У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001035.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
представник третьої особи, щодо майна
якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання дізнавача СД Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 та накладено арешт на автомобіль «Mercedes-Benz» чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , та комплект ключів, з тимчасовим позбавленням володільця ОСОБА_5 користуватись та розпоряджатись ним, до скасування його у встановленому законом порядку зі зберіганням його на спеціальному майданчику для тимчасово вилучених транспортних засобів ГЗРСМ ЦЗ ГУНП в Миколаївській області за адресою м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, та застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна у вигляді заборони відчуження та розпорядження транспортного засобу, без тимчасового позбавлення володільця ОСОБА_5 права користування автомобілем «Mercedes-Benz» та комплект ключів.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.
Автомобіль на який накладено арешт, єдиний транспортний засіб в родині ОСОБА_5 , в якій є літні батьки-пенсіонери та малолітня дитина 2015 року народження, використання автомобіля є необхідним для забезпечення транспортування членів родини в умовах епідемії та пов`язаних із нею обмежень, при цьому ОСОБА_5 не підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, володіє транспортним засобом на підставі нотаріально посвідченої довіреності, добровільно видав транспортний засіб та ключі від нього працівникам поліції, а відтак позбавлення володільця права користування є надмірно обтяжуючим.
Слідчий суддя не мотивував застосування заборони користування майном, не навів обставин, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, що є істотним порушенням норм кримінального процесуального законодавства.
ОСОБА_5 не вчиняв дій направлених на приховування або знищення майна, не вчиняв перешкод при проведенні слідчих дій, добровільно видав належний йому автомобіль.
На даний час відсутні докази того, що автомобіль марки «Mercedes-Benz» є незареєстрованим (перереєстрованим) або що його ідентифікаційні номери не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені або підроблені, а тому твердження про це дізнавача є лише припущенням.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

СД Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001035, за попередньою правовою кваліфікацією за ст. 290 КК України.
В рамках даного кримінального провадження досудовим розслідуванням встановлено, що 26.11.2020 р. о 14.30 год. на перехресті вул. 2 Інгульська та вул. Херсонське шосе в м. Миколаєві зупинено автомобіль «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , у якого під час огляду виявлено ознаки підробки ідентифікаційного номеру кузова.
Дізнавач звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на вказаний автомобіль, яке обґрунтував тим, що в ході досудового розслідування необхідно провести судові експертизи зазначеного автомобіля, тому з метою забезпечення збереження вказаного майна, виникли підстави для накладення арешту на вказане майно.

Слідчий суддя, врахувавши вимоги ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, ст. 98 КК України, дійшов висновку, що дізнавачем у клопотанні доведено, що автомобіль «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, доведено необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України та наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно.
Крім того, слідчий суддя врахував, що згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

В рамках даного кримінального провадження досудовим розслідуванням встановлено, що автомобіль «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 має ознаки підроблення ідентифікаційного номеру кузова.
Дізнавач СД Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на зазначене майно.
Ухвалою слідчого судді від 02.12.2020 р. клопотання слідчого задоволено.
З таким рішенням слідчого судді апеляційний суд не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з наданих суду матеріалів, станом на день звернення дізнавача до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, підозру у кримінальному провадженні № 001035 нікому не повідомлено.
За таких обставин, власник майна про арешт якого клопоче сторона обвинувачення, у згаданому кримінальному провадженні брала участь у статусі третьої особи.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до суду звернувся дізнавач СД Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою, за наведених вище обставин, у задоволенні клопотання дізнавача про арешт автомобіля «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 та комплект ключів слід відмовити, а відтак подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, як така, що містила вимогу про скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2020 року, про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001035 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання дізнавача СД Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про арешт автомобіля «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 та комплект ключів у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001035 відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3