У Х В А Л А
Іменем України
03 грудня 2020 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні, клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003454, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 квітня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що В провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження за № 0003454 від 16 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу із січня 2020 по квітень 2020 року, невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами AT «Банк Інвестиції та заощаджень», шляхом поповнення карткових рахунків різноманітних банків через термінали, які розташовані у відділеннях Банку.

Проведеною службовою перевіркою Банку встановлено, що зазначені невстановлені особи, під час здійснення поповнень на банківські картки завдяки спеціально виготовленій купюрі номіналами 500 грн. та 200 грн., за вказаний вище період заволоділи коштами Банку у сумі 175 00 грн.

В ході проведення оперативних заходів встановлено, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення причетний гр. ОСОБА_6 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується показами ОСОБА_7 , яка будучи допитаною 23.11.2020 в якості свідка вказала, що на початку 2020 року до неї звернувся її знайомий на ім`я ОСОБА_6 із пропозицією знайти якусь кредитну картку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для особистих потреб, та в подальшому ОСОБА_7 у своєї наглядно знайомої ОСОБА_8 придбала за 500 гривень кредитні картки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та надала паролі для карток, та дані кредитні картки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_6 . Після того, як ОСОБА_7 передала ОСОБА_6 кредитні карти « ІНФОРМАЦІЯ_1 », останній запропонував разом з ним ходити по відділенням банку та поповнювати кредитні картки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_9 за допомогою терміналів та «Айбоксів». Так, ОСОБА_7 разом з громадянином ОСОБА_10 на протязі приблизно січня-червня 2020 року, декілька разів приходили до відділень банків «Інвестицій та Заощаджень» на вул. Юрія Ільєнко та в районі масиву (Оболоні, де ОСОБА_6 поповнював кредитні картки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_11 , за допомогою «розрізаної» на декілька частин купюри номіналом 500 гривень, дана купюра номіналом 500 гривень весь час знаходилась у ОСОБА_12 , та як він її «розрізав» останній ОСОБА_7 ніколи не повідомляв. Також коли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 приходили

до терміналів та «Айбоксів» у різних відділеннях банків, то ОСОБА_6 засовував купюру «порізану» 500 гривень, та вводив реквізити картки «Приват-Банку», яку необхідно поповнювати. Вказана купюра, після того як вона заходила до купюра приймальника весь час поверталася назад до рук ОСОБА_6 , а термінал поповнення сприймав операцію поповнення картки як вдалу. Як повідомила ОСОБА_7 , ОСОБА_6 весь час зберігав дану «порізану» купюру 500 гривень в себе, так як дуже боявся її втрати чи згубити. Після того як ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 поповнювали банківські картки «Приват-Банку» у відділеннях різноманітних банків за допомогою терміналів самообслуговування, то ОСОБА_6 отримував грошові кошти, різноманітної суми, залежно від того на скільки він поповнював картку «Приват-Банку» ОСОБА_13 . Грошові кошти, які ОСОБА_6 давав ОСОБА_7 , остання витрачала на власні потреби.

Також, як зазначила ОСОБА_7 , коли вона запитувала ОСОБА_6 , де він взяв «розрізану» купюру 500 гривень за допомогою якої він поповнював кредитні картки «Приват-Банку» ОСОБА_11 , то він говорив, що самостійно їх виготовляє в себе в дома, та навчився їх виготовляти за допомогою «інтернету».

Так, 24.11.2020 в ході проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в останнього було виявлено купюру номіналом 500 грн., серія УД7068383, яка з однієї сторони має надрізи. Зазначена купюра, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, була вилучена та упаковано до спец.пакету №ЕХР0196861 за підписами понятих.

Вказані виявлені та вилучені речі є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, про що винесена відповідна постанова.

Враховуючи викладене слідчий просить слідчого суддю задовольнити клопотання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив слідчого суддю його задовольнити та зазначив, що власник майна повідомлялись належним чином про час та місце розгляду клопотання, про причини їх неявки йому невідомо.

Слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання без участі власника майна відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні слідчого майна.

На підставі викладено, керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003454, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 квітня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на на тимчасово вилучене майно - речовий доказ, що був здобутий в ході проведення 24.11.2020 обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме: купюру номіналом 500 грн., серія УД7068383 в кількості 1 шт.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1