Провадження № 11-кп/4820/19/21
Справа № 677/1391/17 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136 від 19 березня 2017 року, за апеляційними скаргами прокурора, цивільного позивача ОСОБА_10 на вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2019 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2019 року
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волиця Друга Красилівського району, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 3 роки не вчинить нового злочину.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до органу пробації та повідомляти про зміну свого місця проживання та роботи.
Постановлено уточнений цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 задовольнити.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 200000 грн. моральної шкоди, розстрочивши сплату вказаної суми щомісячними платежами в розмірі не менше 2000 грн. до повноліття дітей.
Постановлено цивільний позов ОСОБА_12 залишити без розгляду у зв`язку з відмовою від позовних вимог.
За вироком суду, 19 березня 2017 року близько 15.00 год. в с. Волиця Друга Красилівського району, по вул. Центральній, біля зупинки громадського автотранспорту, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , умисно наніс один удар правою ногою в область правої скроневої ділянки голови ОСОБА_13 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, а саме закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливу під м`якими мозковими оболонками правої півкулі головного мозку (субарахноїдальний крововилив), забою головного мозку в правій тім`яній ділянці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, які є у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 .
Своїми умисними діями, які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що, потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі. Вказує, що суд першої інстанції не, в повній мірі, врахував всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та необґрунтовано застосував до ОСОБА_9 положення ст.ст. 69, 75 КК України, при цьому, належні мотиви прийнятого рішення у вироку судом не викладено. Зазначає, що суд у мотивувальній частині вироку вказав, що ОСОБА_13 спричинено тілесні ушкодження, а саме закриту черепно-мозкову травму в вигляді крововиливу під м`якими мозковими оболонками правої півкулі головного мозку (субарахноїдальний крововилив), забою головного мозку в правій тім`яній ділянці та фактично виключив із обвинувачення ознаку тілесного ушкодження описаного експертом - крововиливу під твердою мозковою оболонкою справа (субдуральної гематоми), але мотивів цього не навів.

В апеляційній скарзі цивільний позивач ОСОБА_10 , не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, просить вирок суду, в частині задоволення цивільного позову, скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким її цивільний позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_9 моральну шкоду по 300 000 грн. на кожну дитину.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, частково погодились з апеляційною скаргою цивільного позивача ОСОБА_10 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та цивільного позивача ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_13 та кваліфікація його дій за ч.2 ст. 121 КК України учасниками судового розгляду не оспорюються, відтак вирок суду, в цій частині, відповідно до ст. 404 КПК України не переглядається.

Разом з тим, є такими що заслуговують на увагу доводи прокурора про безпідставність виключення із обвинувачення ОСОБА_9 ознаки тілесного ушкодження описаного експертами крововиливу під твердою мозковою оболонкою справа (субдуральної гематоми).
Як убачається з висновку комісійної судово-медичної експертизи № 89 від 01.09.2017 року (а.кп. 170-176 Т.2) у ОСОБА_13 , зокрема, виявлено такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу об`ємом близько 140 мл. під твердою мозковою оболонкою (субдуральної гематоми), крововиливу під м`якими мозковими оболонками правої півкулі головного мозку (субарахноїдального крововиливу), забою головного мозку в правій тім`яній ділянці, крововиливів під м`які покрови голови в правій тім`яно-скронево-потиличній ділянці, а також садно спинки носа, садно верхньої губи справа, два садна підборіддя справа, садно на передній поверхні грудної клітки в проекції грудини, субарахноїдальний крововилив, одиничний вогнищевий забій головного мозку, розташування їх один над одним в межах однієї ділянки голови з одного боку вказує на те, що він виник внаслідок одноразової ударної дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею в праву половину голови. Травмуюча сила при цьому могла діяти у бічному напрямку справа на ліво, бічному напрямку справа наліво і знизу догори, або у напрямку спереду назад та справа на ліво. Характер складових виявленої закритої черепно-мозкової трави, їх важкість, локалізація, поширеність, у поєднанні з відсутністю ознак протиудару, виключає можливість виникнення черепно-мозкової травми у ОСОБА_13 внаслідок падіння з положення стоячи на площину, в тому числі і падіння на будь-які виступаючі предмети.
Поява і наростання клінічних проявів (втрата і подальша відсутність свідомості, геміпарез відсутність реакції на світло та больові подразники) в поєднанні з морфологічними проявами (субарахноїдальна гематома, забій головного мозку) дають підстави вважати що закрита черепно-мозкова травма виникла внаслідок останнього за чергою травматичного прикладання сили в ділянку голови.
ЗЧМТ, крововилив під твердою мозковою оболонкою справа (субдуральна гематома) крововиливи під м`якими мозковими оболонками правої півкулі головного мозку (субарахноїдальні крововиливи), забій головного мозку в правій тім`яній ділянці у ОСОБА_13 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення (пункти 2.1.1 а), 2.1.1 г «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень») і стоїть у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 ..
Колегія суддів вважає, що тілесне ушкодження, описане експертами, у виді крововиливу під твердою мозковою оболонкою справа(субдуральна гематома), суд першої інстанції безпідставно виключив з обвинувачення, не навівши мотивів прийнятого рішення, що суперечить вимогам ч.4 ст.370, ч.3 ст.374 КПК України.
Як встановлено в процесі апеляційного розгляду, ОСОБА_9 19 березня 2017 року близько 15 год. 00 хв. в с. Волиця Друга Красилівського району, по вул.Центральній, біля зупинки громадського автотранспорту, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , умисно, наніс один удар правою ногою в область правої скроневої ділянки голови ОСОБА_13 , спричинивши останньому тілесні ушкодження - закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливу під твердою мозковою оболонкою справа (субдуральна гематома), крововиливу під м`якими мозковими оболонками правої півкулі головного мозку (субарахноїдальний крововилив), забою головного мозку в правій тім`яній ділянці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, які є у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 .
Крім того, місцевим судом неправильно застосовано кримінальний закон при призначенні ОСОБА_9 покарання, в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання із застосуванням ст..75 КК України та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій, зокрема, в випадках неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як видно з мотивувальної частини вироку, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення злочину та його наслідки, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаюється у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, відшкодував частково завдані збитки і продовжує їх відшкодовувати та обставини, що пом`якшують покарання: його молодий вік, небажання настання тяжких наслідків для ОСОБА_13 , сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданих збитків, прохання потерпілих не позбавляти обвинуваченого волі, а дати можливість працювати та виплачувати кошти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_13 . При цьому наведені обставини суд першої інстанції визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст. 121 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Призначаючи покарання із застосуванням, ст. 69 КК України, судом першої інстанції обґрунтовано враховано декілька обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, як молодий вік обвинуваченого ОСОБА_9 , добровільне відшкодування майнової та моральної шкоди потерпілій ОСОБА_12 , часткове відшкодування заподіяної моральної шкоди цивільному позивачу ОСОБА_10 , каяття у скоєному, позитивні дані про особу винного.
Разом з тим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , зі звільненням від його відбування з випробуванням, суд не дотримався положень ст.65, 75 КК України та необґрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, без врахування всіх обставин справи, зокрема ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину та його наслідки, які призвели до смерті потерпілого, відтак доводи апеляційної скарги прокурора, з цього приводу, знайшли своє підтвердження.

Колегія суддів вважає, що такі доводи прокурора є обґрунтованими.
Колегія суддів враховує позицію потерпілих, які просили не позбавляти обвинуваченого волі, однак, на переконання колегії судів, позиція потерпілих, з врахуванням обставин кримінального правопорушення, обставин справи, не є визначальною та не дає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.
Не спростовує доводів апелянта і відшкодування потерпілій ОСОБА_12 матеріальної і моральної шкоди та частково цивільному позивачу ОСОБА_10 моральної шкоди, зважаючи на те, що вчинене кримінальне правопорушення класифікується як тяжкий злочин (ч. 4 ст. 12 КК України) та є таким, що спрямований проти життя та здоров`я особи, що в сукупності із вчиненням злочину в стані алкогольного сп`яніння, свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та є підставами для призначення обвинуваченому покарання, яке слід відбувати реально.
Тому, на переконання колегії суддів, місцевий суд належно не дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, не врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення - злочину проти життя і здоров`я особи, повною мірою не обґрунтував його звільнення від відбування призначеного покарання.
А відтак, покарання, визначене судом першої інстанції, із застосуванням ст. 75 КК України, не відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогам захисту основоположних прав особи.
При обранні виду та строку покарання обвинуваченому колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, що він повністю визнав свою вину та розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував потерпілій ОСОБА_12 матеріальну і моральну шкоду та частково моральну шкоду цивільному позивачу ОСОБА_10 , позицію потерпілих щодо призначеного покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, що пом`якшує його покарання, а обставини, що обтяжують його покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, колегія суддів вважає можливим призначити покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією цієї частини ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, яке слід відбувати реально, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність підстав для визнання пом`якшуючими покарання обставинами активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений сприяв досудовому розслідуванню, надаючи правдиві дані про обставини вчинення злочину та розкаявся, що свідчить про намагання особи відшкодувати завдані злочином збитки.
Підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді 8 років позбавлення волі, на що є посилання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.
Крім того, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню і в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди на неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пов`язаної зі смертю їхнього батька ОСОБА_13 , а тому вимоги цивільного позивача, в частині збільшення розміру моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Положеннями ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру морального відшкодування у сумі 200000 грн., із розстроченням сплати вказаної суми щомісячними платежами в розмірі не менше 2000 грн. до повноліття дітей, суд не в достатній мірі урахував розмір спричинених моральних страждань неповнолітніх дітей у зв`язку із смертю їх батька ОСОБА_13 та вчиненим щодо нього тяжкого злочину.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження цивільним позивачем ОСОБА_10 , в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був заявлений позов про стягнення моральної шкоди, завданої злочином по 300 тис. грн. на кожну дитину.

Представник ОСОБА_16 , не маючи повноважень, у відповідності до договору про надання правової допомоги від 12.10.2017 року, подала заяву про зменшення суми позовних вимог, що не врахував суд першої інстанції.
Крім того, колегією суддів враховано, і те що, в суді першої інстанції представником потерпілої ОСОБА_10 - адвокатом ОСОБА_16 неправомірно було заявлено вимоги про зменшення позовних вимог в інтересах особи, яку вона представляла, до 200 000 гривень щомісячними платежами до повноліття дітей, так як доказів на підтвердження таких повноважень представником надано суду не було.

З матеріалів провадження(а.с.164-168 Т.1) та доданих квитанцій(на 6 тис.грн.) в апеляційній інстанції вбачається, що обвинуваченим ОСОБА_9 було відшкодовано моральну шкоду цивільному позивачу ОСОБА_10 в розмірі по 23 000 грн. на кожну дитину.

В процесі апеляційного розгляду обвинувачений визнав цивільний позов ОСОБА_10 та її апеляційну скаргу з врахуванням вже сплачених 46 тис. грив. на двох дітей.

За таких обставин, колегія суддів враховує наслідки вчиненого злочину, в результаті чого настала смерть потерпілого ОСОБА_13 , в якого залишилось двоє неповнолітніх дітей, характер та обсяг їх душевних страждань, враховуючи загальні засади розумності та справедливості, вважає за можливе, у відповідності до ст. 1168 ЦК України, збільшити розмір заподіяної моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь цивільного позивача ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі по 270 000 гривень, на кожну дитину, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Інші підстави для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора та цивільного позивача ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2019 року щодо ОСОБА_9 , в частині призначення покарання обвинуваченому та його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, та в частині цивільного позову ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди скасувати і ухвалити свій вирок.
Призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України покарання, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь цивільного позивача ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди по 270 000 грн., на кожну дитину, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4