Справа № 201/6692/20
Провадження № 1-кс/201/2624/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження №0000680 від 23 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 15.07.2020 надійшла скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження №0000680 від 23 березня 2020 року. В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 22 березня 2020 року у ОСОБА_4 було вилучено належний йому травматичний пістолет FLARM T910, патрони для нього, дозвіл на зброю, посвідчення громадського активіста з охорони громадського порядку та автомобіль Opel Vectra. 30 березня 2020 року заявником до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, проте відповіді не отримав. Після чого було подано скаргу слідчому судді, який ухвалою від 24.03.2020 скаргу задовольнив частково, зобов`язав уповноважену особу Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області негайно повернути власнику документи, вилучені у ОСОБА_4 при огляді 23 березня 2020 року в межах кримінального провадження №0000680 від 23 березня 2020 року, а пістолет та патрони - одразу після завершення експертизи, у разі, якщо буде встановлено, що вони не відносяться до вогнепальної зброї. Оскільки строки для проведення експертизи пройшли, заявник просить повернути власнику вказане майно.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 17.08.2020 подала заяву про розгляд скарги в його відсутності, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області в судове засідання 17.08.2020 не з`явився, про дату судового засідання був повідомлений належним чином (в справі є відповідні підтвердження), надав заперечення проти задоволення скарги, що відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 22 березня 2020 року у ОСОБА_4 було вилучено належний йому травматичний пістолет FLARM T910, патрони для нього, дозвіл на зброю, посвідчення громадського активіста з охорони громадського порядку та автомобіль Opel Vectra.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2020 накладено арешт на автомобіль шляхом заборони відчуження, використання, а також заборонити розпорядження автомобілем - автомобіля Opel Vectra, легковий-седан-В д/н НОМЕР_1 , темно синього кольору на час проведення експертизи.

30 березня 2020 року заявником до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, проте відповіді не отримав. Після чого було подано скаргу слідчому судді.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2020 скаргу заявника задоволено частково. Зобов`язано уповноважену особу Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області негайно повернути власнику документи, вилучені у ОСОБА_4 при огляді 23 березня 2020 року в межах кримінального провадження №0000680 від 23 березня 2020 року, а пістолет та патрони - одразу після завершення експертизи, у разі, якщо буде встановлено, що вони не відносяться до вогнепальної зброї.

З наданих начальником СД Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області заперечень вбачається, що пістолет та автомобіль направлено для проведення експертизи, відповідно до по постанов від 28 липня 2020 року та 13 серпня 2020 року.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, які набрали законної сили є обов`язковими до виконання.

Кримінальним процесуальним кодексом України не врегульовано, які рішення має приймати слідчий суддя у разі, якщо питання, які підіймає заявник у своїй скарзі на дії слідчого або прокурора вже були предметом розгляду в суді та за якими вже було прийнято відповідне процесуальне рішення, що набрало законної сили.

Натомість, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься обов`язковість судових рішень.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частинами 4 та 5 ст. 9 КПК України передбачено, що у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим, на шкоду одній зі сторін.

Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» від 26.07.2012 та у справі «Глоба проти України» від 05.07.2012 вказано, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому встановивши, що доводи, викладені у даній скарзі вже були предметом судового дослідження і щодо них прийнято рішення по суті, яке набрало законної сили та є чинними, слід дійти висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні даної скарги.

Доходячи до такого висновку слід врахувати, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. (п. 58 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Серявін проти України"). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 318-380 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження №0000680 від 23 березня 2020 року відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1