У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретар ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000821 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_6 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 22 червня 2020 року, яким затверджено угоду від 14 квітня 2020 року про примирення між потерпілим ОСОБА_7 і обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Учасники судового провадження:
( в режимі відеоконференції з приміщення Херсонського апеляційного суду)
прокурор ОСОБА_9
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_10

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить переглянути вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 22 червня 2020 року, призначити йому покарання з урахуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 8500 грн.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 22 червня 2020 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду у кримінальному провадженні, №0000821 затверджено угоду від 14 квітня 2020 року про примирення між потерпілим ОСОБА_7 і обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням на нього відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням на нього відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі по 110,70 (сто десять) грн. 70 коп. з кожного.

Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
Обвинувачений ОСОБА_5 вважає оскаржуваний вирок незаконним.

Зазначає, що між ним та потерпілим ОСОБА_7 була укладена угода про примирення відповідно до положень ст. 471 КПК України. Моральні та матеріальні збитки потерпілого ОСОБА_7 задоволені в повному обсязі.

Вказує, що відповідно до угоди про примирення між сторонами досягнута домовленість про призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Прокурор вважає вирок суду першої інстанції незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону.

На думку апелянта, суд першої інстанції, після встановлення того факту, що в угоді про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_8 від 14 квітня 2020 року узгоджено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу, що суперечить вимогам КК України, мав би прийняти рішення про відмову в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору або продовжити судовий розгляд у загальному порядку.

Вказує, що суд першої інстанції своїм вироком затвердив угоду про примирення та ухвалив вирок, призначивши покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за вчинення ними кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, більш суворе ніж узгоджене сторонами угоди, у виді обмеження волі, чим погіршив становище обвинувачених.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 11 березня 2019 року близько 21-45 год., переслідуючи прямий умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи на перехресті вул. 295 Стрілецької дивізії та вул. Гончара в м. Херсоні, вчинили хуліганські дії, що супроводжувалось особливою зухвалістю та полягало у зверхній, нахабній та агресивній поведінці по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 , а саме ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 декілька ударів в область обличчя, ключиці та грудної клітини, чим потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин ділянок лівої ключиці, правої половини грудної клітини в нижній частині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , продовжуючи хуліганські дії, нанесли декілька ударів по належному ОСОБА_7 транспортному засобу марки «Renault Megane» 2011р. р.н. НОМЕР_1 , а саме по кришці багажнику, задньому лівому ліхтарю, капоту, бамперу, важелю та лівому зовнішньому дзеркалу, чим завдали потерпілому майнову шкоду на загальну суму 24615,60 грн..

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що спроваджувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

14 квітня 2020 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , відповідно до положень ст. 471 КПК України, укладено угоду про примирення в якій вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 296 КК України та домовились про призначення обвинуваченим покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Вироком суду у кримінальному провадженні, №0000821 затверджено угоду про примирення від 14 квітня 2020 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , яким обвинуваченим призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи вирок на підставі угоди щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_8 суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався.

Відповідно до положень п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Положень ч. 7 ст. 474 КПК України визначено, що перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього кодексу та/або закону.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.11.2012 року №223-1679/0/4-12 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод» та доповнень до нього від 05.04.2013 року №223-558/0/4-13, вирішуючи питання про те, чи підлягає затвердженню судом угода про примирення, якщо одним і тим же злочином завдано одночасно шкоди потерпілому і державним чи суспільним інтересам, слід враховувати не лише положення ч. 3 ст. 469 КПК України, а й специфіку об`єкта посягання та характер охоронюваних законом благ.

Дотримуючись вимог, встановлених ч. 3 ст. 469 КПК України щодо укладення угод про примирення, укладаючи таку угоду, слід враховувати, що дана угода може бути укладена тільки у випадках, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам (інтересам фізичної особи) та/або майновим інтересам юридичної особи, тобто лише щодо діянь, які посягають на приватні інтереси та не зачіпають значною мірою публічних інтересів. У злочинах, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається.

Судом першої інстанції вищевказаних положень кримінального процесуального закону виконано не було.

Суд першої інстанції не врахував, що угода про примирення може бути укладена між потерпілим і обвинуваченим та затверджена судом лише у разі, коли кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, стосується тільки приватних (особистих, або майнових) інтересів потерпілого.

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що злочин в якому обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб. Основним безпосереднім об`єктом хуліганства виступає громадський порядок.

Отже, хоча протиправними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_8 і спричинена шкода потерпілому ОСОБА_7 , проте, ця шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт - громадський порядок.

За таких обставин, укладення угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченими у кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, суперечить інтересам суспільства, оскільки, окрім інтересів фізичної особи порушено публічні (суспільні) інтереси.

Також заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 про порушення судом першої інстанції вимог ст. 475 КПК України при ухваленні вироку на підставі угоди. Оскільки, судом першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 призначено більш суворе покарання ніж те яке було узгоджене сторонами. Відповідно до положень ст. 475 КПК України суд зобов`язаний призначити узгоджене сторонами покарання. Разом з тим, після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству, у випадку "зловживання" сторонами угоди, положеннями ст. 69 КК України, тобто у разі узгодження ними покарання, яке за своїм видом та/або розміром не відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного, суд має визнати умови цієї угоди такими, що не відповідають інтересам суспільства, та відмовити в її затвердженні.

Таким чином, суд першої інстанції при перевірці угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченими та ухваленні обвинувального вироку з затвердженням вказаної угоди порушив вимоги ст. 474 КПК України, що зобов`язують перевіряти угоду на відповідність вимогам Кримінального та Кримінального процесуального закону та ст. 475 КПК України щодо призначення узгодженого сторонами покарання.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 22 червня 2020 року підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а матеріали кримінального провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 407 КПК України направленню до суду першої інстанції для проведення судового провадження в загальному порядку, оскільки кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом після закінчення досудового розслідування.

За такого, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 22 червня 2020 року, яким затверджено угоду від 14 квітня 2020 року про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді