ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2020 року за № 0000061 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.199 КК України,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні надійшов до Приморського районного суду м. Одеси 19.10.2020 року та ухвалою від того ж числа було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст.ст.314, 315 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду та звернувся до суду з письмовим клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що ризики, які існували під час досудового розслідування та були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились та існувати не перестали.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність ризиків, на які посилається прокурор. При цьому, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 повідомила суду, що у зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_5 в провадженні Біляївського районного суду Одеської області та Роздільнянського районного суду Одеської області перебувають кримінальні провадження, нею подано до Одеського апеляційного суду клопотання про передачу даного кримінального провадження до іншого суду, для вирішення питання про їх об`єднання в одне провадження.

Прокурор та обвинувачений залишили на розсуд суду вирішення питання за повідомленням захисника.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, вивчивши клопотання прокурора, дійшов висновків про таке.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; те, що згідно обвинувального акту він має зареєстроване місце проживання, але до взяття під варту не мав постійного місця роботи; те, що обвинувачений неодноразово судимий за вчинення, у тому числі за вчинення аналогічних злочинів та особливо тяжкого злочину, за які відбував реальне покарання у виді позбавлення волі та після звільнення з місць позбавлення знов обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, що в свою чергу свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення злочинів.
Зазначені обставини свідчать про існування ризиків можливого переховування обвинуваченого від суду та продовження ним злочинної діяльності.
За таких обставин, судом не беруться до уваги заперечення та твердження сторони захисту про недоведеність прокурором заявлених ризиків, оскільки сторона захисту на підтвердження своїх таких заперечень не надала суду відповідних доказів.
Крім того, судом враховується, що судовий розгляд у цьому кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст.23 КПК України, не допитані обвинувачений, свідки, та в провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області та Біляївського районного суду Одеської області також перебувають кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , про зо повідомила сторона захисту та не заперечувалось прокурором.
Таким чином, вказані обставини свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховатися від суду та продовжити свою злочинну діяльність, що було доведено прокурором в судовому засіданні та не спростовано стороною захисту.
Вищезазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_5 на свободу.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_5 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були доведені прокурором, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.
Вирішуючи у відповідності до положень ч.3 ст.183 КПК України питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд враховує наступне.
У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Судом встановлено, що обвинувачений до його поміщення під варту не працював, а матеріали справи не місять та сторонами судового провадження не надано доказів, що обвинувачений або його рідні мають такий дохід, щоб внести заставу у максимальному її розмірі. Крім того, суд враховує, що обвинувачений, або його рідні не внесли заставу у максимальному розмірі, який був визначений як альтернативний з дня обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що за переконанням суду свідчить про те, що розмір застави у максимальному її розмірі є завідомо непомірним для обвинуваченого.

При визначенні розміру застави, суд керується вимогами ч.4, п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який за сторони обвинувачення вчинив тяжкі злочини.
З урахуванням наведеного, враховуючи майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працює, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, у такому її розмірі, визначеному п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Вирішуючи питання щодо повідомлення захисника про її звернення до Одеського апеляційного суду з клопотанням про передачу даного кримінального провадження до іншого суду, для вирішення питання про їх об`єднання в одне провадження, у зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_5 в провадженні Біляївського районного суду Одеської області та Роздільнянського районного суду Одеської області перебувають інші кримінальні провадження, суд приходить до висновку, що підготовче провадження у даному кримінальному провадженні закінчити не можливо, у зв`язку з чим підготовче судове засідання слід відкласти до прийняття Одеським апеляційним судом рішення за результатами розгляду клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , поданого до апеляційного суду в порядку ст.34 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 334, 370, 376 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 грудня 2020 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 45 (сорок п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 94590 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот дев`яносто ) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений ОСОБА_5 звільняється з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали суду в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на обвинуваченого обов`язків становить до 19 грудня 2020 року.

Підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.199 КК України відкласти до прийняття Одеським апеляційним судом рішення за результатами розгляду клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , поданого до апеляційного суду в порядку ст.34 КПК України.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

21.10.2020

Єдиний унікальний номер справи: №522/18259/20
Номер провадження № 1-кп/522/2258/20
Головуючий суддя ОСОБА_1