Справа № 457/670/20
провадження №1-кп/457/12/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці матеріали кримінальних проваджень № 0000026 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 28 жовтня 2008 року Бориславським міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 13 років позбавлення волі, 11 вересня 2018 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку із відбуттям покарання, 07 травня 2020 року Трускавецьким міським судом Львівської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 18 вересня 2020 року за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 будучи раніше судимий 07 травня 2020 року Трускавецьким міським судом Львівської області за ч.1 ст.185 КК України за діяння вчинене 15 січня 2020 року до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив умисний злочин проти власності.
Так, 20 січня 2020 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на відпочинковій площадці джерела мінеральної води «Юзя», що знаходиться на бульварі Торосевича в м. Трускавці Львівської області, маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаком правої руки в ділянку обличчя потерпілого, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці правої вилиці, яке згідно висновку судово медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження, після чого відкрито, повторно, заволодів коштами потерпілого ОСОБА_5 в сумі 200 гривень. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , ОСОБА_3 шляхом погроз застосування насильства до потерпілого, що не є небезпечним для життя і здоров`я змусив останнього зняти зі свого поточного банківського карткового рахунку грошові кошти в сумі 1600 гривень з банкомату «ПриватБанк», що біля заїзду до санаторію «Кришталевий Палац» на вул. Суховоля, 35 в м. Трускавці Львівської області та передати йому. Всього ОСОБА_3 повторно, відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти у загальній сумі 1800 гривень.
Обвинувачений винним себе визнав повністю, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчинених ним злочинів. Щиро розкаявся у вчиненому та просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні подав заяву, в якій відмовився від заявленого цивільного позову.

Крім визнання вини обвинуваченого, його вина доведена зібраними матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнав фактичні обставини справи доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Судом встановлено в відкритому судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив повторне, відкрите викрадення чужого майна (грабежу) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Вчинений обвинуваченим злочин відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, а саме те, що він, будучи раніше судимим за злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, вчинив новий, те, що він не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога, позитивно характеризується за місцем проживання, тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності. Одночасно суд враховує неодноразовість притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, те, що належних висновків він для себе не зробив, що у своїй сукупності засвідчує підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_3 . Суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів. Таким чином, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засуджених є їх виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. З огляду на характер, кількість та систематичність кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченими, суд приходить до переконання, що їх виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів є неможливими без ізоляції від суспільства.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.

Відповідно до вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості від 26 червня 2020 року між прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 та останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 07 травня 2020 року, за яким ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 10 серпня 2020 року покарання у виді штрафу замінено на 50 годин громадських робіт, більш суворим, та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Отже, ОСОБА_3 інкримінуються кримінальні правопорушення, які скоєно ним до ухвалення вироку від 18 вересня 2020 року. Оскільки обвинувачений вчинив злочин до ухвалення попереднього вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року, йому на підставі ч. 4 ст.70 КК України слід визначити за вказані злочини покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покараня у виді позбавлення волі строком на чотири роки два місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання з покаранням, призначеним вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки три місяці.
Строк відбування покарання рахувати засудженому ОСОБА_3 з 22 травня 2020 року.
Речові докази СD-диск з записами камер відеоспостереження м. Трускавця за 20 січня 2020 року, який наданий Трускавецькою міською радою, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ дерев`яний хрестик, що зберігається при матеріалах кримінального провадження, повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Речові докази одяг ОСОБА_8 (куртку темно-синього кольору з капюшоном, штани-джинси чорного кольору), що зберігається у камері схову Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, повернути ОСОБА_8 .
Речові докази одяг ОСОБА_9 (куртку чорного кольору з капюшоном), що зберігається у камері схову Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, повернути ОСОБА_9 .
Речові докази одяг ОСОБА_3 (балонову куртку темно-синього кольору з капюшоном, спортивні штани з білою полоскою), що зберігається у камері схову Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, повернути ОСОБА_10 .
Речові докази 1600 грн., які видав ОСОБА_3 , що повернуті потерпілому ОСОБА_5 , залишити у його власності.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1