ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2197/20 Справа № 192/580/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Мітрофан, Троїцько-Печерського району, республіки Комі, Російської Федерації, на даний час відбуває покарання в Державній Установі «Солонянська виправна колонія (№21), засудженого вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі з конфіскацією майна,

якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, та зарахувати йому строк з 07.10.2019 року по 27.02.2020 року.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги засуджений посилається на те, що вказана ухвала є необґрунтованою та невмотивованою, судом неповно досліджено обставини справи. Вказує на те, що під час розгляду його клопотання судом першої інстанції було істотно порушено норми кримінального процесуального законодавства України.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року засудженому було відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.
Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив наступне.
З довідки ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», вбачається, що 07 жовтня 2019 року засудженого було затримано та поміщено до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» на виконання ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, зараховано засудженому строк попереднього ув`язнення з 07 жовтня 2019 року до набуття вироком законної сили, тобто по 22 березня 2020 року.

Суд дійшов висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки дане питання вже вирішено судом, і дане рішення ніким не скасовано і не змінено, що виключає повторне вирішення такого питання.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
З матеріалів провадження вбачається, що 07.10.2019 року ОСОБА_7 було затримано на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.06.2019 року, якою надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.п.9).
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2019 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 10 днів. В цьому ж вироку зазначено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився, строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання. Вирок набрав законної сили 15.12.2019 року.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.02.2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2019 року, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років 10 днів. Цим же вироком ОСОБА_7 зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 07.10.2019 року до набрання вироком законної сили. Вирок набрав законної сили 22.03.2020 року.
Відповідно до ст.1 Закону України Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Отже, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Зазначене свідчить про відсутність обгрунтованих підстав для зарахування строку попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 з 07.10.2019 року по 27.02.2020 року на підставі ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, оскільки за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2019 року до ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.02.2020 року засуджений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, - 29.04.2019 року, тобто після 21.06.2017 року.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що засудженому ОСОБА_7 правильно було обчислено строк його попереднього ув`язнення в редакції Закону № 2046-VIII, оскільки за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.02.2020 року засуджений був попередньо ув`язненим з 07.10.2019 року по 22.03.2020 року.
З урахуванням викладеного, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого відсутні, а тому ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4