Справа № 243/9410/20
Провадження № 1-кп/243/944/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої у режимі відеоконференції ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001387 від 01.07.2020 р., у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені суду знаходиться кримінальне провадження № 0001387, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.07.2020 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янська Донецької області, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, яка не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 12.01.2009 року Слов`янським міським судом за ч. 2 ст. 307, ч 2. ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 70 КК України, вид покарання позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна;

- 04.03.2011 року Артемівським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 309 КК України ст. 71 КК України вид покарання позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна;

- 21.03.2017 року Слов`янським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, звільнена 27.01.2020 року,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22.09.2020 року продовжено застосування обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.11.2020 року включно.

Разом з обвинувальним актом, прокурором в порядку ст. 315 КПК України подано клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням відносно обвинуваченої застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів.

Клопотання обґрунтовує тим, що необхідність обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме остання будучи особою, яка обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень та заздалегідь знаючи, що за вчинені нею злочинні діяння кримінальна відповідальність передбачає міру покарання у вигляді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна, може побудити її на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. У зв`язку з цим, можливий термін покарання за інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення, свідчить про загрозу втечі останньої. При цьому наслідки і ризик втечі для підозрюваного можуть бути меншим злом, ніж кримінальне переслідування і процедура виконання покарання.

Крім того, існує ризик незаконного впливу обвинуваченої на свідків шляхом умовляння чи погроз з метою схилення до дачі неправдивих показань та викривлення істини по справі, спонукаючи до зміни наданих небажаних для нього свідчень, таким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, ОСОБА_4 схильна до вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, так як протягом тривалого часу проведення досудового розслідування за вказаним кримінальним провадження останню п`ять разів виявлено у збуті наркотичної речовини, у зв`язку з чим, на теперішній час ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні п`яти кримінальних правопорушень за фактами збуту наркотичної речовини, та, в разі обрання відносно останньої запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність, оскільки місця збуту наркотичної речовини були неподалік від місця мешкання останньої.

У сукупності з тим, що підозрювана не працює, має лише випадкові заробітки має фактично декілька підозр у вчиненні злочинів, на сьогодні існує висока ймовірність вчинення нею інших правопорушень.

Також, необхідно врахувати і дані щодо особи ОСОБА_4 , а саме остання не заміжня, суспільно корисною діяльністю не займається, не має постійного джерела доходу (заробітку) та не працевлаштована, що в свою чергу свідчить про те, що для задоволення своїх соціально побутових потреб ОСОБА_4 , знаходячись під більш м`яким запобіжним заходом, може продовжити свою протиправну діяльність пов`язану зі збутом наркотичних засобів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_4 та захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у клопотанні прокурора та застосувати до обвинуваченої цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши прокурора, обвинувачену та її захисника, вивчивши надані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішені питання про обрання запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень за які, передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна, що може побудити її на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. У зв`язку з цим, можливий термін покарання за інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення, свідчить про загрозу втечі останньої. При цьому наслідки і ризик втечі для обвинуваченої можуть бути меншим злом, ніж кримінальне переслідування і процедура виконання покарання.

При цьому, судом враховані дані про особу ОСОБА_4 , а саме, кількість вчинених нею злочинів, за які вона була засуджена, за останній злочин має не зняту і не погашену судимість, свідчать про те, що після неодноразового відбуття реальної міри покарання ОСОБА_4 належних висновків не зробила, на шлях виправлення не стала, остання не заміжня, суспільно корисною діяльністю не займається, не має постійного джерела доходу (заробітку) та не працевлаштована, що в свою чергу свідчить про те, що для задоволення своїх соціально-побутових потреб ОСОБА_4 , знаходячись під більш м`яким запобіжним заходом, може продовжити свою протиправну діяльність.

Вищевказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_4 свідчать про наявність на даний час ризиків, передбачених пунктом 1 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що обвинувачена може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим недостатньо застосовувати відносно неї більш м`який запобіжний захід для запобігання цьому ризику, тому суд, з урахуванням положень частини 5 статті 176 КПК України, вважає, що є підстави для обрання запобіжного заходу виді тримання під вартою відносно обвинуваченої на строк 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України. Перебування обвинуваченої під вартою не виходить за межі розумного строку.

Суд, не погоджується з доводами захисту про необхідність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту.

Так відповідно до КПК України, обвинувачений та його захисник має право звернутися з клопотанням про заміну запобіжного заходу.

В той же час, суд не відхиляє доводів на користь обвинуваченої, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчинення тяжкого злочину застосовується у межах від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, суд визначає розмір застави в розмірі 80 прожитковий мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 01 січня 2020 року, що дорівнює 168160,00 грн. Суд вважає, що у визначеному розмірі з урахуванням даних про особу обвинуваченої та наявності встановлених в судовому засіданні ризиків, визначених ст. 177 КПК України, застава саме в такому розмірі здатна забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314 - 317, 176, 331, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Бахмутській УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто до 27 грудня 2020 року включно.

Розмір застави визначається у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 01 січня 2020 року, що дорівнює 168160 грн. 00 коп.

В разі внесення застави, обвинувачена ОСОБА_4 зобов`язана прибувати за кожною вимогою суду та слідчого, а також виконувати обов`язки: не відлучатися зі свого місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або місця роботи. У разі невиконання обов`язків застава звертається в доход держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня проголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 30 жовтня 2020 року о 09 год. 30 хв.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Донецької області