Номер провадження: 11-сс/813/69/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 року, постановлену за результатами розгляду клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нові Каплани Арцизького району Одеської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358 ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.190 КК України у кримінальному проваджені за № 0002334,внесеного до ЄРДР 16.10.2020 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3,4 ст. 358 ч. 2 ст. 28 ч. ч. 3 ст. 190 КК України. Старший слідчий ВП ГУНП Одеської області ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням, про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення і ризиків передбачених ст.177 КПК України

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено в клопотанні слідчого ВП ГУНП Одеської області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання а тому саме такий вид запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , та може запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах і буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурор, вважаючи, що ухвала є необґрунтованою, посилається на те, що слідчим суддею проігноровано наявність ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні та в оскаржуваній ухвалі слідчого судді навіть не передбачено покладення на підозрюваного такого обов`язку утримуватись від спілкування із свідком та потерпілим; прокурор вважає, що жоден інший запобіжний захід окрім тримання під вартою не зможе унеможливити настання обставин, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначити розмір застави у розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 349 280 грн.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, просив її задовольнити; підозрюваного та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При цьому, ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов правильного висновку про те, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінальних правопорушень та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України. Обставини, що дають підстави органу досудового розслідування підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень обґрунтовуються дослідженими доказами та не оскаржуються сторонами.

Згідно з приписами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відмовляючи у задоволені клопотання у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя виходив з того, що саме такий вид запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , та може запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах і буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про відмову у задоволені клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки слідчим та прокурором не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання визначеним судом ризикам, адже підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, є батьком малолітньої дитини, що у сукупності свідчить про міцні соціальні зв`язки, згідно пояснень сторони захисту співпрацює зі слідством, що не заперечувалось прокурором, тобто відсутні ризики, які б давали підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає помилковим висновок слідчого судді про недоведеність стороною обвинувачення наявності ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному відомі особи потерпілих та свідків, а тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , існує ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час допитаний на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного можуть змінити показання під час судового розгляду.

Отже, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора стосовно неврахування слідчим суддею наявності ризику що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не здатен запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та вважає необхідним і достатнім для запобігання визначеному ризику та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційний суд, за результатами розгляду клопотання слідчого, вважає за необхідне скасувати оскаржувану увалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволені клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Постановляючи нову ухвалу, апеляційний суд враховує те, що на даному етапі досудового розслідування підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358 ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.190 КК України є обґрунтованою, підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, однак доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) не ґрунтуються на беззаперечних доказах та враховуючи те, що існують ризи того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Апеляційний суд дійшов висновку, що обрання до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не буде відповідати меті застосування запобіжного заходу, передбаченої ст.177 КПК України, тому застосуванню підлягає більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, який відповідно до ст.181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло у певний період доби, з покладанням на підозрюваного обов`язків передбачених п.п. 1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України. Апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358 ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.190 КК України у кримінальному проваджені за № 0002334,внесеного до ЄРДР 16.10.2020 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня строком до 15.02.2021 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1,2,3,8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він повинен відбувати домашній арешт, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників Приморського ВП ГУНП в Одеській області.
Строк дії ухвали становить до 15.02.2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4