Дата документу 25.01.2021 Справа № 335/121/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/121/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/99/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 25 січня 2021року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 січня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК Україниза наступних обставин.

Так, 04.01.2021, приблизно о 06 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, зайшов до службового кабінету №6 КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», яка розташована по вул. Миру буд.№1 у м. Запоріжжя. При цьому, з метою реалізації свого злочинного умислу, взяв з собою, заздалегідь підготовлений предмет схожий на ніж, а також вдягнув на обличчя медичну маску.
Після чого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, ОСОБА_8 тримаючи предмет схожий на ніж у правій руці, зайшов до службового кабінету №6 та підійшов до ОСОБА_9 , яка в цей час знаходилась на своєму робочому місці і наказав мовчати та віддати йому гроші, які знаходились у ОСОБА_9 у гаманцю. Після чого, потепліла взяла до рук свою сумку з якої дістала грошові кошти в сумі приблизно 300 гривень (купюрами 50 гривень, 20 гривень, 10 гривень та 5 гривень) 10 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ, в перерахунку на Українську гривню складає 349 гривень, та 1 долар США що згідно з офіційним курсом НБУ, в перерахунку на Українську гривню складає 28 гривень 43 копійки.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 почав оглядати приміщення службового кабінету з метою виявлення цінних речей, після чого наказав потерпілій ОСОБА_9 віддати її мобільний телефон «Samsung j5», в корпусі золотистого кольору, вартістю 1500 гривень. Після чого ОСОБА_8 забрав гроші та мобільний телефон та залишив приміщення службового кабінету та зник у не відомому напрямку.
Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1877 гривень 43 копійки.
05.01.2021 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
05.01.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню №0000026за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.187 КК України.
До слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання слідчогопро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 . В клопотанні вказує на наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 та ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливу на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів до 5 березня 2021 року, слідчий суддя вважав встановленим і доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що в сукупності унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною і прийнятою без з`ясування усіх належних обставин у зв`язку з наступним. Так, прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. Вказує, що ОСОБА_8 у розшуку не перебував, раніше не судимий, визнав свою провину та активно сприяє слідству, а отже відсутні підстави стверджувати про його намір переховуватись. Щодо незаконного впливу на потерпілу зазначає, що ОСОБА_8 вину визнав та добровільно повідомив за яких обставин ним вчинено злочин, тому даний ризик безпідставний. Сторона захисту звертає увагу, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 не враховано, що підозрюваний є раніше не судимою особою в силу ст. 89 КК України, має постійне місце мешкання та реєстрацію де проживає разом із матір`ю пенсійного віку та сестрою, має стійкі соціальні зв`язки, працевлаштований, активно сприяє досудовому розслідуванню, повністю визнав свою провину. Просить скасувати ухвалу слідчого судді, обравши більш м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження.
Підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

В силу ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На думку колегії суддів, рішення слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою прийнято з дотриманням вищезазначених норм національного та міжнародного законодавства.

Для з`ясування зазначених обставин судом вивчено матеріали провадження, вислухано з цього приводу думку сторін кримінального провадження.

Так, розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України. На докази обґрунтованості пред`явленої підозри слідчий суддя послався в оскаржуваній ухвалі.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч.1 ст.187 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до семи років.
Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового слідства або суду, суд бере до уваги серйозність висунутої останньому підозри за вчинення тяжкого насильницького злочину, який кваліфікується за ч. 1 ст. 187 КК України та відомостей щодо не проживання ОСОБА_8 за місцем реєстрації, що свідчить про доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також знайшов своє підтвердження, з урахування того, що ОСОБА_8 обізнаний про місце роботи потерпілої ОСОБА_9 зможе незаконно впливати на потерпілу шляхом вмов, залякування тощо з метою уникнення від покарання за вчинене.

Дані стосовно притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності у минулому, відсутність працевлаштованості та негативної характеристики його співмешканкою ОСОБА_10 дають можливість припускати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно необґрунтованості певних ризиків, передбачених ст. 177 КК України не знайшли свого підтвердження і під час перегляду оскаржуваного рішення апеляційним судом.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

В апеляційній скарзі апелянтом не наведені аргументовані підстави на спростування висновків та рішення слідчого судді, а тому доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими відповідно до обставин, встановлених слідчим суддею.

Доводи захисника щодо наявності у ОСОБА_8 постійного місця проживання та стійких соціальних зв`язків, з урахуванням показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 з приводу життєвого шляху обвинуваченого за останній рік, спростовує такі твердження. При апеляційному розгляді встановлено, що по адресі реєстрації ОСОБА_8 не проживав, а будь-яких переконливих даних щодо наявності у обвинуваченого дійсного місця проживання та родини стороною захисту не надано.

Сприяння досудовому розслідуванню та визнання провини не здатні спростувати висновки слідчого судді стосовно неможливості на даний час застосування відносно ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу.
На даній початковій стадії досудового розслідування запобіжний захід у виді тримання ОСОБА_8 під вартою слід визнати ефективним превентивним заходом задля досягнення дієвості кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 6 січня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 5 березня 2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4