Справа № 317/2299/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області подання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарічне, Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, засудженого 17 серпня 2011 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років,

Початок строку: 25 лютого 2011 року

Кінець строку: 02 червня 2022 року

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

Подання обґрунтоване тим, що засуджений підпадає під дію даної норми, оскільки довів своє виправлення та відбув строк, необхідний для умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні представник адміністрації установи виконання покарань та засуджений ОСОБА_5 підтримали подання та просили суд його задовольнити.

Суд, вислухавши представника адміністрації та засудженого, враховуючи думку прокурора, який заперечував проти задоволення подання з підстав, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, оглянувши письмові матеріали, надані суду, дійшов наступних висновків.

Статтею 81 Кримінального кодексу України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:

1.засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);

2.засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).

Суд враховує характеристику на ОСОБА_5 від 24 липня 2020 року, відповідно до якої засуджений характеризується позитивно та довів своє виправлення, через що до нього доцільно застосувати умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення станом на 24 липня 2020 року засуджений ОСОБА_5 має шістнадцять заохочень. Крім того, ОСОБА_5 мав чотирнадцять стягнень, але всі вони є погашеними або знятими.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Оцінюючи доводи подання установи виконання покарань та обставини, що вбачаються з письмових матеріалів, суд виходить з того, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні ретельно встановлювати додержання засудженим вимог режиму протягом всього строку відбування покарання.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недотримання умови, передбаченої ч. 2 ст. 81 КК України, оскільки матеріалами справи не підтверджено те, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Аналізом матеріалів особової справи засудженого встановлено, що застосування до нього заходу заохочення від 03 жовтня 2017 року не підтверджується відповідними матеріалами. Цей факт також знайшов своє відображення в довідках про заохочення та стягнення, що датовані 2017 та 2018 роками, в яких це заохочення відсутнє. Крім того, в довідці про заохочення та стягнення зазначено, що засуджений ОСОБА_5 14 квітня 2020 року отримав одразу два заохочення, в той час як в матеріалах особової справи містяться документи на підтвердження одного заохочення цією датою.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність у засудженого ОСОБА_5 станом на момент розгляду справи 14 заохочень, а не 16, як зазначено в поданні установи виконання покарань.

Враховуючи те, що умовно-дострокове звільнення засудженої особи потребує беззаперечних умов і є винятковим заходом, суд не бачить підстав для залишення поза увагою нестабільного відношення засудженого ОСОБА_5 до своєї поведінки протягом всього строку покарання, яка має бути достатньою для висновку про те, що він довів своє виправлення.

Також суд, додатково до зазначених вище обставин, враховує факт часткового визнання своєї вини у вчиненні злочину, за який він відбуває покарання.

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення статті 81 КК України, суд приходить до висновку про неможливість задоволення подання установи виконання покарань щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 .

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, оскільки засуджений не довів свого виправлення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Оскарження даної ухвали прокурором зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1