Справа № 569/2139/21
УХВАЛА

05 лютого 2021 рокум. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 (далі слідчий), прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 (далі прокурор), підозрюваної ОСОБА_5 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне, клопотання слідчого погоджене прокурором в рамках кримінального провадження за №0000117 від 28.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про застосовування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, згідно якої, остання 27.01.2021, о 19 год. 42 хв. перебуваючи біля під`їзду №1, що по АДРЕСА_1 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, діючи повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося в закритті рота рукою малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , з кишені куртки відкрито викрала належні малолітньому потерпілому грошові кошти в сумі 70 гривень, чим завдала потерпілому майнову шкоду у вказаному розмірі.

Підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення за вищевказаних обставин, слідча обґрунтовує показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом впізнання з малолітнім потерпілим; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 .

Слідчий доводить, що відносно ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки остання будучи раніше судимою, востаннє 10.03.2017 Гощанським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненої 06.10.2020 року умовно достроково, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала, а знову вчинила умисний корисливий злочин проти власності. Для у разі незастосування даного виду запобіжного заходу, існують ризики що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення(п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України). Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а тому існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Вона раніше неодноразово судима за злочини проти власності, відповідно до довідки про судимість раніше відбувала покарання у місцях позбавлення волі, будучи звільненою 06.10.2020 з місць позбавлення волі, знову вчинила кримінальне правопорушення, що свідчить про систематичність вчинення кримінальних правопорушень.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання вищевказаним ризикам.

Прокурор просила застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки кримінальне правопорушення вчинене проти життя та здоров`я малолітньої дитини та з застосуванням насильства.

Слідча підтримала клопотання та думку прокурора.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 просив застосувати до підозрюваної домашній арешт, враховуючи що у неї на вихованні перебуває двоє неповнолітніх дітей та вона має постійне місце проживання.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала думку захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Вище наведені у клопотанні докази в сукупності, вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останньою інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Можливість підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними, з огляду докази, які вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, обставини його вчинення та тяжкості, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі до 6 років, що підозрювана раніше судима, термін який пройшов після звільнення її з місць позбавлення волі, тобто існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Доказів про існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України стороною обвинувачення не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи докази, які вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення, його тяжкість відповідно до ст. 12 КК України, обставини вчинення, що кримінальне правопорушення вчинене з застосуванням насильства відносно малолітньої дитини, а також що існує реальний ризик передбачений п.1 ч.1. ст. 177 КПК України, стосовно ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КК України.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваної вказаного запобіжного заходу не встановлено.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

А отже, за наявності ризику передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкості кримінального правопорушення у якому ОСОБА_5 обвинувачується, суспільну небезпечність вчиненого, що кримінальне правопорушення вчинене з застосуванням насильства відносно малолітньої дитини, що підозрювана раніше судима, термін який пройшов після звільнення її з місць позбавлення волі, жоден з більш м`яких запобіжних не забезпечить виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків та запобіганню вищевказаному ризику.

Строк запобіжного заходу визначити в межах строку досуждового розслідування до 3 квітня 2021 року.

Керуючись ст. ст.176-178, 183, 309 КПК України,слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бочаниця, Гощанського району, Рівненської області, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_3 , раніше судимої, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком 03.04.2021.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 03.04.2021.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1