Справа №487/7852/20
Провадження №1-кс/487/348/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.01.2021 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000739,-

ВСТАНОВИВ:
24.12.2020 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000739, в якій скаржник просить скасувати зазначену постанову, посилаючись на те, що слідчий її виніс передчасно, не повівши необхідні слідчі дії, без повного та всебічного дослідження обставин справи.

Скаржник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Слідчий до судового засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути скаргу за своєї відсутності, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши та дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000739, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, перебувало кримінальне провадження, зареєстроване до ЄРДР за №0000739 від 29.11.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст.162, ч.1 ст.365, ч.1 ст.359 КПК України.

30.10.2020 слідчим Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, ОСОБА_4 було прийнято процесуальне рішення про закриття вказаного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим виконані не в повному обсязі.

Так, в своїх заявах про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_3 просить внести до ЄРДР відомості, зокрема, про кримінальне правопорушення, передбачене ст.162 КК України, вчинені ймовірно слідчим в ОВС першого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , прокурором відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Одеської області ОСОБА_6 .

Однак слідчим під час здійснення досудового розслідування зазначених вище осіб допитано не було.

Крім того, слідчим не вжито усіх можливих передбачених чинним КПК України заходів на підтвердження або спростування факту незаконного використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Слідчий в постанові від 30.10.2020 про закриття кримінального провадження №0000739 констатує порушення посадовими особами органу досудового розслідування вимог ч.2 ст.237, ч.2 ст.233 КПК України, що в подальшому може потягнути за собою визнання такого огляду незаконним та визнання недопустимим доказів судом, що, на її думку, на теперішній час не може свідчити про наявність складу злочину, оскільки дотримання вимог законності та надання оцінки допустимості доказів здійснюється виключно судом.

Однак слідчий суддя не погоджується із зазначеним висновком, оскільки можливі наслідки встановленого слідчим порушення вимог КПК України при проведенні слідчої дії для кримінального провадження №0000256 не можуть слугувати підставою для встановлення наявності чи відсутності складу злочину в діях відповідних осіб у кримінальному провадженні №0000739.

Таким чином слідчий суддя приходить до переконання про передчасність закриття слідчим кримінального провадження.

Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги.

Керуючись статтями 92-94, 303-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000739 - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 30.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0000739.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1