Справа № 944/4193/20
Провадження №1-кп/944/1026/20
10.11.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мамзара Богданівського району Республіки Грузії, армянина, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , із вищою освітою, пенсіонера, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_7 обвинувачується органами досудового слідства в тому, що 31 березня 2016 року о 11 годині в приймальне відділення Новояворівської районної лікарні №1, яка розташована на вул. Шевченка, 1 в м. Новояворівську Яворівського району Львівської області за медичною допомогою звернулася хвора ОСОБА_8 , яка була оглянута черговим лікарем хірургом хірургічного відділення вказаного медичного закладу ОСОБА_7 . В подальшому, за результатами оглядової рентгеноскопії живота та ультрасонографії органів черевної порожнини, з рахуванням клінічних ознак лікарем хірургом ОСОБА_7 хворій ОСОБА_8 правильно встановлено діагноз «Пухлина (тумор) товстої кишки, кишкова непрохідність, перитоніт, інтоксикація» та о 13 годині 45 хвилин останню госпіталізовано у хірургічне відділення зазначеного медичного закладу. Однак надалі, лікар хірург ОСОБА_7 неналежно виконуючи свої посадові професійні обов`язки, внаслідок недбалого ставлення до них, в порушення вище наведених норм, не здійснив невідкладне операційне втручання в умовах Новояворівської районної лікарні №1 хворій ОСОБА_8 , яке необхідно було здійснити з врахуванням встановленого у неї діагнозу та її стану, а натомість скерував хвору ОСОБА_8 в Львівську обласну клінічну лікарню без супроводу медичних працівників та не санітарним автомобілем медичного закладу, створивши таким чином вкрай небезпечну для її життя клінічну ситуацію, що у свою чергу призвело до настання тяжких наслідків для хворої, у вигляді смерті ОСОБА_8 в дорозі та поступлення її о 17 годині 30 хвилин в приймальне відділення Львівської обласної клінічної лікарні без ознак життя.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 140 Кримінального кодексу України як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинили тяжкі наслідки для хворого.
В підготовчому судовому захисник просив звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України, та закриття кримінального провадження. Зазначив, що він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності минув, оскільки з дня вчинення кримінального правопорушення 31 березня 2016 року сплинуло три роки, перебіг строку давності не переривався.
ОСОБА_7 підтримав заявлене клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечила проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України, вважає за можливе закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 .
В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 не заперечила проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КК України, є нетяжким злочином, яке карається позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років або виправними роботами на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.
Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
При цьому суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ст. 49 КК України.
Як встановлено під час судового розгляду, обвинувачений в межах вказаного кримінального провадження у розшук не оголошувався, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, кримінальне правопорушення вчинено ним вперше.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 8 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Крім того, у постанові від 12 листопада 2019 року по справі № 566/554/16-к Верховний Суд зробив висновок, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України та здійснюється незалежно від визнання обвинуваченим своєї вини у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
За таких обставин клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, оскільки наявні передбачені кримінальним законом підстави та умови звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому, наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності роз`яснені судом обвинуваченому та вони йому зрозумілі.
Крім того, постановою слідчого Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області від 12 травня 2016 року визнано речовим доказом оригінал картки амбулаторного хворого ОСОБА_8 , 1953 року народження, на 74 аркушах із медичними записами, яка була надана потерпілою ОСОБА_6 .
Також постановою слідчого Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області від 10 серпня 2019 року визнано речовим доказом оригінал медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_8 , 1953 року народження, на 11 аркушах із медичними записами, яка була вилучена у Комунального некомерційного підприємства Яворівської районної ради Львівської області «Новояворівська районна лікарня ім. Ю. Липи».
Відповідно до норм ч. 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що речовий доказ оригінал картки амбулаторного хворого ОСОБА_8 , 1953 року народження, на 74 аркушах із медичними записами, слід повернути потерпілій ОСОБА_6 , а оригінал медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_8 , 1953 року народження, на 11 аркушах із медичними записами, - повернути у Комунальне некомерційне підприємство Яворівської районної ради Львівської області «Новояворівська районна лікарня ім. Ю. Липи».
Відносно ОСОБА_7 не обирався запобіжний захід.
Судові витрати та у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 284-286, 288, 369, 376 КПК України, суд,
Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 140 Кримінального кодексу України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності.
Речовий доказ оригінал картки амбулаторного хворого ОСОБА_8 , 1953 року народження, на 74 аркушах із медичними записами, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Речовий доказ оригінал медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_8 , 1953 року народження, на 11 аркушах із медичними записами, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, повернути у Комунальне некомерційне підприємство Яворівської районної ради Львівської області «Новояворівська районна лікарня ім. Ю. Липи».
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1