Дата документу 11.01.2021 Справа № 324/719/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №324/719/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/462/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новополтавка Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 ч.3 ст.289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням Пологівського районного суду Запорізької області,
захисника - адвоката ОСОБА_8 в режимі відео конференції,
обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вільнянська установа виконання покарань».

Прокурор Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_6 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 ч.3 ст.289 КК України і призначено покарання: за ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна; за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна; за ч.2 ст.15 ч.3 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

У призначене судове засідання потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 не з`явились, повідомлялись належним чином, телефонний зв`язок з представником адвокатом ОСОБА_11 відсутній.

Прокурор вважає за неможливе розглядати подані апеляційні скарги в даному судовому засіданні через відсутність доказів належного повідомлення потерпілих та представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 про день, час і місце апеляційного розгляду, а також через те, що сам прокурор не отримав копію апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 погодились з думкою прокурора.

Крім того, прокурором заявлено клопотання, з яким також погодилися обвинувачений та його захисник, про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам.

Заслухавши сторони, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла таких висновків.
Оскаржуваним вироком суду запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишено без змін та продовжено дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, але не більш ніж до 16 січня 2021 року включно.
Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).
Клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.
Перевіривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що ризик впливу обвинуваченим на потерпілу ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 (які є родичами обвинуваченого) на даний час хоч і існує, але не є високим, з огляду на ухвалення у провадженні вироку, який буде перевірятися в апеляційному порядку.
В той же час, ризик переховування обвинуваченого від суду, на думку колегії суддів, залишається високим.
При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими, та за які передбачено найбільш суворе покарання з передбачених законом України про кримінальну відповідальність; у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, він неодружений, дітей на утриманні не має, за місцем реєстрації не проживає, не працює.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що інший більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризиків, вказаним у клопотанні, що не оспорюється та не спростовано стороною захисту.
Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
З врахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, колегія суддів не визначає розміру застави у даному кримінальному провадженні, оскільки злочини, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , вчинені із застосуванням насильства, та потягли загибель людини.
Дані про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.
Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого підлягає задоволенню.
Враховуючи положення ч.4 ст.405 КПК України та думку учасників провадження, колегія суддів вважає за необхідне відкласти апеляційний розгляд провадження на 25 лютого 2021 року, через неприбуття потерпілих та представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 у судове засідання та відсутністю відомостей про отримання ними повідомлень про дату, час і місце апеляційного розгляду.
Керуючись ст.ст.197, 199, 331, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

клопотання прокурора Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, тобто з 11 січня 2021 року по 11 березня 2021 року включно.
Розгляд матеріалів кримінального провадження з апеляційними скаргами прокурора Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2020 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 ч.3 ст.289 КК України, відкласти на 25 лютого 2021 року об 11-15 годині.
Копію ухвали надіслати на адресу ДУ «Вільнянська установа виконання покарань».
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3