Справа № 463/378/21
Провадження № 1-кс/463/475/21
У Х В А Л А

19 січня 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 від 23.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 від 23.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0001102 від 22.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України. Просить визнати дії слідчого незаконними, що полягають у порушенні прав заявника; скасувати постанову слідчого від 23.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні; зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні, надати пам`ятку про процесуальні права; зобов`язати слідчого провести з ОСОБА_3 слідчі дії, передбачені ст.ст.91-94 КПК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 23.12.2020 року слідчим було винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст.55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано шкоди. Зазначає, що слідчим в оскаржуваній постанові не зазначено жодної норми закону, жодного доказу та жодних посилань на будь-який документ, які б вказували на відсутність заподіяної ОСОБА_3 шкоди. У зв`язку з наведеним, просить скаргу задовольнити у повному обсязі.
Скаржник та представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримали, з підстав наведених вище, просять скаргу задовольнити.
Слідчий будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи строки розгляду скарги, вважаю за можливим провести розгляд скарги у відсутності слідчого відповідно до ч.3 ст.306 КПК України.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як вбачається з матеріалів справи, слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 23.12.2020 року винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_6 та ОСОБА_3 потерпілими у кримінальному провадженні за № 0001102 від 22.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим не надано оцінки обставинам, викладених у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, не взято до уваги ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 02.11.2020 року, не зазначено мотивів прийняття оскаржуваної постанови та не спростовано доводів заявника, слідчим не зазначено в оскаржуваній постанові на підставі яких зібраних під час досудового розслідування доказів, він прийшов до висновку про те, що ОСОБА_3 не заподіяно моральної, фізичної або майнової шкоди. Слідчим в оскаржуваній постанові зазначено, що в ході досудового розслідування не встановлено вчинення дій з боку правоохоронних органів щодо втручання у приватне життя заявників, оскільки всі дії по збору характеризуючих даних здійснювались в межах кримінального провадження компетентними суб`єктами та у спосіб передбачений КПК України, а як наслідок не встановлено вчинення кримінального правопорушення. Тобто, слідчим вже при винесенні зазначеної постанови констатовано факт про відсутність складу кримінального правопорушення. Разом з тим, у вступній частині оскаржуваної постанови слідчим невірно зазначено номер кримінального провадження та правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
А тому, вказану постанову не можна вважати належним чином мотивованою, оскільки пункт 2 ч.5 ст.110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а слідчим не надано оцінки всім обставинам при прийнятті оскаржуваної постанови.
У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу в цій частині слід задовольнити та скасувати постанову слідчого від 23.12.2020 року в частині відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні.
Згідно з положеннями ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Таким чином, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги в частині визнання дій слідчого незаконними, зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні, надати пам`ятку про процесуальні права, та провести з ОСОБА_3 слідчі дії, передбачені ст.ст.91-94 КПК України, слід відмовити, оскільки відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 від 23.12.2020 року в частині відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні за № 0001102 від 22.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України - скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1