н/п 1-кп/953/520/20
"10" серпня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представників потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_10 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки м.Часів Яр Донецької області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
в скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України,-
Обвинувачений акт, за своїм змістом відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення прокурору відсутні.
Потерпілою під час досудового розслідування поданий цивільний позов. У підготовчому судовому засіданні потерпілою поданий змінений позов, в якому вона пред`являє вимоги лише до ОСОБА_10 та збільшує розмір спричиненої шкоди. Враховуючи положення ст. 128 КПК України, суд вважає за необхідне прийняти змінений позов до розгляду.
Також до суду від потерпілої надійшло клопотання про накладання арешту на майно обвинуваченої, а саме автомобіль Toyota C-HR державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження та користування, з переданням вказаного автомобіля на зберігання до спеціального майданчику «Інформ-ресурс».
В обґрунтування клопотання зазначає, що вказаний автомобіль є єдиним майном обвинуваченої та за його рахунок може бути відшкодована шкода, заявлена потерпілою у позові. При цьому обвинувачена користується автомобілем, що знижує його вартість, також може пошкодити автомобіль або його знищити, оскільки вона систематично порушує ПДР України.
Прокурор не заперечував проти клопотання.
Захисник та обвинувачена проти задоволення клопотання заперечували.
Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ухвалою слідчого судді від 26.06.2019р. на майно ОСОБА_10 , а саме автомобіль Toyota C-HR державний номерний знак НОМЕР_1 , був накладений арешт, шляхом заборони його відчуження, з метою забезпечення можливої конфіскації, яка передбачена санкцією інкримінуємого їй злочину ч.4 ст. 190 КК України .
Враховуючи, що арешт на автомобіль обвинуваченої в рамках даної справи вже накладений, із забороною його відчуження, підстав, які передбачених ч.1 ст. 170 КПК України, для повторного накладання арешту автомобіля, із забороною обвинуваченій ним користуватися, суду не наведено.
Посилання потерпілої на можливе пошкодження або знищення автомобіля, ґрунтується на припущеннях, які не підтверджені доказами.
Надана суду копія аналітичного звіту не є доказом, в розумінні положень ст. ст.84,99 КПК України. Постанов про притягнення обвинуваченої до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, суду не надано.
Експлуатація автомобілю, яка впиває на його ринкову вартість не є завданням арешту майна.
На підставі наведеного, клопотання про накладання арешту задоволенню не підлягає.
Також потерпілою заявлено клопотання про призначення по даній справі комісійної судово-медичної експертизи для підтвердження негативного впливу на її стан здоров`я, вчиненням у відношенні неї інкримінуємого обвинуваченій злочину.
Прокурор не заперечував проти клопотання.
Захисник та обвинувачена проти задоволення клопотання заперечували
Відповідно до ч.1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Частиною 1 ст. 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Враховуючи, що на теперішній час, по справі проводиться підготовче судове засідання, тоді як експертиза може бути призначена лише під час судового розгляду, після з`ясування позиції сторін, підстав для задоволення клопотання про призначення експертизи на стадії підготовчого провадження, суд не вбачає.
На підставі вищезазначеного та враховуючи, що судом проведені всі підготовчі дії, передбачені нормами чинного КПК України, суд вважає за можливе призначити справу за обвинуваченням ОСОБА_10 до судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 128, 170, 242, 314-317, 332 КПК України, суд, -
Проведення судового розгляду кримінального провадження визначити у відкритому судовому засіданні колегією суддів.
Змінений цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про відшкодування шкоди від 16.06.2020р., прийняти до розгляду.
В задоволені клопотань потерпілої про арешт майна, призначення експертизи - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Повний текст виготовлений 14.08.2020р.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3