Справа № 755/5049/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2020 р. м.Київ
Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0010132 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Брянка Луганської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, студента 3-го курсу Київського професійного коледжу з посиленою військовою та фізичною підготовкою, не працюючого, військовозобов`язаного, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Неповнолітньому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 08.12.2019 року, приблизно о 19-00 годині, знаходився по бульвару Верховної Ради, в районі будинку 23-а в м.Києві. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом «Ваз 2101», зеленого кольору, н.з. НОМЕР_1 , 1980 року випуску, який належить громадянину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом, розуміючи, що діє без згоди власника, ОСОБА_3 підійшов до вищевказаного автомобіля, який знаходився біля будинку № 23-а по бульвару Верховної Ради в м.Києві. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 дістав з кишені зв`язку з ключами, які раніше взяв у ОСОБА_8 . Після чого ключем відкрив ліві передні дверцята автомобіля, проник до його салону та сів на сидіння водія.
В подальшому ОСОБА_3 іншим ключем із зв`язки, які раніше взяв у ОСОБА_8 , вставив в замок запалювання, запустив двигун автомобіля «Ваз 2101», н.з. НОМЕР_1 , розпочав рух та виїхав на головну проїзну частину бульвару Верховної Ради, тобто незаконно заволодів транспортним засобом. Після цього, ОСОБА_3 направився на вказаному автомобілі до парку культури «Гідропарк», де на території кіно-трекового театру «Скіф», припаркував його.
Своїми злочинними діями ОСОБА_3 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом марки «Ваз 2101», н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , та завдав останньому шкоди на суму 10740 гривень.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
25.03.2020 року між обвинуваченим (у присутності його захисника та законного представника обвинуваченого) та потерпілим була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України та разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.289 КК України, розміру майнової шкоди, заподіяної потерпілому, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , у вигляді штрафу в сумі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17000 гривень).
В угоді зазначені наслідки її укладення і затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затвердженні угоди.
Потерпілий просив суд затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, законного представника обвинуваченого (які не заперечували проти затвердження угоди) та потерпілого, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно зі ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли сторони, визначена в межах санкції ч.2 ст.289 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам сторін.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473, ст.ст.394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, положення ч.5 ст.474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1 ст.476 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що укладання угоди сторонами є цілком добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогами ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.
Також судом встановлено, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, погоджується з призначенням судом обвинуваченому узгодженого покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 2041 гривень 13 копійки за проведення експертиз (висновки №17-1/80 від 15.01.2020 року, №13-3/154 від 20.03.2020 року). Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-374, 474-476 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 25.03.2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази:
- транспортний засіб марки «ВАЗ 2101», н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні потерпілого ОСОБА_5 , залишити йому за належністю;
- конверт зі змивом з рульового колеса, конверт зі змивом з ручки коробки передач, конверт з мікронашаруванням з сидіння водія, конверт з 5-ма папілярними узорами, конверт з порівняльними матеріалами, два диски DWD-R «Verbatim» 4.7 Gb 120 min, зв`язку з ключами в кількості двох штук та брилок, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0010132, - залишити в матеріалах кримінального провадження №0010132.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України:
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5-7 ст.474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.6-7 ст.474 КПК України,
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1