11.12.20 Провадження 1кп-932/683/20
Справа 932/5035/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 грудня 2020 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000643, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 27 липня 2020 року з Дніпровського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт з додатками до нього по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України.
27 липня 2020 року по кримінальному провадженню винесена ухвала про призначення підготовчого судового засідання.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку з декриміналізацією діяння, передбаченого ст. 366-1 КК України на підставі рішення Конституційного Суду України № 13-р/2020 від 27.10.2020 року.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у зв`язку з декриміналізацією діяння.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає можливим задовольнити клопотання обвинуваченого, з наступних підстав.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах, а саме: ОСОБА_4 наказом Департаменту патрульної поліції України № 9 о/с від 21.01.2016 року призначений на посаду інспектора роти № 7 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України, що розташоване за адресою м. Дніпро, пл. Троїцька, 2а. В подальшому відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції №367 о/с від 13.09.2017 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 інспектора роти №7 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, з 17.09.2017 року звільнено зі служби в поліції за власним бажанням на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Таким чином, відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_4 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, та відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону, примітки до ст. 366-1 Кримінального кодексу України є суб`єктом обов`язкового декларування та суб`єктом злочину.
Після звільнення з займаної посади ОСОБА_4 свідомо допустив порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» в частині необхідності подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, будучи ознайомленим з його вимогами, з огляду на таке.
Абзацом 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи які припинили діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність зазначену підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому ч. 1 цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно до підпункту 3 п. 5 розділу 2 «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування , або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» п. 2, п. 5, ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Частиною 1 Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб- сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.
Таким чином, ОСОБА_4 зобов`язаний був у період з 01.01.2018 року до 01.04.2018 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік шляхом заповнення відповідної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції в Реєстрі.
Проте, ОСОБА_4 перебуваючи на території України, будучи суб`єктом декларування, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зареєстрованим 19.03.2017 у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у період з 01.04.2018 до часу повідомлення про підозру, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер та наслідки свого діяння, достовірно знаючи про обов`язок подати до 00 год. 00 хв. 01 квітня 2018 року до Єдиного державного реєстру декларацію особи, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «після звільнення» за 2017 рік, шляхом заповнення останньої на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, будучи проінформованим відділом кадрового забезпечення Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДШ1 про вказаний обов`язок, шляхом доведення до його відома вимог Закону України «Про запобігання корупції» щодо подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, за минулий рік, особами, які припинили таку діяльність, про що свідчить власноручно написана відмітка про ознайомлення (інформаційний лист начальника Департаменту патрульної поліції № 686вн/41/4/01-2017 від 15.02.2017), а також будучи 06.04.2019 Національним агентством з питань запобігання корупції повідомленим про факт неподання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (лист №44- 01/24889/19 від 01.04.2019), маючи всі необхідні умови та технічну можливість її подати, зазначену декларацію не подав.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», органами досудового слідства кваліфіковані за ст. 366-1 КК України.
Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Згідно п.2 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, однак статтею 284 КПК України не визначено як підстав, так й порядку закриття кримінального провадження внаслідок визнання рішенням Конституційного Суду України певного закону чи частини закону такими, що не відповідають Конституції України (тобто неконституційними).
Одночасно за статтею 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінально - процесуального Кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, судом можуть застосовуватися загальні засади кримінального провадження.
Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.
Частиною 1 статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Ці норми кореспондуються із статтею 8 Конституції України, за якою в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
27.10.2020 року рішенням Конституційного Суду України № 13-р/2020 (справа № 1-24/2020(393/201) ст. 366-1 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), і визначено, що вона втрачає чинність з дня ухвалення зазначеного рішення.
Статтею 147 Конституції України встановлено, що Конституційний Суд України вирішує питання, зокрема про відповідність Конституції України законів України. Відповідно до статті 151-2 Конституції України, рішення, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
За статтею 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Таким чином зазначене рішення Конституційного Суду України набрало законної сили 27.10.2020 року та є обов`язковим.
В пункті 4 рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 №15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) зокрема зазначено, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Тобто, в даному випадку не відбулось скасування норми, яка передбачала кримінальну відповідальність, шляхом прийняття закону Верховною Радою України, проте стаття 366-1 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_4 , втратила чинність з 27.10.2020 року внаслідок визнання її неконституційною за рішенням Конституційного Суду України.
Таким чином, на час вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення ст. 366-1 КК України була чинною згідно із Законом № 1700-VІІ від 14.10.2014 року (із змінами та доповненнями). Станом на момент повідомлення ОСОБА_4 про підозру і вручення йому обвинувального акту ст. 366-1 КК України також діяла, а з 27.10.2020 року ст. 366-1 КК України втратила чинність.
З аналізу положень законодавства слідує, що підставою для втрати чинності закону у цілому або його частин є визнання єдиним органом законодавчої влади - Верховною Радою України - такого закону або його окремих положень такими, що втратили чинність, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні - Конституційним Судом України, оскільки його рішення належить сприймати як загальнообов`язковий правовий акт, який діє на усій території України та є обов`язковим для виконання усіма суб`єктами права. І оскільки і в першому і в другому випадку правовими наслідками є втрата законом чи його частиною чинності, втрата чинності законом (чи частини закону) внаслідок визнання їх неконституційними є тотожними набранню чинності законом, яким скасовується кримінальна відповідальність.
Тобто у обох випадках у особи з`являється право бути не притягнутим до кримінальної відповідальності та уникнути негативних наслідків застосування кримінального закону.
З урахуванням викладеного та загальних засад кримінального провадження (зокрема верховенства права та законності), суд вважає можливим задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та закрити на підставі пункту 4 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ст.366-1 КК України у зв`язку з тим, що рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 року статтю 366-1 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (неконституційною).
Керуючись ст. 4, 5, 7, 9 КК України, ст.ст. 284, 314, 371, 372 КПК України суд, -
ПОСТАНОВИВ
Клопотання ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження - задовольнити.
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності норми Кримінального кодексу України через визнання її неконституційною, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000643, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України. закрити.
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя Бабушкінського районного суду ОСОБА_1
м. Дніпропетровська