Справа № 182/6056/20
Провадження № 1-кп/0182/1192/2020
У Х В А Л А
29.12.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2020 за № 0000908 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт. Червоногригорівка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження смт. Чунський, Іркутської області РФ, який зареєстрований у АДРЕСА_3 , фактично проживає у АДРЕСА_4
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України,
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ з ДУВП №4),
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_12 23.10.2020 надіслав до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 26.03.2020 за № 0000908 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України.
Щодо обвинувачених було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 31.12.2020.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання доставлений не був, на розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку відмовився, тому суд вважає можливим розглянути питання щодо продовження строків тримання під вартою за його відсутності.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого їх може спонукати тяжкість можливого покарання; продовження злочинної діяльності, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили нові корисливі злочини в той час, як у провадженні суду вже знаходились кілька кримінальних проваджень по їх обвинуваченню, по яким їм було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також репутація обвинувачених, які раніше неодноразово судимі за вчинення корисливих злочинів, вони не мають постійного місця роботи та законних джерел доходів. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_5 в будинку, де мешкають його батьки та дружина. Посилається на те, що він має міцні соціальні зв`язки - перебуває у фактичних шлюбних відносинах та має малолітню дочку, є єдиним годувальником в родині. При цьому додав, що завжди з`являвся за викликами до слідчого, неофіційно працював. Зобов`язується це робити і в подальшому, вчиняти нових злочинів він не збирається, не чинитиме тиск на потерпілих та не буде порушувати умов домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання свого підзахисного, оскільки прокурором недостатньо доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 також заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити своєму підзахисному запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою реєстрації: АДРЕСА_3 , посилаючись на те, що прокурором не доведено існування процесуальних ризиків, на які він посилається. ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки дружину, сина, він не буде переховуватись від суду, не вчинятиме нових злочинів та з`являтиметься до суду за кожною вимогою.
Представники потерпілих, а також потерпілий ОСОБА_11 підтримали клопотання прокурора.
Потерпіла ОСОБА_10 покладалась на розсуд суду.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів. При цьому суд враховує позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілі якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ „Феррарі-Браво проти Італії.
Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).
Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можуть переховуватись від суду, до чого їх може спонукати тяжкість можливого покарання; продовжувати злочинну діяльність - вчиняти кримінальні правопорушення аналогічні тим, в яких вони обвинувачуються; впливати на потерпілих. Також суд враховує репутацію обвинувачених, які раніше неодноразово судимі за вчинення корисливих злочинів, не мають постійного місця роботи та законних джерел доходів, що може стати причиною вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нових злочинів, так як це є єдиним їхнім джерелом заробітку. Крім того, як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні нових злочинів в той час, як у провадженні суду вже знаходились кримінальні провадження по їх обвинуваченню, по яким їм було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, умови якого ними були порушені. Все це, на думку суду та з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинувачених.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим закінчується 31.12.2020, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника та захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.
Враховуючи всі обставини справи, особи обвинувачених, суд вважає доцільним обрати їм заставу - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 109 850 грн.
Керуючись ст. 314-315 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника та захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , дата народження: рік 1984, місяць грудень, число 19 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 26 лютого 2021 р.
Одночасно визначити обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 109 850 грн. для забезпечення виконання ними обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачені або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені вважаються такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язані виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із м. Нікополя, Дніпропетровської обл., в якому вони проживають, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченим, що у разі нез`явлення за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення ними про причини своєї неявки або порушення ними обов`язків, покладених цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Ухвала відповідно до Рішення Конституційного суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1