ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3400/20 Справа № 204/5336/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Верхівцеве Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останній раз:
- 23.04.2020 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,
про застосування до неї вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції послався на те, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, яким було внесено зміни до Кримінального кодексу України. Будь-які зміни до ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України які б пом`якшували кримінальну відповідальність цим законом не вносилися.
Також суд першої інстанції зазначив, що у відповідності до ч. 2 ст. 309 КК України в редакції, що діяла на момент ухвалення вироку, санкція статті передбачала відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років. Після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, 01 липня 2020 року, санкція ч. 2 ст. 309 КК України передбачає покарання, у тому числі, позбавлення волі на строк до 3 років. Таким чином, з урахуванням викладеного, та призначеного покарання ОСОБА_7 вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року, будь-якого покращення становища ОСОБА_7 не відбулося, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання. Крім того суд звернув увагу на те, що у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі було поглинуто покаранням призначеним за ч. 3 ст. 185 КК України.
В апеляційній скарзі:
- засуджена не погодилась з оскаржуваною ухвалою.
Просить пом`якшити їй покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, засудженої та її захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги засудженого, щодо пом`якшення їй покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Частинами 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, яким внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Як вбачається із матеріалів справи, вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року ОСОБА_7 було визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України та призначено їй покарання за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та призначеного покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2019 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено засуджену ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладено на неї обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року ОСОБА_7 було визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено їй покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_7 до відбуття покарання 3 роки 7 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного по даному вироку, приєднано частково, у виді 1 місяця позбавлення волі, невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців.
Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року ОСОБА_7 було визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 309 КК України та призначено їй покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та призначеного покарання ОСОБА_7 за вироком Дніпровського районного суду м. дніпродзержинська від 05 лютого 2020 року, більш суворим покаранням призначеним цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_7 вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, оскільки будь-які зміни до ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України які б пом`якшували кримінальну відповідальність не вносилися. Що стосується покарання, призначеного за ч. 2 ст. 309 КК України, то колегія суддів зазначає, що санкція ч. 2 ст. 309 КК України в редакції, що діяла на момент ухвалення вироку, передбачала відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років. Після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII 01 липня 2020 року, санкція ч. 2 ст. 309 КК України передбачає відповідні види покарання, в тому числі, позбавлення волі на строк до 3 років.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі було поглинуто покаранням призначеним за ч. 3 ст. 185 КК України.
Тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав для задоволення клопотання.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги засудженої слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4