Провадження № 1-кп/742/126/20
Єдиний унікальний № 742/489/20
ВИРОК
Іменем України
28 липня 2020 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000968 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Прилуки, Чернігівської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В період часу з 27 лютого 2019 року по 04 червня 2019 року (точної дати не встановлено) обвинувачена ОСОБА_4 , працюючи на посаді начальника пересувного відділення поштового зв`язку № 130 Чернігівської дирекції АТ «Укрпошта», на підставі наказу № 379-к/тр від 25.02.2019 року директора Чернігівської дирекції АТ «УКРПОШТА», реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи намір особистого збагачення з метою привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні, згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 27.02.2019 року, перебуваючи в приміщенні точки базування ПВПЗ Чернігівської дирекції АТ «Укрпошта», розташованого за адресою: м. Прилуки, Привокзальна Площа, б. 2, маючи доступ до грошових коштів, що знаходяться в касі пересувного відділення поштового зв`язку і товарно-матеріальних цінностей, та будучи відповідальною особою за їх збереження та облік, привласнила частину грошових коштів в сумі 4520 грн. 43 коп., що надходили до пересувного відділення поштового зв`язку при проведенні операцій з готівковими коштами, а також, частину товарно-матеріальних цінностей на суму 7685 грн. 05 коп., та знаків поштової оплати на суму 222 грн., в результаті чого виникла нестача на вищезазначений період в розмірі 12427 грн. 48 коп., чим спричинила матеріальні збитки Чернігівській дирекції АТ «Укрпошта» на вказану суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі .
В даному кримінальному провадженні, 19 лютого 2020 року між прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій за ч. 1 ст.191 КК України; всіх істотних для даного кримінального провадження обставин.
Сторони узгодили покарання та надали згоду на його призначення обвинуваченій ОСОБА_4 у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; наслідки невиконання угоди.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, в обсязі обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити дану угоду про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженої в угоді міри покарання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином .
Суд, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості в ході підготовчого судового засідання з`ясував у прокурора та обвинуваченої ОСОБА_4 , що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості; характер обвинувачення та вид покарання. ОСОБА_4 цілком розуміє права обвинуваченого, визначені ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає встановленим в судовому засіданні, що своїми діями, які виразились упривласненні чужого майна , яке було ввірене особі, ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст.191 КК України .
Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 369, 373, 374, 468-469, 472, 473-475, 476 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 19 лютого 2020 року між прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.191 КК України і призначити їй покарання (в редакції КК Україні чинній на момент вчинення кримінального правопорушення)у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.473 КПК України.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору, захиснику.

Суддя ОСОБА_1