В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/575/20

Провадження № 1-кп/348/284/20

05 листопада 2020 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Надвірна кримінальне провадження за №0000199 від 17.03.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , з базовою загальною середньою освітою, не працює, проживає у фактичних шлюбних відносин, на утриманні нікого не має, згідно ст. 89 КК України несудимого, громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у сховище.
Злочин ним вчинено при наступних обставинах:
13.03.2020 року близько 20 год 30 хв обвинувачений ОСОБА_4 , проходячи повз домоволодіння свого знайомого ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 , вирішив проникнути всередину підсобного приміщення з метою вчинення крадіжки чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, упевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_4 шляхом вільного доступу 13.03.2020 року близько 20 год 35 хв зайшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 та через незачинені двері проник до підсобного приміщення останнього, звідки таємно викрав спортивний велосипед марки «КНS», іноземного виробництва, помаранчевого кольору, ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109/14/2-188ТВ/20 від 25.03.2020 року становить 3874,47 гривень.
Після вчинення крадіжки обвинувачений ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3874,74 гривень.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням у сховище, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , 31.03.2020 року укладено угоду про визнання винуватості. Така угода відповідає вимогам ст.ст.469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, погоджується на застосування ст. 69 КК України та призначення йому більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції ст. 185 ч.3 КК України, а саме: арешту терміном на 6 місяців.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив кожну угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Прокурором подано заяву потерпілого ОСОБА_6 від 31.03.2020 року, відповідно до якої останній не заперечує щодо укладення угоди про визнання винуватості, а саме надав згоду прокурору у вказаному кримінальному провадженні на укладення угоди про визнання винуватості між ним та підозрюваним ОСОБА_4 . Вважає за можливе призначення покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні ним не подавався.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, а також ствердив про добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив дану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, а саме арешт терміном на 6 місяців.

Прокурор також підтвердив, що угода з обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не прибув, натомість від нього поступила заява, в якій просив розгляд справи проводити в його відсутності.

Заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому погоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, що в силу вимог ч.4 ст. 469 КК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні. Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду за укладення угоди про визнання винуватості.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України - відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст.473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в обсязі підозри та дав згоду на застосування до нього узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди зобов`язання.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на їх основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 .

За наявності кількох обставин, що згідно ст. 66 КК України помякшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, на обліку у психіатра не перебуває, проте перебуває на обліку в наркологічному кабінеті, посередньо характеризується за місцем проживання, на утриманні нікого не має, відсутність обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, сторони погоджуються на застосування ст. 69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого основного покарання, не зазначеного у санкції ч.3 ст. 185 КК України, а саме арешту терміном на 6 місяців.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості злочину та особи обвинуваченого.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Однак, суд констатує, що відповідно до ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 17.07.2020 року до ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначеннням при цьому застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у кримінальну провадженні № 0000464 від 16.07.2020 року, яка станом на час розгляду кримінального провадження ним не внесена, а отже, щодо ОСОБА_4 діє запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також, відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Крім того, ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно довідки Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109/14/2-188ТВ/20 від 25.03.2020 року складають 942,06 грн., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370, 473-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 березня 2020 року, укладену між прокурором Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України 6 (шість) місяців арешту.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави - 942 грн. 06 коп. витрат за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/109/14/2-188ТВ/20 від 25.03.2020 року.
Речовий доказ по справі: велосипед марки «КНS», помаранчевого кольору, який належить ОСОБА_6 і який передано на відповідальне зберігання останньому, після вступу вироку в законну силу залишити за ОСОБА_6 .
Речовий доказ: DVD диск із маркувальними позначеннями «OMEGA», на якому наявний відеозапис з камер відеонагляду, які розташовані на адміністративній будівлі «Надвірнянський відділ поліції Головного управління Національної поліції», який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той самий строк з часу отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1