ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

перекладача - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0004858 від 22.10.2019 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Марокко, громадянина Королівства Марокко, із неповною вищою освітою, одруженого, дітей немає, раніше не судимий, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в :
22 жовтня 2019 року, приблизно о 00-50 годині, ОСОБА_4 , знаходячись у громадському місці на вулиці, поблизу розважального закладу Арт-клуб «Корова», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого 37, біля входу в який на той момент знаходилось скупчення людей, діючи умисно, маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, виявляючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки, що супроводжувалось особливою зухвалістю, поєднані із нанесенням тілесних ушкоджень раніше незнайомим особам, з малозначного приводу через словесний конфлікт з раніше незнайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, а його агресивні хуліганські дії є явними для оточуючих громадян, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, використовуючи з цією метою спеціально пристосований предмет для заподіяння тілесних ушкоджень, пневматичний пістолет під патрони Флобер, усвідомлюючи, що використання вказаного предмету під час учинення хуліганських дій створює реальну загрозу для життя та здоров`я вищевказаних осіб, почав здійснювати постріли у бік потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .. Внаслідок чого наніс ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-1911/19 наступні тілесні ушкодження: забиті рани в потиличній ділянці голови та в лівій поперековій ділянці тулуба, які згідно п.п. 2.3.1. «а», 2.3.3. Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я та ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-1912/19 наступні тілесні ушкодження: травматичне поранення м`яких тканин з наявністю синця в цій ділянці лівої половини спини, а саме на лівій половині спини в проекції гребеня лівої лопатки, яке згідно п.п. 2.3.1. «а», 2.3.3. Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, після чого покинув місця вчинення злочину.
Своїми діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для заподіяння тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини вчиненого не спорював, пояснив причини та обставини скоєного.
В скоєному щиро розкаюється, просить строго його не наказувати, оскільки він зробив для себе висновки та зобов*язався подібного не повторювати, в нього є дружина, громадянка України, він є студентом ХАДІ, де навчається на денному відділенні. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди визнає частково в розмірі 5000 грн. на кожного потерпілого і під час розгляду справи направляв відшкодування потерпілим, однак вони відмовились його приймати.
Враховуючи, що всі учасники судового провадження не оспорюють обставини даного кримінального провадження, їх визнають, суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою усіх учасників процесу, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме доказів, які підтверджують подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні правопорушення, процесуальні витрати по кримінальному провадженню, та досліджує лише докази, які стосуються цивільного позову.
За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України доведена у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_11 за ч.4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для заподіяння тілесних ушкоджень.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_11 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_11 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_11 раніше не судимий, є громадянином ОСОБА_12 , однак має посвідку про тимчасове проживання в Україні, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, одружений на громадянці України, дітей на утриманні немає, є студентом Харківського національного автомобільно-дорожнього університету з 2017 року, де характеризується посередньо.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
При призначенні покарання ОСОБА_11 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення в межах пред*явленого обвинувачення, конкретні обставини, за яких його вчинено, визнання провини обвинуваченим в повному обсязі, намагання відшкодувати моральну шкоду потерпілим, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого та наявність обставин, які пом*якшують покарання, відсутність судимостей, матеріальний та сімейний стан обвинуваченого, відомості про навчання у ВНЗ в Україні, і вважає за можливе призначити ОСОБА_11 покарання в межах санкції статті, що інкриміновано обвинуваченому, а саме у вигляді позбавлення волі.
При вирішенні даного питання, крім тяжкості вчиненого кримінального правопорушення судом враховано і суспільну небезпеку вчиненого, наслідки, що настали та обставини, що характеризують обвинуваченого.
Однак, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу ч.ч.1,2 ст.76 КК України обов`язки. При цьому, суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення.
При вирішенні даного питання судом враховані всі обставини, передбачені вимогами КПК України та доводи всіх учасників судового розгляду, в тому числі і доводи представника потерпілого, які не спростовують висновків суду.
З приводу цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Як вбачається з матеріалів справи, потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заявлені під час підготовчого судового розгляду цивільні позови, в яких цивільні позивачі просять стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 , як цивільного відповідача моральну шкоду у розмірі 100000 грн., завдану кожному з потерпілих кримінальним правопорушенням.

У позовній заяві ОСОБА_8 вказує, що йому завдано моральну шкоду, яку обґрунтовує: - страхом за своє життя та за життя свого близького друга, коли обвинувачений почав в них стріляти з пістолета; - психоемоційним дискомфортом у зв*язку з необхідністю з*являтись на виклики слідчого, суду, брати участь у слідчих діях (допитах, пред*явлення впізнання), судових засіданнях; - хвилювання за своє здоров*я і життя, побоювання за помсту з боку обвинуваченого, оскільки останнього відпустили після затримання і станом на сьогоднішній день він знаходиться на волі; - хвилювання за своє здоров*я і життя, побоювання помсти з боку невстановленого досудовим розслідуванням спільника обвинуваченого; - душевними стражданнями, викликами в тому числі і фізичним болем у зв*язку із завданням тілесними ушкодженнями, тривалого лікування у медичному закладі. Моральну шкоду оцінює у розмірі 100000 грн.

У позовній заяві ОСОБА_7 вказує, що йому завдано моральну шкоду, яку обґрунтовує: - страхом за своє життя та за життя свого близького друга, коли обвинувачений почав в них стріляти з пістолета; - душевними стражданнями за погіршення самопочуття своєї матері, яка побачила його скривленого після вчинення щодо нього злочину та втратила свідомість;- психоемоційним дискомфортом у зв*язку з необхідністю з*являтись на виклики слідчого, суду, брати участь у слідчих діях (допитах, пред*явлення впізнання), судових засіданнях; - хвилювання за своє здоров*я і життя, побоювання за помсту з боку обвинуваченого, оскільки останнього відпустили після затримання і станом на сьогоднішній день він знаходиться на волі; - хвилювання за своє здоров*я і життя, побоювання помсти з боку невстановленого досудовим розслідуванням спільника обвинуваченого; - душевними стражданнями, викликами в тому числі і фізичним болем у зв*язку із завданням тілесними ушкодженнями, перенесеною медичною операцією, тривалого лікування у медичному закладі. Моральну шкоду оцінює у розмірі 100000 грн.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України і полягають у її відшкодуванні особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої даної статі.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди", обов`язковому зсуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.
Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Приймаючи до уваги викладене, та ті обставини, що цивільні позивачі не пред*являють вимоги до цивільного відповідача про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження здоров*ю та не визначають її розмір, враховуючі ті обставини, що провина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 296 КК України доведена, та отриманням потерпілими тілесних ушкоджень також доведено в судовому порядку, при визначенні розміру моральної шкоди на підставі заявлених вимог саме до винної особи, в межах пред*явленого обвинувачення, згідно норм ЦК України, суд виходить з того, що потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було спричинено моральну шкоду від неправомірних дій ОСОБА_11 під час подій 22.10.2019 року, які визначається у отриманні легких тілесних ушкоджень здоров*я потерпілих, перенесенні ними фізичного болю, лікуванні, емоційного стресу, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє життя та здоров*я.

За таких обставин, суд оцінює розмір моральної шкоди, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивачів потерпілих по справі у розмірі 20000 грн. на кожного з потерпілих і дану суму моральної шкоди суд вважає обґрунтованою, доведеною, розумною, виходячи з даних про осіб як потерпілих, так і обвинуваченого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню саме на суму 20000 грн. на кожного.
При вирішенні цього питання судом враховані і ті обставини, що обвинувачений намагався частково відшкодувати моральну шкоду за позовами, однак цивільні позивачі відмовились приймати поштові відправлення, про що вони повідомили під час судового розгляду.
Також, суд звертає на те, що під час судового розгляду будь-яких клопотань (в частині призначення експертизи) до суду на підтвердження розміру моральної шкоди заявлено не було, не було надано і будь-яких доказів на підтвердження обставин, які вказані в позові (побоювання помсти, наявність невстановленої особи спільника, втрата свідомості матері ОСОБА_13 ), а необхідність з*явлення до слідчого та суду не розцінюється судом як спричинення моральної шкоди.
З приводу запобіжного заходу клопотань до суду подано не було.
Згідно ст.ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_11 на користь держави підтверджені витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 628,04 грн.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
Ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст. 296 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ч.ч.1,2 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.ч.1,2 ст. 76 КК України необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 628,04 грн.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_8 з ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 20000 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 20000 гривень.

Речові докази по справі (диск з записом) залишити в матеріалах кримінальної справи.
Речові докази, повернуті потерпілим та обвинуваченому, залишити у їх власності та користуванні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий ОСОБА_1