У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000260 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 162 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2020 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 05 лютого 2021 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. На думку апелянта, рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що ризики, які враховані судом щодо ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні, відсутні. Зазначає, що у ОСОБА_6 відсутні наміри в ухиленні від виконання своїх процесуальних обов`язків, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Баштанського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження №0000260 у відношенні ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 162 КК України. В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення наявністю ризиків переховування обвинуваченого від суду та можливістю вчиняти нові злочини.

Також суд зазначив, що на даний час втратив свою актуальність ризик щодо можливості обвинуваченого незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки вони допитані в судовому засіданні.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, заяву про бажання брати участь у апеляційному розгляді не подавав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти його задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження № 0000260 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 162 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду та вчинення нових злочинів, продовжують існувати.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, один з яких тяжкий, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, не працює, не має постійного джерела доходу.

Тому, з урахуванням обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, з огляду наявність встановлених ризиків та даних про особу обвинуваченого, є правильними висновки суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

На переконання колегії суддів, відсутні підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, про що просить апелянт.

Судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Отже, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2020 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 лютого 2021 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9 -Губарєва