ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3475/20 Справа № 190/139/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000953 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. П`ятихатки П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, студент 3 курсу Західно Дніпровського професійно технічного навчального центру проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року ОСОБА_10 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з 17 вересня 2020 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 07 грудня 2019 року по 17 вересня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Як встановлено судом, 07 грудня 2019 року, близько 03 год. 40 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля приміщенням кафе-бару «М`ята», по вул. Пушкіна 102 в м. П`ятихатки Дніпропетровської області, в результаті сварки з неповнолітнім ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, підійшов до ОСОБА_11 та наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя - в ділянку нижньої щелепи зліва, після чого останній упав на землю, а ОСОБА_10 , стоячи ззаду лежачого на лівому боці ОСОБА_11 , наніс останньому близько 3-4 ударів носком правої ноги в область тулубу, а саме ділянку бокової та задньо-бокової поверхні тулубу справа, приблизно 2-3 удари ногою в область голови, а саме в ділянку правої вушної раковини, не менше 2 ударів в ділянку реберної дуги справа, заподіявши ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої травми живота, грудної клітки, розривів 7-го сегменту печінки, внутрішньочеревної кровотечі, геморагічного шоку, постгеморагічної анемії 2 ступеня, загального переохолодження, струсу головного мозку, забоїв, саднень голови, тулуба, нижніх кінцівок, часткової ампутації правої вушної раковини, лівобічного євстрахіїту, закритого перелому правої ключиці, закритих переломів 3-го, 7-го, 8-го ребер справа, закритого перелому правої лопатки, забою правої легені, забою поперекової ділянки, забою правої нирки, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм як небезпечні для життя.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 1 ст. 121 КК України змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання на акт судово-медичного обстеження №114 від 07 грудня 2019 року як доказ наявності у обвинуваченого легких тілесних ушкоджень, оскільки вказаний акт не є експертизою проведеною у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства України.
Захисник ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 просять вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 1 ст. 121 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 посилається на те, що ухвалений вирок є незаконним і необґрунтованим, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам справи.
Так, захисник зазначає, що вирок суду ухвалено суддею, який який брав участь у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування та 31 січня 2020 року виніс ухвалу по заяві ОСОБА_10 про відвід слідчого - судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_12 , яка 3 січня 2020 року в ході проведення досудового розслідування розглядала клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підозрюванного ОСОБА_10 , що є порушенням ч. 1 ст. 76 КПК України, якою встановлено, що суддя не може брати участь у розгляді кримінального провадження, якщо він під час досудового слідства брав участь у цьому провадженні.
Також, сторона захисту не погоджується із висновками суду по факту спричинення обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , так як ні досудовим слідством, ні в ході судового розгляду не встановлено у ОСОБА_10 умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та також «поза розумним сумнівом» не встановлено, що саме від дій ОСОБА_10 спричинені умисні тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 , як і не спростована в ході судового розгляду версія того, що ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження від дорожньо-транспортної пригоди.
Як було встановлено у ході судового розгляду справи, після того як ОСОБА_11 знайшли на автодорозі напроти кафе «М`ята» свідок ОСОБА_13 повідомив до поліції, що ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження в ході дорожньо-транспортної пригоди та рядом з ОСОБА_11 рядом знаходилися уламки бамперу та інших частин пластикового захисту-автомобіля. Про що це також підтвердили та повідомили свідки в ході досудового слідства та судового розгляду та це також вказано судом у вироку. На підтвердження вказаної інформації судом було зроблено запит до Управління організаційно - аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Дніпропетровській області щодо інформації про повідомлення ОСОБА_13 на лінію 102 знаходження на дорозі ОСОБА_11 , а також щодо отримання електронного носія інформації аудіо запису вказаного повідомлення ОСОБА_13 , однак на даний запит суду від УОАЗОР відповіді не надійшло, а суд першої інстції більш ніяких дій по отриманню вказаних доказів не прийняв, що свідчить про неповноту судового розгляду.
Окрім цього, захисник звертає увагу на те, що в ході досудового слідства та в ході судового розгляду сторона захисту з метою перевірки здійснювання фізичного та психологічного тиску з боку працівників П`ятихатського ВП Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області на ОСОБА_10 та перевірки вказаної версії про дорожньо-транспортну пригоду, в ході якої ОСОБА_11 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, заявляла необхідні клопотання про проведення комплексної судово-медичної та транспортно - трасологічної експертизи, експертизи «Цілого по частинам», судової психологічної експертизи з використанням поліграфу, судово-психологічної експертизи комунікативної діяльності особи з метою встановлення усіх обставин вказаної події отримання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , проте вказані клопотання сторони захисту про проведення експертиз були проігноровані та у їх проведені судом було відмовлено без належного обґрунтування.
Також, захисник ОСОБА_9 зазначає, що вирок суду обвинувачення відносно ОСОБА_10 ґрунтується тільки на сумнівних показах потерпілого ОСОБА_14 , який також знаходився у сильному алкогольному сп`янінні, що було встановлено у ході судового розгляду, та протоколу слідчою експерименту проведеного за участю потерпілого ОСОБА_11 в ході якого він не розкрив механізм спричинення йому тілесних ушкоджень та висновках судово-медичної експертизи №3 - «Е» від 17 січня 2020 року, про що також зазначено у вироку.
В ході досудового слідства та в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 поясняв, що він оговорив себе 07 грудня 2020 року після затримання його працівниками поліції, так як на нього здійснювався фізичний та психологічний тиск з боку працівників П`ятихатського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області. Зокрема, ОСОБА_10 пояснив, що 07 грудня 2020 року в ході обоюдної сварки з ОСОБА_15 він дійсно один раз ударив по обличчю ОСОБА_16 , який також його вдарив після чого вони разом упали на землю та в подальшому їх розборонили хлопці які там були. Більше ОСОБА_10 не бив потерпілого та не спричиняв йому тяжких тілесних ушкоджень.
В ході судового розгляду також були допитані свідки: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , н/п ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 (які також були встановлені в ході досудового слідства) які повністю підтвердили покази ОСОБА_10 , а саме те, що дійсно в ході сварки з ОСОБА_11 дійсно ОСОБА_10 один раз ударив по обличчю ОСОБА_16 після чого вони разом упали на землю та в подальшому їх розборонили знайомі які там були, та після цього ОСОБА_10 не бив та не спричиняв ні яких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Про те, що потерпілий ОСОБА_11 знаходиться з тілесними ушкодженнями на дорозі навпроти кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вони узнали від ОСОБА_13 та ОСОБА_24 . Та в подальшому також бачили рядом з потерпілим ОСОБА_25 уламки бамперу та пластикового захисту автомобіля.
Також стороною захисту зверталася увагу суду на те, що в ході досудового слідства згідно протоколу огляду місця пригоди від 07 грудня 2019 року зафіксовано наявність на проїжджій частині вулиці проти кафе-бару «М`ята» певної кількості пластмасових частин темного кольору, схожих на уламки бамперу автомобілю. Про це повідомив в ході судового розгляду допитаний свідок ОСОБА_26 який був присутнім в якості понятого при огляді місця події 07.12.2019 року, в ході огляду проїзної частини автодороги вулиці навпроти кафе «М`ята» де були вилучені невеликі уламки пластику можливо походили від бамперу автомобіля.
Судом не було допитано другого понятого ОСОБА_27 на допиті якої наполягала сторона захисту, та яка також була присутньою в якості понятого при огляді місця події 07.12.2019 року, в ході огляду проїзної частини автодороги вулиці навпроти кафе «М`ята», де були вилучені невеликі уламки пластику можливо походили від бамперу автомобіля. На допиті вказаного свідка ОСОБА_27 наполягала сторона захисту.
Також в ході судового розгляду як пояснила свідок ОСОБА_28 їй стало відомо від гр. ОСОБА_29 що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_30 саме спричинив він при дорожньо-транспортній пригоді на належному йому автомобілі та ОСОБА_31 просив її, щоб її син ОСОБА_10 взяв на себе вину за спричиненні ним тілесні ушкодження ОСОБА_32 .. Це також чула ОСОБА_33 та ОСОБА_23 які були присутні в ході вказаної розмови ОСОБА_29 з ОСОБА_34 .
Як пояснив також свідок ОСОБА_21 у ту ніч 07.12.2019 року близько 03год. він бачив, що ОСОБА_31 був на автомобілі «Фольцваген» на якому підвозив його від бару «Субмарина» до бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Також свідок ОСОБА_35 пояснив, що бачив ОСОБА_36 . При цьому ОСОБА_31 все це спростовує даючи в ході судового розгляду протиречиві свідчення та повністю заперечує покази свдків ОСОБА_21 та ОСОБА_37 . Сторона захисту вважає, що суд у данному випадку проігнорував та не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_37 .
При цьому допитаний в якості свідка ОСОБА_31 заперечує що він 07.12.2019 року на своєму автомобілі «Фольцваген» підвозив ОСОБА_21 але пояснив, що приходив 06.12.2019 р. у вечері до кафе а також підтвердив те, що дійсно 20.12.2019 року близько 17.15 г. він прийшовши до дому до знайомої Компанієць Любові по. вул. Федющенко у м. П`ятихатки де спілкувався з ОСОБА_38 по факту отримання тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_11 виклавши свою версію вказаного спілкування. При вказаному спілкуванні знаходилися також ОСОБА_39 та ОСОБА_23 . Також ОСОБА_31 пояснив, що захисник ОСОБА_40 який на той час був у ОСОБА_10 є також його захисником у іншому кримінальному провадженні.
Також, в своїй скарзі не погоджується захисник із протоколом огляду автомобілю «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_41 від 21.01.2020 року. Так, 28 січня 2020 року слідчим було проведено огляд автомобілю «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_41 на предмет встановлення факту проведення ремонтних робіт вказаного автомобілю за участю, як зазначено в протоколі огляду, «спеціаліста» ОСОБА_42 . В судовому засіданні було допитано ОСОБА_43 та останній вказав, що він не є спеціалістом з ремонту транспортних засобів, а працює офіційно охоронцем, але пояснив що також виконує роботи по ремонту, ріхтовці автомобілів. Також ОСОБА_43 пояснив, що він не має відповідної освіти по ремонту автомобілів.
Таким чином, під час огляду автомобілю «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_1 . що був проведений 28.01.2020 року фактично не було встановлено того факту, чи проводилися ремонтні роботи вказаного автомобілю, чи не проводилися так як огляд вказаного автомобіля проводилися за участю особи ( ОСОБА_43 ) який не є спеціалістом та фахівцем по ремонту автомобілів.
На думку сторони захисту повинен бути обов`язково здійснений повторний огляд автомобілю «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_1 за участю спеціаліста сертифікованої станції технічного обслуговування та встановлена фактична наявність або відсутність проведених ремонтних робіт зазначеного автомобілю, який може бути причетним до дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої ОСОБА_11 і були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Такий огляд, на думку сторони захисту, дасть можливість повного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження з метою встановлення обставин, що вказують на невинуватість обвинуваченого і дають підстави для винесення виправдувального вироку.
При цьому, сторона захисту вважає, що необхідно критично відноситься до допиту експерта ОСОБА_44 , який провів судово-медичну експертизу ОСОБА_11 (висновок експерта №03-Е), якій підтвердив свій висновок вказаної судово-медичної експертизи та повністю відкинув версію того, що ОСОБА_45 міг отримати вказані тілесні ушкодження при дорожньо-транспортній пригоді. При цьому вказавши у вказаному висновку експерта №03-Е, що у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді політравми.
Вказані тілесні ушкодження у вигляді політравми характерні по механізму отримання у ході дорожньо-транспортних пригод на що сторона захисту неодноразово звертала увагу суду та зверталася з відповідними клопотаннями про проведення у зв`язку з чим комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Але суд вказані клопотання сторони захисту про проведення комплексної судово-медичної та транспортно -трасологічної експертизи по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 також відхилив.
Також, захист звертає увагу на протокол огляду від 07.12.2019 року, згідно якого слідує, що ОСОБА_10 видав слідчому свій одяг, а саме зимову куртку, светр, кросівки, джинсові штани. На одязі ОСОБА_10 могла бути кров потерпілого ОСОБА_11 , оскільки ОСОБА_10 одразу після виявлення на дорозі лежачого потерпілого ОСОБА_11 надавав йому допомогу, що підтверджується його показами та показами свідків, які були присутніми під час виявлення потерпілого ОСОБА_11 на дорозі та прийшли разом із ОСОБА_10 . З цих причин ані протокол огляду одягу ОСОБА_10 від 07.12.2019 року, ані висновок експерта №44/3 від 23.01.2020 року, яким досліджувалися предмети одягу ОСОБА_10 та виявлено сліди крові не можуть бути доказом причетності ОСОБА_10 до спричинення саме тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 . На це також вказує і саме формулювання висновку експерта №44/3 від 23 січня 2020 року - «не виключається можливість походження слідів крові на одязі ОСОБА_10 від потерпілого ОСОБА_11 », оскільки висновок зроблено не у формі твердження, а у формі припущення, що є недопустимим.
Суддя ОСОБА_1 оцінку показам свідка ОСОБА_21 та ОСОБА_35 не дав у вироку, не прийняв їх до уваги та повністю їх проігнорував.
Також судом у вказаному вироку встановлено, що проведений слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_10 є незаконним так як проведено без захисника. Це підтверджує те, що в ході досудового слідства дійсно було порушено право на захист ОСОБА_10 , що встановлено судом, але суд згідно КПК України ні якої оцінки не зробив.
Суд першої інстанції прийняв до уваги покази свідка поліцейського ОСОБА_46 який вказав, що коли він прибув до лікарні то йому зі слів потерпілого ОСОБА_11 стало відомо, що його побив ОСОБА_10 та вказана розмова є на відеокамері. Но к показам ОСОБА_46 , який є працівником поліції необхідно відноситися критично. Так допитані інші свідки повідомляли, що ОСОБА_11 був у непритомному стані у тому разі коли знаходився у лікарні. Але судом це проігноровано та також не була витребувана вказана відеозапис спілкування ОСОБА_47 з потерпілим ОСОБА_11 .
З метою перевірки свідчень ОСОБА_46 сторона захисту зверталася до суду з клопотанням з метою витребування вказаного відеозапису. Але суд вказане клопотання ігнорував та вказаний відеозапис спілкування ОСОБА_48 з потерпілим ОСОБА_11 не витребував.
Також в ході судового розгляду було порушено порядок розгляду справи встановлений у даній справі. А саме те, що згідно встановленого порядку розгляду справи у суді обвинувачений ОСОБА_10 повинен буде допитаний у кінці судового розгляду останнім. Але суддя при допиті свідків, а також при дослідженні матеріалів справи у судовому засіданні неодноразово допитував обвинуваченого ОСОБА_10 при цьому задавав питання, на які обвинувачений ОСОБА_10 відповідав.
Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі також посилається на необґрунтованість та незаконність вироку суду першої інстанції, вважає його таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам справи.
Зокрема, неповнота судового розгляду на думку захисника ОСОБА_8 полягає в тому, що під час досудового слідства та судового провадження до уваги не було взято наявність уламківпевної кількості пластмасових частин темного кольору, схожих на уламки бамперу автомобілю, що могло свідчити про дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої потерпілий міг отримати ті травми, в нанесенні яких обвинувачують ОСОБА_10 .

Так, 28 січня 2020 року слідчим хоч і було проведено огляд автомобілю «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_41 на предмет встановлення факту проведення ремонтних робіт вказаного автомобілю, проте фактично не було встановлено того факту, чи проводилися ремонтні роботи вказаного автомобілю, чи не проводилися. Органами досудового розслідування жодних заходів з метою перевірки факту ДТП вжито не було, пошук транспортних засобів не проводився, протокол огляду автомобілю «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_1 проведено неналежним чином, а тому, на думку захисника, даний протокол є неналежним доказом по справі.

Також, захисник звертає увагу на отримані травми потерпілим, у вигляді політравми: закритої тупої травми живота, розриву 7 сегменту печінки, внутрішньої черевної кровотечі, геморагічного шоку 3-го ступеню, часткової посттравматичної ампутації правої вушної раковини, загального переохолодження. Дані травми є характерними для ДТП, падіння з висоти, у разі звалу зсувними матеріалами. Окрім цього, типовими ушкодженнями при ДТП, є травми грудної клітини і органів грудної порожнини, живота і органів черевної порожнини. В свою чергу закриті травми живота супроводжуються розривами селезінки, печінки, кишечнику, що поєднують в собі ознаки шоку і внутрішньої кровотечі.

Захисник в своїй скарзі звертає увагу на висновки судових експертиз, зокрема, судово-медичну експертизу №03-Е від 17 січня 2020 року, згідно якої на питання чи могли тілесні ушкодження виявлені на тілі потерпілого ОСОБА_11 виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - було надано відповідь судово-медичного експерта про те, що в медичній документації не вказано тілесних ушкоджень, які б могли свідчити про дорожньо-транспортну пригоду, а на тілі тілесних ушкоджень від первинного контакту - не виявлено. Тобто, захисник вважає, зо така відповідь експерта свідчить про те, що він як судово-медичний експерт не змін надати відповідь на вказане питання, оскільки в даному випадку і слідчий міг побачити відсутність таких записів в медичних документах потерпілого без наявності спеціальних знань в області судової медицини, так само як і те, що судово-медичним експертом не було знайдено на тілі потерпілого тілесних ушкоджень від первинного контакту, так як минув значний проміжок часу з дати події. Додатково захисник звертає увагу, що згідно того ж висновку на питання чи могли бути спричинені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 при обставинах вказаних останнім під час проведення слідчого експерименту 15.01.2020 року - було надано відповідь судово-медичного експерта про те, що механізм спричинення тілесних ушкоджень може відповідати тим обставинам на які вказав потерпілий під час проведення з ним слідчого експерименту, але кількість ударів вказано не вірно можливо із-за тимчасової втрати свідомості на яку він сам посилається під час проведення слідчого експерименту. Така відповідь на думку захисника свідчить про те, що потерпілим механізм спричинення йому тілесних ушкоджень не був розкритий, хоча останній під час конфлікту з обвинуваченим перебував у повній свідомості, рухався, розмовляв, користувався мобільним телефоном, що підтверджується показами свідка ОСОБА_13 .

Під час допиту в судовому засіданні, судовим експертом ОСОБА_49 не було надано відповіді про те, яким же чином потрібно надавати оцінку, як судово-медичному експерту, наявним у потерпілого ОСОБА_11 тілесних ушкодженням у вигляді політравми.

До того ж, захисник звертає увагу, що не встановлено та навіть не перевірялось того, який механізм утворення специфічних пошкоджень одягу потерпілого ОСОБА_11 , що зафіксовано протоколом огляду від 07 грудня 2019 року.

Окрім цього, сторона захисту вважає, що під час проведення судово-медичної експертизи було порушено право обвинуваченого на відвід експерта. В разі роз`яснення та забезпечення цього права у підозрюваного, обвинуваченого, що присутній при призначенні та проведенні експертизи, також з`являється можливість ставити на вирішення експерта питання, висловлювати зауваження, тощо. Про проведену судово-медичну експертизу підозрюваного ОСОБА_10 та його захисника, було повідомлено вже після закінчення досудового розслідування, що є порушенням права на захист, та є підставою стверджувати про визнання висновку експерта недопустимим доказом (п. 3. ч. 2. ст. 87 КПК).

Також, у сторони захисту є сумніви щодо проведення даної експертизи повноважною особою.

В іншій частині доводи захисник ОСОБА_8 є аналогічними доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , зокрема, щодо неналежної оцінки показів свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_50 , ОСОБА_23 та безпідставного їх неврахування при ухваленні вироку та розгляду матеріалів кримінального провадження, а також, щодо непроведення ряду судових експертиз та неперевірки належним чином позиції сторони захисту щодо отримання потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок ДТП і тиску з боку працівників поліції на обвинуваченого під час допиту його як підозрюваного.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Проти задоволення апеляційних скарг захисників обвинуваченого прокурор в судовому засіданні заперечував, посилався на їх безпідставність та необґрунтованість.
Представник потерпілого в судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг захисників обвинуваченого заперечував, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін. Щодо апеляційної скарги прокурора, то представник потерпілого її вирішення залишив на розсуд суду.
Захисники обвинуваченого в судовому засіданні свої апеляційні скарги та апеляційній скарги один одного підтримали та просили їх задовольнити, вирішення апеляційної скарги прокурора залишили на розсуд суду.
Обвинувачений в судовому засіданні апеляційній скарги своїх захисників підтримав та просив їх задовольнити, апеляційну скаргу прокурора залишив на розсуд суду.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Суд першої інстанції із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань провів стосовно ОСОБА_10 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.
Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_51 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України посилався покази допитаних в ході судового провадження потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_52 , ОСОБА_31 , ОСОБА_53 , ОСОБА_35 , ОСОБА_18 , ОСОБА_54 , ОСОБА_26 та ОСОБА_55 , а також, на дослідженні письмові докази, а саме: протокол огляду місця події від 07 грудня 2019 року; протоколи огляду від 07 грудня 2019 року, якими вилучено одяг потерпілого та обвинуваченого; протокол проведення слідчого експерименту від 15 січня 2020 року за участі потерпілого ОСОБА_11 ; висновок експерта №03-Е від 17 січня 2020 року; висновок експерта №44/3 від 23 січня 2020 року та висновок експерта №44/4 від 23 січня 2020 року.
При встановлених обставинах, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, доведена наявними в матеріалах справи письмовими доказами та показами свідків, дослідженими в ході судового розгляду і покладені в мотивувальну частину вироку письмові докази та покази свідків процесуально допустимі, послідовні та є такими, що взаємодоповнюють одне одного, що свідчить про їх належність в розумінні вимог ст. 85 КПК України.

В той же час, колегія суддів перевіривши доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , кожного окремо, вважає їх надуманими та такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства України і фактичним обставинам справи.

Так, довід сторони захисту про розгляд справи неналежним складом суду, що призвело до суттєвого порушення вимог кримінального процесуального законодавства України, а саме, на те, що розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_10 було проведено незаконним складом суду, оскільки суддя ОСОБА_1 приймав участь в даному провадженні, як суддя, який розглянув та задовольнив заяву про відвід судді ОСОБА_12 при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому, є необґрунтованим та надуманим, оскільки ст. 76 КПК України забороняє розгляд кримінального провадження суддею, який під час судового слідства брав участь в справі саме як слідчий суддя, а не як суддя, який розглянув заяву про відвід. Заборон щодо прийняття участі в розгляді матеріалів кримінального провадження суддями, які раніше вирішували питання про відвід інших суддів положення кримінального процесуального законодавства України не містять. Суддя ОСОБА_1 , як слідчий суддя участі на стадії досудового розслідування не приймав, а тому підстав вважати, що судовий розгляд проведено неповноважним складом суду, колегією суддів не встановлено.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_10 не вчиняв злочину, за який його засуджено, так як потерпілий отримав тілесні ушкодження внаслідок ДТП надумані та суперечать дослідженим судом першої інстанції під час судового провадження наступними доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_11 , наданими як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду в суді першої інстанції, які є послідовними та аналогічними, саме ОСОБА_10 07 грудня 2019 року спричинив йому тілесні ушкодження, вказавши механізм та локалізацію їх спричинення та категорично заперечував отримання ним тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, стверджував, що ніякий автомобіль його не збивав, а побив його обвинувачений. Також, потерпілий показав, що з місця події, де його побив ОСОБА_10 він нікуди не переміщався, до приїзду швидкої допомоги знаходився на одному місці, весь час був у свідомості. Від ОСОБА_10 жодної першої медичної допомоги йому не надав.

Слідчим експериментом від 15 січня 2020 року, проведеного за участі потерпілого в ході якого ОСОБА_11 показав та розповів, що 07 грудня 2019 року, близько 03 години 40 хвилин, ОСОБА_11 проходячи біля кафе «М`ята» по вул. Пушкіна в м. П`ятихатки Дніпропетровської області, побачив обвинуваченого ОСОБА_10 , який з помсти, наніс йому удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи, від чого він впав на землю де повернувся на лівий бік, а ОСОБА_10 стоячи позаду наніс йому лежачому близько 3-4 ударів ногою в ділянку правої бокової та задньо-бокової поверхні з права тулубу, два удари ногою в ділянку правої ушної раковини, два удари ногою в ділянку реберної дуги з права по біля хребтовій лінії в ділянку 7 8 ребер, після чого він втратив свідомість. Коли прийшов до тями підвівся та навпроти кафе «М`ята» знову впав і втратив свідомість. Коли прийшов до свідомості, то зателефонував своєму знайомому ОСОБА_56 і попрохав його забрати, в цей час підійшов ОСОБА_10 , який забрав телефон і про щось розмовляв з Бобир.

Покази потерпілого, надані під час допиту та під час проведення слідчого експерименту, повністю узгоджуються із показами свідка ОСОБА_13 , який підтвердив, що 07 грудня 2019 року о 03 годині 50 хвилин йому зателефонував ОСОБА_11 і сказав, що його побив ОСОБА_10 . Коли свідок приїхав до кафе «М`ята», то побачив побитого потерпілого, який лежав на дорозі біля бордюру. Бачив як потім вийшов ОСОБА_10 , ніякої медичної допомоги потерпілому він не надавав і казав, що дійсно побив ОСОБА_11 . Після чого, свідок ОСОБА_13 викликав поліцію та швидку допомогу.

Також, показами свідка ОСОБА_46 поліцейського П`ятихатського ВП, який показав, що прибув до П`ятихатської ЦРЛ після того, як до неї доставили потерпілого, де ОСОБА_11 повідомив, що тілесні ушкодження йому наніс саме ОСОБА_10 .

Протоколом огляду місця події від 07 грудня 2019 року, на яке вказав потерпілий ОСОБА_11 , та згідно якого місцем вчинення кримінального правопорушенняє асфальтована ділянка вулиці Пушкіна в м. П`ятихатки Дніпропетровської області, на відстані 50 м. праворуч, від вхідних дверей приміщення Нової Пошти за №99, під час огляду якої було виявлено плями бурого кольору.

Протоколом огляду від 07 грудня 2019 року (том справи 3, а.с. 160) згідно якого слідчий П`ятихатського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_57 в присутності ОСОБА_10 оглянув одяг, в який останній був одягнений в момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а саме, зимову куртку, светр, кросівки та джинсові штани. В ході проведення даного огляду на одязі ОСОБА_10 було виявлено сліди бурого кольору.

Висновком експерта №44/3 від 23 січня 2020 року (том справи 3, а.с. 201-205), було встановлено, що на вилучених речах ОСОБА_10 , в яких він був на момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, а саме, на штанах, светрі, куртці, кросівці на праву ногу - виявлено сліди крові, походження яких належить потерпілому ОСОБА_11 , походження даних слідів від ОСОБА_10 вказаним висновком виключено.

Висновком експерта №03-Е від 17 січня 2020 року, згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої травми живота, грудної клітини, розривів 7-го сегменту печінки, внутрішньочеревної кровотечі, геморагічного шоку, постгеморагічної анемії 2 ступеня, загального переохолодження, струсу головного мозку, забоїв, саднень голови, тулуба, нижніх кінцівок, часткової ампутації правої вушної раковини, лівобічного євстрахіїту, закритого перелому правої ключиці, закритих переломів 3,7,8 ребер справа, закритого перелому правої лопатки, забою правої легені, забою поперекової ділянки, забою правої нирки, які могли виникнути від неодноразової дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою поверхнею на рівні контакту, з великою силою (великою швидкістю дії ) в строк, та можливо при обставинах що викладенні в постанові тобто 07 грудні 2019 року та в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм як небезпечні для життя. Після спричинення виявлених у нього тілесних ушкоджень потерпілий міг самостійно виконувати певні цілеспрямовані рухи, що не потребують значного фізичного навантаження, але втікати, чинити опір не міг. Під час вивчення медичної документації тілесних ушкоджень у потерпілого, які б могли свідчити, про дорожньо-транспортну пригоду не вказано, а на тілі тілесних ушкоджень від первинного контакту - не виявлено. Оскільки тілесні ушкодження потерпілому спричиненні не одночасно, а на протязі певного обмеженого проміжку часу то взаємне розташування потерпілого та нападника могло неодноразово змінюватись. Для спричинення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень необхідно було нанести не менше 7-ми ударів з великою силою та обмеженою жорсткою поверхнею на рівні контакту, якими могли бути стопи ніг взутих у жорстке взуття, а також не виключено і інші предмети, що володіють подібними властивостями. Механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому може відповідати тим обставинам на які вказав потерпілий ОСОБА_11 під час проведення з ним слідчого експерименту, і не відповідає механізму спричинення внаслідок ДТП, на який посилається обвинувачений ОСОБА_10 .

Окрім цього, факт отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП спростовується і показами судового експерта, ОСОБА_44 , допитаного судом першої інстанції, який в судовому засіданні підтвердив висновки судово-медичної експертизи та роз`яснив, що надані медичні документи свідчать про відсутність об`єктивних підстав вважати, що тілесні ушкодження потерпілий отримав внаслідок ДТП, оскільки в такому разі останній отримав би і інші тілесні ушкодження, які неможливо не отримати, при виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень.

Показами свідка ОСОБА_29 , який є власником автомобілів «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_1 та «ВАЗ 2108» номерний знак НОМЕР_2 , який в ході судового розгляду заперечив факт вчинення ним ДТП за участю потерпілого ОСОБА_11 . Підтвердив факт того, що він пропонував матері ОСОБА_11 відшкодувати кошти за побиття, але робив це виключно з метою пом`якшення відповідальності ОСОБА_10 , якого як і потерпілого знає дуже давно, та мав намір лише допомогти.
Вищевказані докази були безпосередньо досліджені судом першої інстанції без порушень норм кримінального процесуального законодавства України.
Крім того, допитаний під час досудового розслідування в якості підозрюваного ОСОБА_10 , безпосередньо після вчинення злочину, за участі свого захисника показав що 07 грудня 2019 року у них з потерпілим виникла сварка на підставі того, що ОСОБА_11 наніс тілесні ушкодження знайомому обвинуваченого ОСОБА_58 , в ході сварки обвинувачений вдарив кулаком в обличчя потерпілого, схопивши один одного за верхню частину одягу вони впали на землю, де продовжили боротьбу. В процесі боротьби, ОСОБА_11 вдалося вирватися і він почав тікати. Обвинувачений побіг слідом за потерпілим і пробігши приблизно 50 метрів, потерпілий підслизнувшись впав, напроти кальянної М`ята, при цьому, коли останній біг він вже комусь телефонував. Коли ОСОБА_10 підбіг до потерпілого виявилось, що він розмовляє з ОСОБА_13 , потерпілий протягнув йому телефон і сказав, що з ним хоче поговорити ОСОБА_13 . Розмовляючи з ОСОБА_13 по телефону, обвинувачений на його запитання навіщо він б`є ОСОБА_11 пояснив, що останній не в адекватному стані і він намагається його заспокоїти, після чого ОСОБА_10 передав телефон назад потерпілому, а той в свою чергу кричав комусь, щоб до нього приїхали. Після чого, ОСОБА_11 , лежачи на дорозі знову почав висловлюватися на обвинуваченого нецензурною лайкою. ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_11 , почав наносити йому удари правою ногою в область тулуба. Наніс приблизно восьми ударів ногою по тулубу, після чого потерпілий замовк та перестав висловлюватись на адресу ОСОБА_10 і обвинувачений повернувся до кафе-бару Гараж.

Таким чином, із наведеного вбачається, що підозрюваний в присутності захисника визнав факт нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, про тиск з боку працівників поліції від підозрюваного чи його захисника заяв не надходило, покази було надано добровільно, про отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень внаслідок можливого ДТП під час допиту не вказав.

Під час обрання запобіжного заходу (том справи 1, а.с. 61) 09 грудня 2019 року ОСОБА_10 , будучи допитаним безпосередньо слідчим суддею, в присутності свого захисника, підтвердив показання надані у якості підозрюваного та визнав факт нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, про тиск з боку працівників поліції від підозрюваного чи його захисника заяв не надходило, покази було надано добровільно, про отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень внаслідок можливого ДТП під час допиту не вказав.

Пізніше, 05 лютого 2020 року, в ході додаткового допиту, підозрюваний за участю нових захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінив свою покази, а саме, зазначив, що 07 грудня 2019 у них з потерпілим виникла сварка на підставі того, що ОСОБА_11 наніс тілесні ушкодження його знайомому ОСОБА_58 , в ході сварки ОСОБА_10 долонею правої руки вдарив по обличчю потерпілого, після чого потерпілий накинувся на ОСОБА_10 , вони разом впали на землю, при цьому одне одного вони не били, їх розборонили хлопці. Далі, ОСОБА_11 побіг до кальянної М`ята, а ОСОБА_10 побіг за ним. При цьому, потерпілий з кимось розмовляв по телефону та впав напроти вказаного кафе. ОСОБА_10 підійшов до потерпілого, який дав йому телефон і він поговорив з ОСОБА_13 , при цьому ОСОБА_13 почав запитувати в нього навіщо він б`є ОСОБА_11 , на що останній відповів, що не б`є його, а заспокоює, оскільки той перебуває в неадекватному стані. Після розмови з ОСОБА_13 , ОСОБА_10 повернув телефон потерпілому та пішов до кафе Гараж. Потім ОСОБА_10 зі своїми товаришами пішов до магазину Кулінарія, приблизно через 10 хвилин вони почули біля кафе Мята крики. Повернувшись туди вони побачили потерпілого, який знаходився практично на тому ж самому місці весь в крові та без свідомості. Він підійшов до ОСОБА_11 , підняв його та поклав собі на ноги, побачивши, що останній задихається, ОСОБА_10 всунув йому пальці до рота, щоб той не проковтнув в безсвідомому стані язик. Потім, хтось ОСОБА_10 допомагав лити воду на руки, якою він почав вмивати обличчя потерпілого. Далі ОСОБА_10 чув, як ОСОБА_13 викликає швидку, при цьому зазначивши щоб лікарі приїхали як найшвидше, оскільки людину збила машина. Також, ОСОБА_10 побачив, що приблизно 30-40 см від потерпілого, біля його голови, знаходились фрагменти бамперу від автомобілю темного кольору. До приїзду швидкої допомоги, обвинувачений весь час тримав ОСОБА_11 на руках і весь цей час потерпілий перебував без свідомості. Після того, як потерпілого забрала до лікарні швидка допомога, усі розійшлися по домівках.

Тобто, після зміни захисників підозрюваним, в ОСОБА_10 з`явилась нова версія щодо обставин кримінального провадження, згідно якої тяжкі тілесні ушкодження потерпілий отримав внаслідок можливого ДТП, а первісні покази щодо нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому він давав внаслідок фізичного та психічного насилля.

При цьому, доказів стосовно того, що сторона захисту зверталась до відповідних органів із заявами щодо оскарження дій працівників поліції, скаргами на перевищення меж їх службових повноважень та фізичного або морального тиску на підозрюваного ані ОСОБА_10 , ані його захисниками надано не було.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що покази щодо версії отримання потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок ДТП є засобом захисту.

Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому, сторона захисту будь-яких доказів в підтвердження своєї версії про отримання потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок ДТП не надала, зокрема, стороною захисту не було надано жодного письмового доказу, який свідчив би про дорожньо-транспортну пригоди: ані доказів виклику на місця скоєння ДТП працівників поліції, ані складання ними відповідним протоколів на місці ДТП, пошуку та допиту свідків ДТП, встановлення транспортного засобу, який за версією захисників ОСОБА_10 здійснив наїзд на потерпілого, тощо. Суд апеляційної інстанції розцінює критично посилання сторони захисту на дзвінок на гарячу лінію 102, оскільки такі посилання нічим не підтверджено, своїм правом на збирання доказів згідно положень Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність та надіслання відповідних запитів до управління поліції, захисники обвинуваченого не скористались.

Водночас, як вбачається із протоколу огляду від 28 січня 2020 року автомобіля «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_59 , і який за версією сторони захисту здійснив наїзд на потерпілого, слідчим при огляді даного авто пошкоджень встановлено не було, як і не було встановлено ознак ремонту автомобіля. Аналогічним є огляд другого авто ОСОБА_29 , а саме «ВАЗ 2108» номерний знак НОМЕР_2 автомобіль пошкоджень не має, ремонт не проводився, що відображено в протоколі огляду від 28 січня 2020 року. Окрім цього, з метою перевірки версії сторони захисту, що наїзд на потерпілого здійснив ОСОБА_31 на своєму автомобілі, в ході судового розгляду в якості свідка було допитано ОСОБА_55 , який пояснив, що займається ремонтом автомобілів на протязі 10 років та виступав в якості спеціаліста при огляді автомобілів «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_1 та «ВАЗ 2108» номерний знак НОМЕР_2 і при їх огляді ознак пошкоджень, і як наслідок, ремонту вказаних транспортних засобів ним виявлено не було.
Щодо посилань захисників обвинуваченого на наявність пластикових уламків, схожих на бампер, на місці події, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки будь-яких доказів щодо того, що вказані уламки могли належати автомобілю ОСОБА_29 , або доказів щодо того взагалі до якої машини марка, колір, модель, - можуть належати знайдені уламки і чи є вони уламками від бамперу транспортного засобу, стороною захисту надано не було.
Згідно протоколу огляду місця події від 07 грудня 2019 року, відповідно до якої початком слідчої дії є час 04 година 30 хвилин, а кінцем - 09 година 00 хвилин, було проведено огляд ділянки місцевості розміром 50м2, а саме, асфальтована дорога вулиці Пушкіна в м. П`ятихатки Дніпропетровської області, на відстані 50 м. праворуч, від вхідних дверей приміщення Нової Пошти за №99, під час огляду якої було виявлено тільки плями бурого кольору. Тобто, уламків схожих на бампер в ході даного огляду виявлено не було.

І тільки при повторному огляді місця події 07 грудня 2019 року, проведеного з 12 годин 00 хвилин до 12 годин 30 хвилин було виявлено пластикові уламки, схожі на бампер.

Поміж іншого, про нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому саме ОСОБА_10 свідчить також наявні в матеріалах справи наступні висновки експертів:
- висновок експерта №44/3 від 23 січня 2020 року, згідно якого не виключається можливість походження крові в слідах на штанах, светрі, куртці, кросівці на праву ногу, які належать ОСОБА_10 - від потерпілого ОСОБА_11 , походження даних слідів від ОСОБА_10 виключено;

- висновок експерта №44/4 від 23 січня 2020 року, згідно якого не виключається можливість походження слідів крові на куртці ОСОБА_11 від самого потерпілого ОСОБА_11 , походження даних слідів від ОСОБА_10 - виключено.
Доводи захисників ОСОБА_10 в апеляційних скаргах про те, що кров потерпілого, знайдена на одязі обвинуваченого з`явилась там внаслідок надання останнім першої медичної допомоги ОСОБА_11 колегія суддів вважає неспроможними та такими, що суперечать обставинам справи та наявним в матеріалах кримінального провадження доказам та показам свідків, зокрема, жоден із допитаних в ході досудового розслідування та судового провадження свідків не вказав, що бачили як обвинувачений підходив до потерпілого з метою надання йому медичної допомоги, тримав пальцями язик потерпілого, щоб той не захлинувся поки перебував до приїзду лікарів без свідомості та тримав ОСОБА_11 увесь час на руках. Навіть свідки, на які посилається сторона захисту і покази яких не було взято судом до уваги при ухваленні вироку не вказали на надання ОСОБА_10 першої медичної допомоги потерпілому.
Позиція обвинуваченого та сторони захисту щодо виявленої крові потерпілого на одязі, вилученому в ОСОБА_10 протирічить і показам самого потерпілого, який показав, що увесь час був притомний, свідомості не втрачав, чекав на приїзд швидкої допомоги, яку викликав ОСОБА_13 , що узгоджується із показами самого свідка ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_24 .
Так, свідок ОСОБА_13 в ході судового розгляду судом першої інстанції показав, що працює барменом в кафе барі «М`ята» в м. П`ятихатки. Після закінчення праці, близько 03 години 50 хвилин до нього на телефон зателефонував ОСОБА_11 та попрохав приїхати та забрати його так його побив ОСОБА_10 , він не міг пояснити де він знаходиться. Після чого, свідок зі своїм знайомим ОСОБА_60 приїхали до кафе бару «М`ята» та побачили на узбіччі біля бордюру ОСОБА_61 , голова якого була в крові та була відсутня частина вуха, вони підійшли до нього та він став надавати йому першу допомогу, а ОСОБА_60 пішов до кафе «Гараж». Про вказані події він повідомив до поліції та лікарні. В цей час на його питання хто його побив, останній вказав, що його побив ОСОБА_10 за те, що він побився з другом ОСОБА_10 .. Хвилин через 10 приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги та ОСОБА_61 забрали до лікарні.
Тобто, із вказаного вбачається, що перша допомога була надана потерпілому саме свідком ОСОБА_13 , а не обвинуваченим, як зазначає сторона захисту в своїй апеляційній скарзі, а тому, колегія суддів приходить до висновку, що посилання сторони захисту на появу крові потерпілого на одязі обвинуваченого внаслідок надання останнім медичної допомоги суперечить обставинам справи та наявним в ній доказами та показам свідків, та спрямована на уникнення ОСОБА_10 кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Також, отримання тяжких тілесних ушкоджень потерпілим саме від ОСОБА_10 підтверджується показами самого потерпілого, який в ході досудового розслідування та судового провадження показав суду, що 07 грудня 2019 року, близько 03 години 40 хвилин, проходячи біля приміщення кафе-бару «М`ята», по вул. Пушкіна 102 в м. П`ятихатки Дніпропетровської області, він підійшов до ОСОБА_10 , і останній наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя - в ділянку нижньої щелепи зліва, після чого ОСОБА_11 упав на землю, а ОСОБА_10 , наніс останньому близько 3 ударів ногою в область тулубу, та близько 2 ударів ногою в область голови. Оскільки він погано себе почував він зателефонував своєму другу ОСОБА_62 та попрохав його приїхати та забрати його оскільки він не може йти так як його побив ОСОБА_10 , в цей час біля нього стояв ОСОБА_10 та він брав у нього телефон і розмовляв з Бобир, після чого він залишив йому телефон та пішов від нього.
Покази потерпілого ОСОБА_11 повністю узгоджуються із висновками експерта №03-Е від 17 січня 2020 року, згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої травми живота, грудної клітини, розривів 7-го сегменту печінки, внутрішньочеревної кровотечі, геморагічного шоку, постгеморагічної анемії 2 ступеня, загального переохолодження, струсу головного мозку, забоїв, саднень голови, тулуба, нижніх кінцівок, часткової ампутації правої вушної раковини, лівобічного євстрахіїту, закритого перелому правої ключиці, закритих переломів 3,7,8 ребер справа, закритого перелому правої лопатки, забою правої легені, забою поперекової ділянки, забою правої нирки, які могли виникнути від неодноразової дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою поверхнею на рівні контакту, з великою силою (великою швидкістю дії ) в строк, та можливо при обставинах що викладенні в постанові тобто 07 грудні 2019 року та в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм як небезпечні для життя. Після спричинення виявлених у нього тілесних ушкоджень потерпілий міг самостійно виконувати певні цілеспрямовані рухи, що не потребують значного фізичного навантаження, але втікати, чинити опір не міг. Під час вивчення медичної документації тілесних ушкоджень у потерпілого, які б могли свідчити, про дорожньо-транспортну пригоду не вказано, а на тілі тілесних ушкоджень від первинного контакту - не виявлено. Оскільки тілесні ушкодження потерпілому спричиненні не одночасно, а на протязі певного обмеженого проміжку часу то взаємне розташування потерпілого та нападника могло неодноразово змінюватись. Для спричинення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень необхідно було нанести не менше 7-ми ударів з великою силою та обмеженою жорсткою поверхнею на рівні контакту, якими могли бути стопи ніг взутих у жорстке взуття, а також не виключено і інші предмети, що володіють подібними властивостями. Механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому може відповідати тим обставинам на які вказав потерпілий ОСОБА_11 під час проведення з ним слідчого експерименту.
Судовий експерт ОСОБА_63 , допитаний судом першої інстанції, вказаний висновок підтримав та роз`яснив, що надані медичні документи свідчать про відсутність об`єктивних підстав вважати, що тілесні ушкодження потерпілий отримав в результаті ДТП, оскільки в такому разі останній отримав би й інші тілесні ушкодження, які неможливо не отримати, при виявлених у потерпілого тілесних ушкодженнях.
Щодо посилань захисника ОСОБА_8 про недопустимість зазначеного висновку у зв`язку з тим, що висновок зроблено неповноважною особою, експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову від виконання обов`язків експерта, невідомо як експертом отримано та досліджено медичну карту хворого ОСОБА_11 , то такі доводи на думку колегії суддів прямо протирічать дослідженим доказам по справі, так постанова про призначення експертизи містить вказівку про направлення на дослідження експерту медичної карти та історії хвороби ОСОБА_11 , а висновок експерта містить дані про зайняття посадовою особою посади завідувача П`ятихатським ВКЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР», судового експерта, вищої кваліфікаційної категорії, 4 кваліфікаційного класу судового експерта, стаж експертної роботи 25 років, попередження про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ані самим обвинуваченим, ані його захисниками в ході досудового слідства та судового розгляду справи, під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження питання щодо сумнівів в проведенні даної експертизи повноважною особою не ставилось.

Щодо посилань захисників обвинуваченого в апеляційній скаргах на відхилення судом першої інстанції ряду судових експертиз, то колегія суддів, також відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки дані клопотання були розглянуті судом під час судового провадження у відповідності до вимог ст. 350 КПК України, відмовляючи у задоволенні ряду заявлених експертиз, суд першої інстанції обґрунтовано послався на їх недоцільність, так як в матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_10 наявні більш ніж достатньо письмових доказів, які отримані в установленому законом порядку, із дотриманням вимог КПК України, повністю узгоджуються між собою, є логічними та послідовними. Більш того, суд апеляційної інстанції вважає, що право сторони захисту на самостійне отримання доказів та подання клопотань про проведення експертиз на стадії досудового розслідування порушено не було, адвокати своїми повноваженнями та правами на отримання таких доказів, шляхом надіслання відповідних запитів та клопотань про призначення необхідних на їх думку експертиз не скористались.
Щодо посилань захисників на те, що судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги покази свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_33 , ОСОБА_50 , які показали, що після сутички і штовханини обвинувачений до ОСОБА_11 не підходив, суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними, необґрунтованими та надуманими, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, покази надані вказаними свідками суперечать не тільки наявним в матеріалах справи письмовим доказам, а й показам самого обвинуваченого, зокрема, в частині того, що він сам визнав, як брав телефон в потерпілого та розмовляв з ОСОБА_13 , тобто підходив до потерпілого після того, як їх розборонили.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 410, 411 КПК України провів повний судовий розгляд, під час якого дослідив усі обставини кримінального провадження, з`ясував усі факти, які можуть мати істотне значення для для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, ухвалив рішення, яке відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, тобто, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд взяв до уваги усі наявні докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, та навів висновки у судовому рішенні, що містять істотні суперечності, а також, повністю перевірив позицію сторони захисту щодо отримання потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок ДТП.
Підстав, передбачених положеннями ст. 409 КПК України для скасування або зміни судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Щодо апеляційної скарги прокурора про необхідність вилучити з мотивувальної частини вироку суду посилання як на доказ акт судово-медичного обстеження обвинуваченого №114 від 07 грудня 2019 року, то на думку колегії суддів вказане не є підставою для зміни судового рішення та не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_10 та на кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 121 КК України.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4