Справа № 541/147/21
Провадження № 1-кс/541/45/2021
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А

27 січня 2021 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_4 ,
користувача майна ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання прокурора Миргородської місцевої прокуратури про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000048 від 24.01.2021,
ВСТАНОВИВ:
25 січня 2021 року прокурор Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання вказував, що у провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2021 за № 0000048 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 січня 2021 року, близько 10.00 години, водій автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись в м. Миргород по вул. Данила Апостола Полтавської області, навпроти будинку № 9 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався в попутному напрямку руху по правому краю проїзної частини та змінив свій напрямок руху ліворуч.

В результаті ДТП ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, згідно довідки Миргородської ЦРЛ №222 від 24.01.2021 у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку.

24 січня 2021 року працівниками поліції в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди оглянуто та вилучено автомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому зафіксовані пошкодження, що є характерними ознаками причетності до дорожньо-транспортної пригоди. В той же день транспортний засіб визнано речовим доказом та визначено місце його зберігання - майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, розташований в м. Миргород по вул. Якова Усика, 34.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 05.01.2017, виданого центром 5344, власником автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 .

Під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучений в ході огляду автомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_3 , оскільки за участі даного транспортного засобу скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, та необхідно провести ряд судових експертиз (судово-автотехнічну, технічного стану транспортного засобу), направлених на встановлення об`єктивних даних для повного і не упередженого розслідування кримінального провадження.

Даний речовий доказ має суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні. Арешт вказаного майна є необхідним для забезпечення його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, зокрема судових експертиз, а його повернення може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначене клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в клопотанні. Вказував, що вилучений транспортний засіб є речовим доказом по кримінальному провадженню та є необхідним для проведення експертних досліджень, які призначені постановами слідчого. На даний час інформація щодо стану здоров`я потерпілого відсутня, оскільки судово-медична експертиза буде призначена після закінчення стаціонарного лікування.
Власник майна ОСОБА_4 зазначала, що їй належить вищезазначений транспортний засіб. Просила не накладати арешт на автомобіль, оскільки він необхідний для забезпечення власних потреб та отримання доходу, так як вона здійснює торгівлю молочної продукції на ринку, а чоловік підвозить її на роботу. Суду пояснила, що спілкувалися із потерпілим ОСОБА_7 , який на даний час знаходиться в лікарні та претензій до них не має, оскільки пояснює, що переходив дорогу у невстановленому місці.
Користувач майна ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки вказаний автомобіль є єдиним видом отримання доходу, так як вони з дружиною ведуть особисте господарство за місцем проживання та постійно використовують транспортний засіб для здійснення торгівлі.
Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та копії матеріалів наданих слідчим до нього, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що СВ Миргородського РВП проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000048 від 24.01.2021 за ч. 1 ст. 286 КК України.
В ході якого під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 24 січня 2021 року було оглянуто та вилученоавтомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_2 власником вищевказаного автомобіля є ОСОБА_4 .
Постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 24.01.2021 транспортний засіб визнано речовим доказом по кримінальному провадженню та визначено місце його зберігання - майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання та пояснень учасників судового розгляду, автомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 . Даним транспортним засобом на момент вчинення кримінального правопорушення користувався ОСОБА_5 . По даному кримінальному провадженню підозра будь-якій особі на час розгляду клопотання не висувалася, однак враховуючи, що майно про арешт якого заявлено клопотання є речовим доказом по кримінальному провадженню, мета, з якою застосовується арешт майна, зокрема забезпечення можливості використання його як доказу про обставини вчинення кримінального правопорушення, проведення експертиз, вказаний прокурором захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, є в даному випадку співрозмірним з тими обмеженнями, які існують під час згаданого досудового розслідування, необхідними для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення. Незастосування арешту згаданого речового доказу може призвести до знищення чи псування цих слідів. Більше того, на час розгляду клопотання слідчим суддею всі необхідні слідчі дії серед іншого і проведення експертних досліджень, які спрямовані на виконання завдань кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду не вчинені.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 8, 86, 89, 94, 170, 171-173 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, задовольнити.
Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власниками та користувачами тимчасово вилученого майна:
-транспортний засіб, автомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, власником якого є ОСОБА_4 відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 05.01.2017, визначивши місце його зберігання - майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Миргород, вул. Я.Усика, 34.
Копію цієї ухвали для виконання вручити прокурору, який звернувся з даним клопотанням.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.
Слідчий суддяОСОБА_1