Провадження № 1-кс/243/2128/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2020 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі суду № 3 м. Слов`янська клопотання прокурора місцевої прокуратури ОСОБА_3 за кримінальним провадженням внесеного в ЄРДР № 0001458 від 01.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 260 ч. 5 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду звернувся прокурор Слов`янської міської прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням погодженим прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З клопотання вбачається, що на початку квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановлені особи для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» (надалі - ДНР) було створено непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, було озброєно вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мало тяжке військове озброєння та військову техніку.

У невстановлений слідством день квітня 2014 року, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, увійшов до незаконного збройного формування, самопроголошеної «ДНР» під командуванням ОСОБА_7 . Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_6 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанні його цілей і завдань.

Для подальшої участі у незаконному збройному формуванню, з травня 2014 року ОСОБА_6 , знаходячись в м, Горлівка Донецької області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність та незаконність своїх дій, разом з невстановленими особами брав участь у штурмі Горлівського Міського Управляння ГУМВС України в Донецькій області, Центрального РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області, будинку Донецької обласної адміністрації, використовуючи при цьому автоматичну вогнепальну зброю із боєприпасами до неї та військове спорядження.

Здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, ОСОБА_6 систематично виконував накази свого безпосереднього командира, а також виконував інші протиправні накази направлені проти представників влади із застосуванням вогнепальної зброї, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного військового формування самопроголошеної «ДНР».

Таким чином, дії ОСОБА_6 носили тривалий характер та виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались

вчиненням опору представникам влади із застосуванням вогнепальної зброї

В результаті діяльності зазначеного непередбаченого Законами України збройного формування на території Донецької області було спричинено масову загибель людей, а також зруйновано та пошкоджено велику кількість адміністративних та приватних будівель і споруд, що є тяжкими наслідками.

У вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення складено повідомлення про підозру: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, гр.України, уродженцю м. Горлівка Донецької обл., зареєстрованому: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимому.

17.03.2015 року враховуючи те, що місцезнаходження підозрюваного невстановлене, на підставі ст.ст. 41, 110, 281 КПК України старшим слідчим слідчої групи СУ ГУМВС України винесено постанову про оголошення в розшук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що ОСОБА_6 , приймав активну участь в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що з квітня 2014 року по теперішній час, несення служби на блокпосту з вогнепальною зброєю, а також вчиненням опору представникам влади із застосуванням вогнепальної зброї, слідчий в клопотанні зазначає, що маються підстави для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків а також уникнення скоєння іншого кримінального правопорушення та запобіганню його спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Тобто необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Вислухавши в судовому засіданні прокурора, який підтримав клопотання та просив задовольнити свої вимоги та захисника ОСОБА_4 , який просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства», обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише через тяжкість злочину неприпустимо, обов`язковою умовою взяття особи під варту має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.
Згідно ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Аналіз змісту вищевказаної статті вказує на безальтернативність розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише у присутності особи відносно якої його слід обрати.
З наданих матеріалів вбачається, що 17.03.2015 року стосовно ОСОБА_6 було оголошено у розшук, про що слідчим винесена постанова, оскільки останній переховується від органів досудового розслідування, на теперішній час місцезнаходження підозрюваного не відоме.
Частиною 1 ст. 188 КПК України передбачено право прокурора, слідчого за погодженням з прокурором на звернення з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, сторона обвинувачення має право на звернення з таким клопотанням лише щодо особи, якій у передбачений КПК України спосіб повідомлено про
підозру, або щодо особи, обвинувальний акт стосовно якої направлений до суду.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
За змістом ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Виходячи зі змісту частини 1 статті 42 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому КПК України, вручено повідомлено про підозру.
Так, за загальним правилом КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається особі в день його складення слідчим або прокурором.
У разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (Глава 11 КПК України, статті 135, 136), тобто шляхом:
надіслання поштою, електронною поштою;
врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»;
врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Таким чином, КПК України містить вичерпний перелік способів, з дотриманням яких, повідомлення про підозру може бути вручене.
Однак, «вручено» не означає «отримано», а отже доцільно враховувати вимоги щодо належного підтвердження отримання або ознайомлення особою зі змістом повідомлення про підозру іншим шляхом.
Аналіз положень КПК України дає підстави стверджувати, що направлення особі повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку відповідатиме вимогам КПК України лише у випадку вручення поштового відправлення особисто підозрюваному.
Так, згідно частини 1 статті 136 КПК України, належним отриманням підозри є виключно розпис особи, у тому числі на поштовому повідомленні.
Тому, сам лише факт направлення поштою повідомлення про підозру, не є доказом належного вручення особі такого повідомлення.
Таким чином, особа набуває статусу підозрюваного з моменту вручення їй особисто поштового відправлення, а не з моменту відправлення такого повідомлення слідчим.
Крім того стаття 135 КПК України передбачає можливість вручення повідомлення про підозру дорослому члену сім`ї особи для подальшої передачі.
При цьому, вручення повідомлення про підозру будь-якій іншій, сторонній особі (брату, водію, охоронцю тощо) є незаконним та не тягне за собою набуття особою статусу підозрюваного.
Вичерпний перелік осіб, які є членами сім`ї, який використовується судами, визначений статтею 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Так, це можуть бути особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Дослідивши матеріали клопотання та вислухавши пояснення прокурора, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор в судовому засіданні не надав слідчому судді достатньо належних доказів та відомостей про отримання ОСОБА_6 повідомлення про підозру, оскільки повідомлення про підозру від 17 березня 2015 року не було вручено особисто ОСОБА_6 .

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування не було належним чином повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, у порядку, передбаченому КПК України, а тому він не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001458 від 14.07.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.
Підсумовуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно особи, яка у встановлений КПК спосіб не набула статусу підозрюваного або обвинуваченого, чинним КПК не передбачено, тому підстави для задоволення клопотання відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 за кримінальним провадженням внесеного до ЄРДР № 0001458 від 01.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 260 ч. 5 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Донецького Апеляційного суду протягом 5 днів з дня винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1