Справа № 534/1659/20
Провадження № 1-кс/534/406/20
У Х В А Л А
Іменем України

06 листопада 2020 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000312 від 03.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в :

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , із клопотанням, в якому порушує питання про накладення арешту на транспортний засіб «BMW» моделі «520I», транзитний номер НОМЕР_1 на червоному фоні, 2004 року випуску, сірого кольору, № шасі НОМЕР_2 , який на підставі договору купівлі-продажу №05/5081 належить ОСОБА_5 з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання, який буде зберігатися на території майданчика тимчасового утримання автомобілів відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6.

Необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження прокурором вмотивована тим, що з метою встановлення істини по даному кримінальному провадженні, об`єктивності та повноти досудового розслідування, неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та прийняття законного процесуального рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки, а також те, що вилучений транспортний засіб марки «BMW» моделі «520I», транзитний номер НОМЕР_1 на червоному фоні, 2004 року випуску, сірого кольору, № шасі НОМЕР_2 , який на підставі договору купівлі-продажу №05/5081 належить ОСОБА_5 має значення речового доказу по кримінальному провадженню, оскільки зберіг на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, а також може бути використаний як доказ під час судового розгляду.

Із змісту внесеного клопотання вбачається, що 03.11.2020 до чергової частини відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що 03.11.2020 в ході дослідження ідентифікаційних номерних позначень та супроводжуючих документів автомобіля «BMW» моделі «520I», транзитний номер НОМЕР_1 на червоному фоні, 2004 року випуску, сірого кольору, № шасі НОМЕР_2 було виявлено, що номерне позначення двигуна піддавалося зміні не в умовах заводу -виробника, шляхом видалення (спилювання) номерного знаку двигуна.

Відомості за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000312 від 03.11.2020 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

В ході досудового розслідування 03.11.2020 при огляді місця події, а саме майданчика для огляду транспортних засобів ТСЦ МВС № 5348, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Строни,11-А, працівниками поліції виявлено, оглянуто та вилучено автомобіль марки «BMW» моделі «520I», транзитний номер НОМЕР_1 на червоному фоні, 2004 року випуску, сірого кольору, № шасі НОМЕР_2 , з переробленим позначенням номера двигуна. Вказаний автомобіль оглянуто, вилучено та визнано в якості речового доказу по даному кримінальному провадженні.

Відповідно до договору купівлі - продажу транспортного засобу № 05/5081 від17.10.2020 вищевказаний автомобіль належить ОСОБА_5 .

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити та накласти арешт на вказаний транспортний засіб. Також, як повідомив суду у судовому засіданні прокурор, сліди злочину (кримінального правопорушення) знаходяться саме на двигуні вищевказаного автомобіля.

Власник майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив. Просив суд надати йому можливість користуватись автомобілем, оскільки він постійно дбає про лікування своєї матері, час від часу, приблизно раз на півтора місяці возить її цим автомобілем на медичне обстеження в м. Київ, де залишається на 2-3 дні для проведення процедур, купує для матері необхідні ліки.
До того ж для підтвердження інформації, викладеної у поясненнях, власник майна надав суду завірені копії та оригінали (для порівняння та огляду) довідки спеціальної неврологічної МСЕК у м. Полтаві серії 12 ААБ за № 702988, відповідно до якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безстроково з 18.06.2020 призначено другу групу інвалідності з причини загального захворювання; рекомендовано працю без тяжких фізичних та статико-динамічних навантажень; призначено лікування. Крім того, власник майна надав суду також індивідуальну програму реабілітації інваліда № 925 від 23.07.2020, призначеної для ОСОБА_7 .
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, інші документи, надані суду у судовому засіданні, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи, що кожен доказ не має наперед встановленої сили, вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення частково з наступних підстав.
Згідно витягу з ЄРДР кримінального провадження за №0000312 від 03.11.2020, слідчим відділом відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області здійснюється розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.
Постановою ст. інспектора СД відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 від 03.11.2020 вищезазначений транспортний засіб був визнаний та залучений до кримінального провадження в якості речового доказу з поміщенням на штрафний майданчик Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області.

Згідно із вимогами ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до протоколу огляду місця події, вищевказаний транспортний засіб був вилучений 03.11.2020, клопотання про арешт майна було подано слідчим (04.11.2020 після 14 год .00 хв.), але реєстрація та автоматизований розподіл справи було здійснено 05.11.2020 відповідно до пункту 5 рішення зборів суддів Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.02.2020, яким визначено, що прийняття та реєстрація справ та документів, що розглядають та ухвалюють слідчі судді здійснювати канцелярією суду щоденно до 14 год. 00 хв., тобто можна вважати, що клопотання подано з дотриманням вимог ч. 5 ст.171 КПК України.

У відповідності до вимог ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ст.168 КПК України, вилучені в ході огляду речі є тимчасово вилученим майном, на яке, у відповідності до ст.171 КПК України, може бути накладено арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині першій статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Суд враховує, що право вланості є одним із основних конституційних прав особи. Згідно з вимогами ст. 41 Конституції України, у котексті справи, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Суд дійшов висновку, що право власності є одним із життєво необхідних прав для належного існування людини та для забезпечення її щонайменше мінімально необхідного рівня життєдіяльності.
Згідно з Першим протоколом Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (див., рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові ст.1 Першого протоколу, Зокрема, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (див. рішення у справі «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії»).
Вирішуючи, чи було дотримано цієї вимоги, Суд виходить із того, що держава має широку свободу розсуду як щодо вибору способу вжиття заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки вжиття таких заходів з огляду на загальний інтерес для досягнення мети певного закону. Суд обов`язково визначає, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом особи на «мирне володіння майном» у розумінні першого речення ст.1 Першого протоколу (див. рішення у справі «Звольський та Звольська проти Республіки Чехія»).
Стаття 1 Першого протоколу, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності (див. рішення у справі «Броньовський проти Польщі»).
Для оцінки поведінки держави в контексті дотримання вимог ст.1 Першого протоколу Суд має зробити повне дослідження різних інтересів у справі, беручи до уваги, що мета конвенції полягає в захисті прав, які є «очевидними та вагомими». Серед іншого, встановлюється наявність спірної ситуації. При цьому, коли питання суспільної користі дійсно виникає у справі, ЄСПЛ вимагає від державних органів влади «реагувати належним чином, правильно та з великою відповідальністю» (див. рішення у справах «Василеску проти Румунії» та «Бейлер проти Іспанії»).
Водночас, у взаємозв`язку з наведеними правовими позиціями ЄСПЛ з вимогами національного законодавства, а саме п.п. 5, 6 ст. 173 КПК України суд повинен враховувати також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У контексті справи суд дійшов висновку, що у випадку арешту вищевказаного автомобіля з його двигуном, а не тільки накладення арешту на двигун, неспіврозмірно буде обмежено право власності власника майна ОСОБА_4 відносно завдань кримінального провадження, виконання яких можливо здійснити накладенням арешту на двигун автомобіля, як на комплектуючу частину транспортного засобу, а не на весь автомобіль; наслідком накладення судом арешту на весь автомобіль, в у тому числі на його двигун, буде суттєво обмежена реальна можливість у реалізації прав та обов`язків ОСОБА_4 , передбачених ст. 172 Сімейного кодексу України.
Так, приписи зазначеної статті регулюють правовідносини щодо обов`язку дитини, повнолітніх дочки та сина піклуватися про батьків:
1. Дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
2. Повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень.
3. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.
Наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, які міг допустити власник майна шляхом реалізації збереженим судом за останнім правом користування «BMW» моделі «520I», транзитний номер т5Вх5055 на червоному фоні, 2004 року випуску, сірого кольору, № шасі НОМЕР_2 , у судовому засіданні судом не встановлено та належних, допустимих, достатніх доказів цих обставин суду не надано.
За таких обставин, враховуючи вищевикладені вимоги закону, правові норми згаданих міжнародних нормативно-правових актів, ратифікованих в Україні, усталену практику Європейського суду з прав людини, а також те, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, могло зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, є знаряддям кримінального правопорушення, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити частково, накласти арешт на двигун автомобіля марки «BMW» моделі «520I», транзитний номер НОМЕР_1 на червоному фоні, 2004 року випуску, сірого кольору, № шасі НОМЕР_2 , який на підставі договору купівлі-продажу №05/5081 належить ОСОБА_5 , з правом користування автомобілем марки «BMW» моделі «520I», транзитний номер НОМЕР_1 на червоному фоні, 2004 року випуску, сірого кольору, № шасі НОМЕР_2 без арештованого двигуна та з позбавленням права відчуження, розпорядження, проведення будь-яких ремонтних робіт стосовно арештованого двигуна, у іншій частині клопотання щодо накладення арешту на майно відмовити.
Керуючись ст.ст.98,170,171 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на двигун автомобіля марки «BMW» моделі «520I», транзитний номер НОМЕР_1 на червоному фоні, 2004 року випуску, сірого кольору, № шасі НОМЕР_2 , який на підставі договору купівлі-продажу №05/5081 належить ОСОБА_5 , з правом користування та з позбавленням права відчуження, розпорядження, проведення будь-яких ремонтних робіт.

Місцем зберігання арештованого майна визначити територію, що знаходиться за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 .

Арешт накладається до його скасування у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Роз`яснити учасникам розгляду справи право на звернення із клопотанням про скасування арешту майна, в порядку ст.174 КПК України.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1