ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/524/21 Справа № 188/1257/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

27 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з матеріалами кримінальних провадженнь, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 16 липня 2020 року та № 0000442 від 02 вересня 2020 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2020 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Троїцьке Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, в частині клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання із застосуванням положень ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Разом з цим, ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому остаточне покарання, із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Також, цим вироком ОСОБА_6 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, але не більше ніж до набрання вироком законної сили, який спливає 30 січня 2021 року.
25 січня 2021 року, до початку апеляційного розгляду цього кримінального провадження від прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 надійшло клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор вказує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких та нетяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Разом з цим, прокурор зазначає, що обвинувачений раніше судимий, не має стійких соціальних зв`язків, постійного джерела доходу і схильний до обману. З огляду на викладене прокурор вважає, що на цей час наявні ризики, визначенні п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконно впливати на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, а тому запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою має бути продовжено на 60 днів з дня винесення ухвали.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав своє клопотання та просив його задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла таких висновків.
Вирішуючи питання обґрунтованості клопотання прокурора та необхідності продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється за правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України, передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частиною 5 статті 199 КПК Ураїни, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Частиною 1 статті 183 КПК України, передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.
З огляду на те, що апеляційною інстанцією кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 на цей час не розглянуто, й вирок суду першої інстнації не набрав законної сили, а строк тримання обвинуваченого під вартою був продовжений на 60 днів, та спливає 30 січня 2021 року, на переконання колегії суддів, є необхідність розглянути клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких, суворість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні цих злочинів, яке передбачено, зокрема у виді позбавлення волі на строк до 6 років, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, не має постійного джерела доходу, має постійне місце проживання, а також, відсутність стійких соціальних зв`язків.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, не зменшилися та не припинили існувати.
Разом з цим, апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Отже, колегія суддів, враховуючи вищенаведене, а також, що апеляційне провадження щодо обвинуваченого не закінчено, вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, тому доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 є обгрунтованими, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 цього Кодексу.
Разом з цим, матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і неможливим на цей час застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст. ст. 331, 401, 405 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Клопотання прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 березня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4