ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1736/20 Номер провадження 11-кп/814/1108/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючої ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
засудженого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у провадженні за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2020 року,

встановила:

Цією ухвалою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, не одруженому,

засудженому 06.07.2015 Дружківським міським судом Донецької області за ч.3 ст. 414, ст. 54 КК України на 9 років позбавлення волі з позбавленням військового звання «Старший сержант»,

відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таке рішення суд першої інстанції обгрунтував тим, що засуджений не готовий до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, оскільки ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується негативно, отримав 7 заохочень та 22 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, позов відшкодував частково.
При цьому заміна позбавлення волі на виправні роботи, як просить засуджений, неможлива, оскільки на час розгляду судом клопотання, залишок строку відбування покарання засудженому становить більше 2 років позбавлення волі, тобто перевищує межі строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 задовольнити, замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі виправними роботами з відрахуванням на користь держави 20% заробітку.

Свої вимоги обгрунтував тим, що згідно з характеристикою представників установи ОСОБА_8 змінив свою поведінку на кращу, і на теперішній час характеризується позитивно, працевлаштований на виробництві, має 8 заохочень, всі стягнення погашені. Судом не надано оцінку ступеню виправлення засудженого.

Вважає, що поза увагою суду залишилися документи про те, що у разі заміни покарання засуджений буде працевлаштований.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та фактично відбув відповідний строк покарання, передбачений частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений 06.07.2015 Дружківським міським судом Донецької області за ч.3 ст. 414, ст. 54 КК України на 9 років позбавлення волі з позбавленням військового звання «Старший сержант».

Початок строку покарання ОСОБА_8 визначено з 21.11.2014, кінець строку покарання - 24.12.2022.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_8 перебуває під вартою з 21.11.2014, в тому числі з 25.11.2014 перебував у Артемівському слідчому ізоляторі м. Артемівськ. За час перебування отримав 1 стягнення.

З 18.12.2015 відбуває покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія № 29».

Згідно з характеристикою засудженого від 27.07.2020 ОСОБА_8 22 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Під впливом заходів виховного характеру переглянув своє ставлення до вимог режиму і змінив поведінку на краще, характеризується позитивно. Працевлаштований робітником рільничої бригади установи.

За вироком суду ОСОБА_8 має позов на загальну суму 68 045,41 грн., до установи надійшли виконавчі листи на дану суму, з них 10408,54 грн відшкодовано.

Засудженому комісією установи відмовлено 10.07.2018 у поданні про застосування до нього передбаченої законом пільги згідно ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення, має стягнення, характеризується негативно.

За час відбування покарання ОСОБА_8 отримав: 7 заохочень 08.11.2016 за сумлінну поведінку та ставлення до праці; 25.01.2019, 30.04.2019, 15.08.2019, 25.09.2019, 06.12.2019, 17.04.2020, 03.08.2020 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України та Правил внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці; 22 (двадцять два) стягнення: 25.09.2015 догана за зберігання заборонених предметів; 27.01.2016 попередження за куріння у не відведеному для цього місці; 30.06.2016 догана за куріння у не відведеному для цього місці; 07.10.2016 догана за невиконання команди підйом; 13.12.2016, 03.01.2017 догана за відсутність на поіменній перевірці; 04.01.2017, 12.01.2017 догана за зберігання заборонених предметів; 16.01.2017 догана за куріння у не відведеному для цього місці; 04.02.2017, 06.02.2017 догана за відмову виконувати роботу по благоустрою установи; 02.03.2017 догана за невиконання розпорядку дня; 24.03.2017 догана за вживання спиртних напоїв, та не тактовну поведінку з представниками адміністрації; 01.04.2017 догана за невиконання команди підйом; 23.06.2017 догана за пронесення заборонених предметів до житлової зони, а саме мобільного телефону; 31.07.2017 догана за відсутність на поіменній перевірці; 16.08.2017, 06.09.2017 догана за відмову виконувати роботу по благоустрою установи; 29.12.2017 догана за зберігання заборонених предметів мобільного телефону; 06.03.2018 догана за невиконання команди підйом; 29.08.2018 попередження за порушення розпорядку дня, а саме не вийшов на ранкову зарядку; 03.10.2018 догана за зберігання та використання заборонених предметів, а саме мобільного телефону погашені.

Крім цього 30.10.2020 ОСОБА_8 оголошено подяку.

Слід зазначити, що призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання - є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

Той факт, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 на момент розгляду клопотання фактично відбув 2/3 частини строку, передбаченого п.3 ч.4 ст. 82 КК України, змінив своє ставлення та характеризується позитивно; з 2014 по 2020 роки отримав 8 заохочень, а стягнення, які накладалися на нього протягом 2015 - 2018 років зняті та погашені; працює та отримує відповідну заробітну плату, не може бути безумовною підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покарання.

Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_8 злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий, в результаті якого постраждало кілька осіб, з яких одна людина померла, двом заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, дві особи отримали середньої тяжкості і чотири легкі тілесні ушкодження, а також наявність великої кількості стягнень під час відбування покарання, колегія суддів дійшла висновку, що строк відбутого засудженим покарання є недостатнім для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому ОСОБА_8 не був постійно працевлаштований на виробництві установи, що знайшло своє підтвердження в довідці про нарахування заробітної плати засудженому, відповідно до якої останній не працював у лютому, квітні 2017 року, з серпня 2017 року по вересень 2018 року та у грудні 2019 року, що, в свою чергу, не свідчить про його сумлінне ставлення до праці.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали провадження та особової справи в достатній мірі не містять доказів того, що засуджений дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Хоча засуджений і відбув 2/3 призначеного строку покарання, разом з тим це не є підставою для можливості прийняття беззаперечних висновків про те, що він став на шлях виправлення, а сама по собі позитивна характеристика на засудженого не може безумовно вказувати на наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки попередні характеристики обвинуваченого були негативними.
Покращення в поведінці ОСОБА_8 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого, що само по собі, не може бути підставою для застосування щодо нього пільги у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, з урахуванням і того, що рішенням комісії установи 10.07.2018 засудженому було відмовлено у застосуванні пільги, передбаченої ст. 82 КК України, оскільки останній не став на шлях виправлення.
Також, слід зазначити, що при вирішення питання про заміну покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, суд за власним переконанням, з врахуванням обставин провадження та даних про особу, встановлює достатнє та необхідне більш м`яке покарання. І хоч заборони щодо призначення більш м`якого покарання на строк менший від невідбутої частини покарання, за умови, що таке покарання призначеного у максимальному розмірі, установленому у Загальній частині КК України, чинним законодавством не передбачено, проте це покарання має бути визначено з дотриманням вимог ст. 50 КК України, а висновок суду стосовно того, що засуджений став на шлях виправлення, повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.
Крім цього з особової справи засудженого вбачається, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.02.2020 відмовлено в задоволенні спільного подання Державної установи «Крюковська виправна колонія (№ 29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 . Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.05.2020 ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24.02.2020 залишено без змін.
Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність визначених законом підстав для заміни ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким та належним чином мотивував своє рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.
Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуюча ОСОБА_9 Нізельковська

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4