ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3669/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" листопада 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 в якій він просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0002176, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки досудове розслідування проведено не в повному обсязі, жодних дій спрямованих на реальне розслідування обставин злочину не було проведено.

В обґрунтування доводів скарги вказує на те, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводилось досудове розслідування у кримінальному проваджені №0002176, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому наголосив на тому, що слідчим не було проведено необхідних слідчих дій, спрямованих, на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, а отже постанова є передчасною, та такою, що не відповідає вимогам законності та вмотивованості з огляду на невжиття заходів щодо дослідження всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Скаржник в судове засідання не з`явився, при цьому у скарзі ним заявлено клопотання про розгляд скарги у відсутність захисника.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання скарги повідомлялись належним чином, на вимогу суду слідчим надано матеріали кримінального провадження №0002176, причини неявки не повідомили, проте їх неявка не перешкоджає розгляду цієї скарги.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводилось досудове розслідування у кримінальному проваджені №0002176, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 09.05.2020 року кримінальне провадження за №0002176, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України було закрито, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (стст. 2, 284 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

При проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

Досліджуючи надані матеріали, слідчий суддя встановив наступне.

Оглядом вказаної постанови слідчого про закриття кримінального провадження, а також матеріалів кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що в обґрунтування мотивів закриття такого провадження слідчим покладено такий висновок, що під час проведення досудового розслідування встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 39 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть ретельно вивчені. А висновки не будуть обґрунтовані (рішення у справі № 43577/98 та 43579/98, п. 131 Nachovaand others v. Bulgaria, рішення у справі Шевченко проти України від 04.04.2006 року п. 67). Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v.Bulgaria) від 08.10.1998 року, п. 103 з подальшим посиланням, Reports of Judgments and Decisions 1998-VIII).»

Тобто, мотиви прийняття рішення це викладення слідчим, прокурором у постанові обставин і їх оцінка переконливості, що робить суть прийнятого зрозумілим не тільки для учасників кримінального провадження, а навіть сторонньому спостерігачу, тому що мотиви прийняття рішень це сукупність міркувань і доводів, за якими слідчий, прокурор приймає своє рішення та які він наводить на підтвердження правильності власних висновків, як самостійної процесуальної особи, які є внутрішніми процесами, причинами, що спонукають слідчого діяти певним чином і визначають спрямованість відповідної ним дії.

Зважаючи на те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази вчинення слідчим будь-яких процесуальних та слідчих дій, вважаю обґрунтованими доводи скарги про неповноту досудового розслідування, а також приходжу до переконання, що слідчий під час розслідування вищевказаного кримінального провадження не вичерпав всі існуючи можливості щодо збирання доказів по справі, допиту всіх свідків та не провів всі необхідні слідчі дії, яких було б достатньо для встановлення істотних обставин у справі.

Окрім того, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не вмотивована, без зазначення, які саме слідчі дії були проведені, які докази були здобуті та з яких саме доказів встановлені обставини зазначені у постанові.

Вищевикладене свідчить про неправильність і неповноту досудового розслідування і як, наслідок, невідповідність оскаржуваної постанови вимогам кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для її скасування.

На підставі наведеного та керуючись стст. 303 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 09.05.2020 року кримінальне провадження за №0002176.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_5