Справа №635/3581/20
Провадження по справі № 1-в/635/468/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_4 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Степне Полтавського району Полтавської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 1) 03 березня 2009 року Машівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 187 КК України до трьох років позбавлення волі; 2) 28 жовтня 2009 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 304, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі, звільненого 16 січня 2012 року за відбуттям строку покарання; 3) 04 червня 2014 року Машівського районного суду Полтавської області за ч.1 ст. 122, ст.395, ч.2 ст.121, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до дев`яти років двох місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 31 липня 2014 року вирок Машівського районного суду Полтавської області від 04 червня 2014 року змінений, в частині засудження ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.309 КК України вирок скасовано, а провадження закрито, остаточно призначене покарання ОСОБА_6 пом`якшено та засуджено за ч.2 ст.121, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді восьми років позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Машівського районного суду Полтавської області від 04 червня 2014 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки; за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на шість місяців; за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років; за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років два місяці. Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 31 липня 2014 року вказаний вирок змінено, за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.309 КК України вирок скасовано, а провадження закрито: в частині засудження ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, за ч.1 ст. 309 КК України закрито у зв`язку з не встановленням достатніх доказів винуватості суді і неможливістю їх отримання. Остаточно призначене покарання ОСОБА_6 пом`якшено та засуджено за ч.2 ст.121, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 26 січня 2016 року зараховано у строк покарання, призначеного вироком Машівського районного суду Полтавської області від 04 червня 2014 року та ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 31 липня 2014 року, строк попереднього ув`язнення з 15 січня 2014 року по 31 липня 2014 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27 липня 2017 року замінено невідбуту частину покарання у вигляді 3 років 11 місяців 2 днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі строком на 3 роки 11 місяців 2 дні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2018 року зараховано час попереднього ув`язнення та час слідування під вартою до Хролівського виправного центру (№140) з 27 липня 2017 року по 21 серпня 2017 року.

Початок строку відбування покарання 15 січня 2014 року.

Кінець строку відбування покарання - 04 червня 2021 року.

21 серпня 2017 року прибув до Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)».

Начальник державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_4 звернувся до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , в обґрунтування якого посилався на те, що засуджений станом на 17 червня 2020 року відбув більше ніж 2/3 призначеного судом строку покарання. Засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 16 січня 2014 року. Під час тримання в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23) характеризувався посередньо, режиму тримання не порушував, заохочкень та стягнень не мав. З 13 серпня 2014 року відбував покарання у Державній установі «Кременчуцька виправна колонія (№69)», характеризувався позитивно, за сумлінну поведінку і ставлення до праці адміністрацією установи заохочувався 6 разів, порушень режиму установи не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався. З 21 серпня 2017 року відбуває покарання у Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)», з власної ініціативи з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати. Відповідно до ст. 60 КВК України працевлаштований у ФОП « ОСОБА_7 », до виконання поставлених завдань ставиться добре, виконує їх своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Вину у вчиненому злочині визнає, міру покарання вважає справедливою.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_8 та засуджений надали суду заяви про розгляд подання за їх відсутності.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали подання та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає подання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмеженьдля військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого, ОСОБА_6 засуджений вироком Машівського районного суду Полтавської області від 04 червня 2014 року за злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. З 21 серпня 2017 року відбуває покарання в ДП «Харківський виправний центр №140». Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_6 , складеної начальником відділення соціально-психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_8 09 червня 2020 року, вбачається, що засуджений має шість заохочень, за власною ініціативою з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати, відповідно до ст. 60 КВК України працевлаштований у ФОП « ОСОБА_7 », до виконання поставлених завдань ставиться добре, виконує їх своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. За час відбування покарання в установі мав одне стягнення, яке знято в установленому законом порядку, під впливом заходів виховного характеру змінив свою поведінку на кращу. За характером врівноважений, цілеспрямований. У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує їх законні вимоги; по відношенню до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Приймає особисту участь в організації виховних заходів, активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених; бере участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення», підтроимує доюрозичливі родинні зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов. Судом також встановлено, що ОСОБА_6 має місце проживання за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Сонячне. Як вбачається зі змісту довідки начальника сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головного бухгалтера ОСОБА_9 від 26 травня 2020 року, 08 лютого 2019 року до установи для виконання надійшла постанова (ВП 56505027) від 30 січня 2019 року про утримання коштів на користь Держави з ОСОБА_6 на суму 424,40 гривень, в грудні 2018 року з особового рахунку ОСОБА_6 на підставі його заяви утримано та перераховано в рахунок оплати судових витрат 489,00 гривень, а також в рахунок оплати матеріальної шкоди 565,00 грн., тобто цивільний позов за вироком суду засудженим за власною ініціативою відшкодовано у повному обсязі. Згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_6 , складеної начальником майстерні установи ОСОБА_10 від 12 червня 2020 року, та довідки про доходи головного бухгалтера Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» засуджений з серпня 2017 року по червень 2020 року був працевлаштований в майстерні установи, за що йому була нарахована заробітна плата.

Отже, зміст досліджених в ході судового розгляду матеріалів особової справи свідчить, що ОСОБА_6 на час розгляду даного подання довів своє виправлення, мета покарання досягнута в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Машівського районного суду Полтавської області від 04 червня 2014 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 31 липня 2014 року.
Враховуючи викладене, а також дані про особу засудженого, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад 2/3 фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 задовольнити повністю.

ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Машівського районного суду Полтавської області від 04 червня 2014 року умовно достроково на невідбутий строк покарання десять місяців сім днів.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1