Провадження № 1-кс/344/5189/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , його адвоката ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5

у відкритому судовому засіданні розглянувши скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання , винесеної слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 13.10.2020 року; зобов`язати слідчу СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 під час розслідування кримінального провадження № 0001225, внесеного до ЄРДР 06.05.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, докваліфікувати дії посадових осіб Івано-Франківської міської ради відповідною частиною ст. 191 КК України; зобов`язати слідчу СВ Івано-Франківською ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0001225 від 06.05.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України визнати ОСОБА_3 потерпілим від злочину, який може бути докваліфіковано в процесі досудового слідства і іншими положеннями кримінального кодексу України та визнати ОСОБА_3 потерпілим від злочину, який в установленому порядку може бути докваліфікований положеннями КК під час досудового слідства,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду із скаргою про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання, винесену слідчою СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 13.10.2020 року, просив зобов`язати слідчу СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 під час розслідування кримінального провадження № 0001225, внесеного до ЄРДР 06.05.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України докваліфікувати дії посадових Івано-Франківської міської ради відповідною частиною ст. 191 КК України, зобов`язати слідчу СВ Івано-Франківською ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0001225 від 06.05.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України визнати ОСОБА_3 потерпілим від злочину, який може бути докваліфіковано в процесі досудового слідства і іншими положеннями кримінального кодексу України та визнати ОСОБА_3 потерпітим від злочину, який в установленому порядку може бути докваліфікований положеннями КК під час досудового слідства.

Обґрунтовуючи вимоги скаржник зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_3 як потерпілого. Заява ним подана 07.10.20р. про те, що Івано-Франківська міська рада не виконала ухвалу міського суду у справі №344/15840/19, якою забезпечувався позов. Суд заборонив розпоряджатися, а значення терміну «розпорядження» (лат. ius abutendi; також право розпорядження) в праві розуміється як можливість власника речі визначати її юридичну долю. Право розпорядження в об`єктивному розумінні є сукупністю правових норм, з допомогою яких закріплюється можливість визначити юридичну чи фактичну долю речі (майна). Міська рада порушила вимоги ухвали.

ОСОБА_3 в судовому засіданні просив скаргу задовольнити з підстав, зазначених у скарзі, оскільки вважає постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 13.10.2020 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 в якості потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001225 від 06.05.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, необґрунтованою та такою, що винесена в порушення норм КПК України.

Представник скаржника ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити скаргу та зазначив, що міська рада рейдерським чином захопила земельну ділянку належну Корвацькому та Олійнику на праві спільної сумісної власності, оформивши право власності на дану ділянку, зруйнувала огорожу та провела земляні роботи на їх земельній ділянці.

Слідчий просила у задоволенні скарги відмовити, оскільки заявник не є потерпілим у кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження, вважаю наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, в тому числі рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Частина 1 ст. 304 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.09.2019 року у цивільній справі 344/15840/19 (суддя ОСОБА_9 ). було задоволено заяву позивача ОСОБА_10 про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо розпорядження земельними ділянками з кадастровим номером земельної ділянки :04:002:0333, площею (га): 0.0322, з кадастровим номером земельної ділянки :04:002:0334, площею (га): 0.0493 що перебувають у комунальній власності Івано-Франківської міської ради (номери записів про право власності: 30159433 та 30159646), що знаходяться за адресою вул. Сонячна. 54 в м. Івано-Франківську, до завершення строків визначених ст. 158 ЦПК України. Накладено арешт на ділянки з кадастровим номером земельної ділянки :04:002:0333, площею (га) 0,0322 з кадастровим номером земельної ділянки :04:002:0334, площею (га) 0, 0493, що перебувають у комунальній власності Івано-Франківської міської ради (номери записів про право власності: 30159433 та 30159646), що знаходяться за вказаною адресою, до завершення строків визначених ст. 158 ЦІІК України.

Ухвала залишена без зміни, незважаючи на апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16.10.2019 року, та касаційну скаргу постановою Верховного Суду України від 24.02.2020р.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2020 року у цій ж справі відмовлено Івано-Франківській міській раді скасувати заходи забезпечення позову а ухвалою від 28 квітня 2020 р. не змінено за вимогою Івано-Франківської міської раді ухвалу цього ж суду від 04 вересня 2019 року щодо виключенням з ухвали слів «будь-яким особам» із заміною тільки на Івано-Франківську міську раду.

Дійсно, ОСОБА_3 та ОСОБА_10 з травня 2017 р. були власниками земельної ділянки, що перебуває в їх спільній сумісній власності, знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0815 га та кадастровим номером :04:002:0311 та призначена для обслуговування будинковолодіння, наявного на даній ділянці.

Проте, при розгляді даної скарги, слідчим суддею з`ясовано, що кримінальне провадження хоча й розпочате за заявою ОСОБА_3 , проте стосується не виконання ухвали суду по забезпеченні позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_10 до Івано-Франківської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень. При цьому, ні третьою особою, ні іншою стороною у даній цивільній справі, в якій винесена ухвала про забезпечення позову, так як наслідок розпочато кримінальне провадження за її невиконання, ОСОБА_3 не являється, адвокат Малетин не подава таких клопотань у цивільній справі, хоча у разі ухвалення рішення судом права та інтереси спільного землевласника можуть бути зачеплені. Водночас, у суді на розгляді є цивільна справа за позовом самого ОСОБА_3 з цим же предметом спору (зі слів скаржника і адвоката Малетина), в якій забезпечення позову не було предметом розгляду і клопотань в тій справі щодо цього позивач не заявляв (головуючий суддя ОСОБА_11 ). Окрім того, справи які стосуються одного і того ж предмета спору не вирішувались в питанні об`єднання в одне провадження, так як позивачі про таке не клопотали в порядку визначеному ЦПК України.

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 13.10.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_3 в якості потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001225 від 06.05.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. (а.с.6). Підставою відмови зазначено, що заявлене клопотання з приводу визнання ОСОБА_3 в якості потерпілого не підлягає задоволенню, оскільки невиконання судового рішення, передбаченого ст.. 382 КК України, являється злочином проти правосуддя безпосередній об`єкт вказаного злочину суспільні відносини, пов`язані регулюванням певних аспектів діяльності щодо здійснення правосуддя.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим було витребувано матеріали виконавчого провадження №62131154 відкритого 20.05.2020р. за ухвалою суду про забезпечення позову №344/15840/19 , виданої 04.09.2019р., боржником є Івано-Франківська міська рада, а стягувачем є ОСОБА_10 .

Зважаючи на це, ухвала суду про забезпечення позову стосується сторін цивільного процесу, і не має процесуального відношення до ОСОБА_3 без належного залучення його до участі в такій цивільній справі, хоча він дійсно має власні інтереси у процесуальному рішенні суду, яке буде ухвалено за результатами розгляду справи, а отже слідчий вірно прийшла до переконання про відмову у визнання ОСОБА_3 потерпілим, що й доведено в судових засіданнях, хоча й з інших підстав обґрунтована оскаржувана постанова.

За вимогами ч.1 ст.55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Разом з тим, за ч.5 цієї ж статті за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, дана норма передбачає наявність очевидних та достатніх підстав щодо особи, якій шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Разом з тим, доводи скаржника і його представника що слідчим безпідставно відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерілим від злочину, зіславшись на те, що невиконання судового рішення є злочином проти правосуддя, однак нею не враховано, що заявнику ОСОБА_3 завдано не тільки моральної шкоди, а й значної майнової шкоди, яка полягає в захопленні та знищенні належного їм будинку та істотному знеціненні житлового будинку, є передчасними, так як цивільного позову щодо цього не заявлялось ОСОБА_3 чи його представником, і як зазначено вище, невиконана ухвала суду стосується сторін цивільної справи, в якій ОСОБА_3 не є.

Щодо піднятого в заяві ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , від 05.10.2020 року поданої до слідчого про вирішення питання щодо «докваліфікації дій посадових осіб Івано-Франківської міської ради за ст.. 191 КК України», то слідчий суддя приходить дол. переконання що слідчим залишено поза увагою питання кваліфікації (а не питання «докваліфікації», якого в понятті КПК України не має) дій посадових осіб. Таке питання взагалі не вирішувалось слідчою, і процесуальних рішень щодо цього нею не виносилось, що не спростовано в судових засіданнях. А тому, в цій частині скарга є частково обґрунтованою.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Зобов`язати слідчу СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 під час розслідування кримінального провадження № 0001225 внесеного до ЄРДР 06.05.2020 року за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, розглянути та прийняти процесуальне рішення щодо питання кваліфікації дії посадових осіб Івано-Франківської міської ради, за поданою заявою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , від 05.10.2020 року

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 10.11.2020р..