування свого рішення від 28 жовтня 2019 року вказав, що суд бере до уваги, що обвинуваченні ОСОБА_9 , ОСОБА_12 підозрюються у вчиненні особливо тяжкого злочину, підозрюється у вчиненні злочину у період іспитового строку та умовно дострокового звільненні, що свідчить про можливість зміни місцезнаходження з метою переховування від органів суду, і тим самим ухилення від кримінальної відповідальності.
Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів враховуються данні, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а саме міцних соціальних зв`язків не має, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років позбавлення волі.
Крім того, прокурором, в судовому засіданні було зазначено, що підозрювані можуть переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останні не мають міцних соціальних зв`язків, які б спростовували ризик залишення ним міста, області або країни з метою уникнення відповідальності та покарання, неодружений, не має міцної родини.
Також підозрювані ОСОБА_13 , ОСОБА_9 можуть незаконно впливати на потерпілих по кримінальному провадженні.
Зазначене вказує на необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку.
З урахуванням наведеного, колегія суддів оцінює доводи захисників підозрюваних щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню.
Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, врахувавши характеризуючи дані про обвинувачених, дійшла висновку, про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вони не зможуть забезпечити запобіганню встановлених слідчим суддею ризиків під час застосування до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 міри запобіжного заходу тримання під вартою і на даний час продовжують існувати.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які колегія суддів вважає доведеними, виходячи з обставин вчинення злочину, інкримінованого обвинуваченому. Із зазначених підстав суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , є недостатнім, оскільки вони, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, і заявлені при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики не зменшились, перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_13 , ОСОБА_9 можуть порушити покладені на них Законом процесуальні обов`язків та переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які не допитані; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.
Будь-яких даних, що свідчили б про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та можливості скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 176-178, 183, 331, КПК України, колегія суддів,
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , задовольнити.
Продовжити захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 14 листопада 2020 року, включно.
Продовжити захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 14 листопада 2020 року, включно.
В задоволенні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в строк, передбаченим Кримінальним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3