Справа № 157/1557/20 Провадження №11-сс/802/718/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

слідчого - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

особи щодо майна якої вирішується питання про арешт майна - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Начальник СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.
Клопотання обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2020 року до чергової частини Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області надійшла заява т.в.о. директора ДП «Волинський військовий лісгосп» про те, що у період часу з 15 по 24 вересня 2020 року майстрами лісу Бахівського лісництва вказаного вище державного підприємства ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час здійснення оглядів ввірених їм обходів №7 та №3 було виявлено самовільні порубки сухостійних та сироростучих дерев породи сосна, чим спричинено тяжкі наслідки довкіллю.
07 грудня 2020 року в ході проведення обшуку території пилорами, що належить ОСОБА_8 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено і тимчасово вилучено 112 колод лісодеревини породи сосна довжиною по 2,4 м, кубомасою близько 11 куб.м., 71 колоду лісодеревини породи сосна довжиною по 1,25 м, кубомасою близько 2 куб.м., з яких лише 37 чіповані, а також блок живлення станка ПЛП-Астра, які належать ОСОБА_8 .
Вищевказане майно було тимчасово вилучене та визнане речовими доказами у кримінальному провадженні №0000383 від 08.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.
Зазначено, що в органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що тимчасово вилучена лісодеревина є незаконно здобутою, оскільки на ній лише частково наявні маркувальні бирки, а надані ОСОБА_8 копії документів викликають сумнів щодо їх достовірності. Крім того, незаконно здобута лісодеревина розпилювалась стрічковою пилорамою ОСОБА_8 , з якої вилучено блок живлення.
Автор клопотання вважає, що в даному випадку не накладання арешту на вказане вище тимчасово вилучене майно може призвести до настання негативних наслідків втрати інформації про обставини вчинення кримінального правопорушення. Крім того, вказане майно може бути використано як доказ доведення чи спростування певних обставин вчинення кримінального правопорушення.
Посилаючись на вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, начальник слідчого відділу просить накласти арешт на вилучене в ході проведеного обшуку на території пилорами належної ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: блок живлення станка ПЛП-Астра, 112 колод лісодеревини породи сосна довжиною по 2,4 м, 71 колоду лісодеревини породи сосна довжиною по 1,25 м, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.
Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 грудня 2020 року в задоволенні клопотання відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що слідчим та прокурором не доведено правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки слідчий попередньо кваліфікуючи дії ОСОБА_8 за ч.4 ст.246 КК України, не надав будь-яких доказів, що вказують на ознаки незаконної порубки останнім дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, які розпилювались на стрічковій пилорамі із блоком живлення ПЛП-Астра, а також колод лісодеревини, які визнані речовими доказами. При цьому, особа щодо якої вирішується питання про арешт майна, довела законність походження наявних у неї та вилучених під час проведення обшуку лісодеревини і блока живлення станка, а тому і немає підстав вважати, що майно відповідає критеріям визначеним у ст.98 КПК України, - тобто речовим доказам.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на майно щодо якого йде мова у клопотанні. Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є предметом та знаряддям і засобами вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди злочину та має значення для подальшого проведення слідчих дій в кримінальному провадженні. Майно повністю відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, а тому з метою його збереження - воно підлягає арешту, однак слідчий суддя місцевого суду на дану обставину належної уваги не звернув.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора та слідчого, які апеляцію підтримали у повному обсязі, особу щодо якої вирішується питання про арешт майна, який її заперечив, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з врахуванням наступного.

Так, відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду поданого слідчим клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000383 від 08.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

Підставою для реєстрації даних відомостей в Єдиному реєстрі досудових розслідувань слугувало повідомлення ДП «Волинський військовий лісгосп» про те, що у період часу з 15 по 24 вересня 2020 року майстрами лісу Бахівського лісництва вказаного вище державного підприємства ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час здійснення оглядів ввірених їм обходів №7 та №3 було виявлено самовільні порубки сухостійних та сироростучих дерев породи сосна, чим спричинено матеріальну шкоду.
07 грудня 2020 року в ході проведення санкціонованого судовим рішенням обшуку на території пилорами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_8 , було виявлено і тимчасово вилучено 112 колод лісодеревини породи сосна довжиною по 2,4 м, 71 колоду лісодеревини породи сосна довжиною по 1,25 м, а також блок живлення станка ПЛП-Астра.
Постановою начальника СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 від 08.12.2020 року вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000383.
Обґрунтовуючи та доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на вказане майно, його автор вказував про те, що існує сукупність розумних підозр, що воно є доказом злочину в даному провадженні, а тому, саме з метою його збереження, просив накласти арешт.

Проте, матеріали клопотання не містять доказів, а слідчий та прокурор в ході його розгляду не навели достатніх обґрунтувань та не надали належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України в кримінальному провадженні №0000383 від 08.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, окрім як визнання цього майна речовим доказом постановою слідчого, та підозр, які фактично нічим не підтверджені.

При цьому, в матеріалах провадження наявні документи про те, що ОСОБА_8 є фізичною особою-підприємцем, вид економічної діяльності - лісопильне та стругальне виробництво, має у власності стрічкову лісопильню. Надав ОСОБА_8 також документи про те, що лісодеревина, на яку слідчий просить накласти арешт, є частиною деревини, яку він придбав у ДП "Поліське лісове господарство", і незаконність цих документів слідчим чи прокурором не була доведена жодним доказом.

А тому, проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження в сукупності апеляційний суд вважає, що майно, яке 07 грудня 2020 року було тимчасово вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за наведених у клопотанні слідчим обставин, не може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України в кримінальному провадженні за №0000383, оскільки слідчим та прокурором не доведено, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до ч.1 ст.173 КПК України на нього не може бути накладено арешт.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про відсутність законних підстав для накладення арешту на майно, є вірним.

При цьому, усі доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі, а також наведені в ході апеляційного розгляду, не заслуговують на увагу суду, оскільки були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм була дана вірна юридична оцінка. На думку апеляційного суду доводи прокурора фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінально-процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Оскаржувана ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 407, 376, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 грудня 2020 року про відмову у накладенні арешту на майно, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000383 від 08.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді