23.12.2020
Ленінський районний суд м.Харкова
У Х В А Л А
Іменем України

23 грудня 2020 р. Справа №642/6384/19
Провадження 1-кс/642/2477/20
Суд у складі: Слідчий суддя ОСОБА_1 ,
Секретаря ОСОБА_2 ,

За участі сторін: прокурора ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002244 від 12.09.2019, про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за ч.1 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного Ленінським районним судом м. Харкова ухвалою від 27.03.2020 на автомобіль CITROEN модель С 2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником та користувачем якого він є.
В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002244 від 12.09.2019, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. 27.03.2020 Ленінським районним судом м. Харкова було накладено арешт на належне заявнику ОСОБА_4 майно - автомобіль марки CITROEN модель С 2, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно ухвали суду вказано, що автомобіль визнано речовим доказом, відповідно до ст. 98 КПК України. В ухвалі зазначено про наявність від імені ОСОБА_5 заяви про розгляд клопотання за його відсутності, однак такої заяви він не надавав, копію ухвали суду про арешт майна отримав самостійно у суді. На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002244 триває. До теперішнього часу його не викликали до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, про статус у даному кримінальному провадженні невідомий. За час з моменту початку досудового розслідування (12.09.2019) орган досудового розслідування мав можливість провести всі необхідні слідчі (розшукові) дії, відповідні експертизи. Вважає, що у подальшому вже відпала потреба у арешті вказаного автомобіля, оскільки відсутні обставини, які б призвели до наслідків, для запобігання яких був він накладений.
У судовому засіданні власник майна доводи клопотання підтримав, прохав його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.
Вислухавши думку заявника та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З долученої до матеріалів клопотання ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27 березня 2020 року, вбачається, що слідчим суддею було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , накладено арешт на автомобіль марки CITROEN модель C 2 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником та безпосереднім користувачем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.
Слідчий суддя вважає, що заявник в розумінні ст. 64-2 КПК України та ст. 1 Протоколу до Європейської конвенції прав людини та основних свобод, має гарантоване право на вільне володіння своїм майном, зокрема транспортним засобом, який перебуває під арештом.
Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).
Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 316-319, 321 ЦК України, визначено та законодавчо закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає, що кожна особа має право на безперешкодне користування своїм майном, а також задекларовано право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд здійснювати щодо свого майна будь-які дії, вчиняти будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.
Так, слідчий суддя враховує ті обставини, що органом досудового розслідування накладено арешт на майно особи, яка не є ані підозрюваним, ані особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, на даний час органом досудового розслідування проведено всі необхідні слідчі дії стосовно арештованого майна. В той же час доказів, які б на теперішній час свідчили про потреби досудового розслідування на такий ступінь втручання у право власності ОСОБА_4 слідчому судді не надано.
З матеріалів клопотання, пояснень сторін вбачається, що кримінальне провадження №0002244 від 12.09.2019 здійснюється за ч. 1 ст. 307 КК України, санкція якої не передбачає конфіскацію майна, а тому подальше обмеження власника в користуванні власністю є безпосередньо порушенням його конституційних прав.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового скасування арешту, а саме заборонивши власнику - ОСОБА_4 право відчуження та розпорядження автомобілем CITROEN модель С 2, державний № НОМЕР_1 , повернувши у користування.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 , про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати частково арешт майна накладеного ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 27.03.2020р. на автомобіль CITROEN модель С 2, державний № НОМЕР_1 , заборонив власнику - ОСОБА_4 права відчуження, розпорядження, автомобілем CITROEN модель С 2, державний № НОМЕР_1 .
Повернути автомобіль CITROEN модель С 2, державний № НОМЕР_1 , власнику у користування.
Ухвала оскарженню до Харківського Апеляційного суду не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1