УХВАЛА
28 грудня 2020 року

м. Київ

справа №601/2038/16-к
провадження №51-2271ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчивши матеріали касаційної скарги прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року відносно засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
встановив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурор порушує питання про перегляд зазначеного судового рішення у касаційному порядку на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
У касаційній прокурор, не погоджуючись з наданою районним судом оцінкою доказів у справі, з якою погодився і суд апеляційної інстанції, та які, на його думку, обґрунтовують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК не наводить обґрунтування допущення апеляційним судом таких істотних порушень вимог процесуального права з огляду на положення ст. 412 КПК, які вплинули на законність прийнятого судового рішення, і тягнуть за собою обов`язкове скасування вказаної ухвали з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Також у поданій скарзі прокурор не наводить аргументованих доводів щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 413 КПК.

Окрім цього, прокурор не вказує й на конкретні порушення вимог норм матеріального та процесуального права, які, на його думку, були допущені апеляційним судом при перевірці вироку за аналогічними доводами сторони обвинувачення, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, та не конкретизує на які саме доводи його апеляційної скарги не було надано відповіді судом апеляційної інстанції, та які саме докази у кримінальному провадженні не були враховані цим судом при ухвалення оскаржуваного судового рішення, а відтак, й немає обґрунтування незаконності судового рішення.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у касаційній скарзі прокурора належного обґрунтування й недотримання вимог ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню Судом питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року відносно засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення ним вказаних недоліків в установлений строк касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3