ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3309/20 Номер провадження 11-кп/814/968/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 30 липня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, особи з інвалідністю ІІ групи, засудженого вироком Подільського районного суду м. Київ від 01 жовтня 2013 року за ч.2 ст.286 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, за ч.3 ст.358 КК України (в редакції Закону, яка діяла до змін, внесених згідно із Законом №3207-VI від 07 квітня 2011 року) на 1 рік обмеження волі. На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнений від покарання, призначеного за ч.3 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності,

відмовлено в задоволенні його клопотання про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Подільського районного суду м. Київ від 01 жовтня 2013 року на підставі ст.80 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що з дня набрання чинності вироком Подільського районного суду м. Київ від 01 жовтня 2013 року не пройшов визначений п.4 ч.1 ст.80 КК України строк давності виконання обвинувального вироку, який в даному випадку складає 10 років, оскільки ОСОБА_8 засуджений до позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нове рішення, яким задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 та звільнити його від відбування як основного, так і додаткового покарання за ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків даності виконання обвинувального вироку.

При цьому зазначає, що ОСОБА_8 фактично відбуває покарання на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2015 року, якою йому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці 9 днів на обмеження волі на цей же строк.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Подільського районного суду м. Київ від 01 жовтня 2013 року:
за ч.2 ст.286 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки;
за ч.3 ст.358 КК України (в редакції Закону, яка діяла до змін, внесених згідно із Законом №3207-VI від 07 квітня 2011 року) на 1 рік обмеження волі. На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнений від покарання, призначеного за ч.3 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2015 року скасовано ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 23 липня 2015 року та постановлено нову ухвалу, якою ОСОБА_8 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі строком 3 роки 3 місяці 9 днів.
В подальшому, на підставі ухвал Подільського районного суду м. Київ від 10 серпня 2016 року та 30 жовтня 2019 року, ОСОБА_8 звільнений від подальшого відбування основного покарання у виді обмеження волі у зв`язку з хворобою на підставі ст.84 КК України.
Відповідно до приписів ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:
1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі;
3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин;
4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин;
5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.
За змістом закону звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності обвинувального вироку полягає у відмові держави за умов, зазначених у ст.80 КК України, від виконання призначеного покарання у тих випадках, коли воно не було виконане впродовж певного строку з дня набрання вироком законної сили.
Строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.
Доводи захисника про те, що строки необхідно відраховувати виходячи з ухвали Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2015 року, якою ОСОБА_8 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі суперечать вимогам закону.
Тривалість строків давності виконання обвинувального вироку залежить від виду покарання, яке було призначене засудженому, а коли йдеться про позбавлення волі, то й від строку такого покарання та тяжкості вчиненого особою злочину, і визначається на підставі ч.1 ст.80 КК України.
Тобто, в даному випадку при визначенні тривалості строків давності виконання обвинувального вироку необхідно виходити з того, що ОСОБА_8 засуджений за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на строк п`ять років один місяць позбавлення волі.
Таким чином, на підставі п.4 ч.1 ст.80 КК України, в даному випадку особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом десяти років.
Адже, при встановленні строків давності ураховується строк і вид покарання, призначений вироком суду, а не замінений судом під час його відбування на підставі ст.82 КК України.
В свою чергу, строки давності щодо додаткового покарання визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду (ч.2 ст.80 КК України), тобто вони закінчуються одночасно зі строком, встановленим для основного покарання.
Враховуючи, що на час розгляду даного провадження апеляційним судом десятирічний строк давності виконання обвинувального вироку не сплинув, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.
Оскаржуване рішення місцевого суду відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали суду не встановлено.
Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 30 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4