УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)

08 грудня 2020 року Місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ другого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , про накладення арешту,-

УСТАНОВИВ:

Старший слідчий з ОВС 2 ВРКП СУ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про накладення арешту на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль марки «BMW» модель «X5», білого кольору, 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , держаний номерний знак НОМЕР_2 .

В обґрунтування доводів клопотання слідчий посилається на наступне.

СУ ГУ ДФС в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000054 від 10.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «Столес Лоджистік» зареєстровано 16.09.2011 в у Виконавчому комітеті Одеської міської ради Одеської області, про що здійснено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення державної реєстрації під № 0042527, видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи №267441 та присвоєно унікальний податковий номер в Єдиному державному реєстрі підприємств юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за номером 37872143.

19.09.2011 ТОВ «Столес Лоджистік» за №8682 взято на податковий облік в органах Державної податкової служби. З моменту заснування по теперішній час ТОВ «Столес Лоджистік» перебуває на обліку в Головному управлінні Державної податкової служби, Північне управління у місті Одесі, Суворовська Державна податкова інспекція. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 200019261 від 12.01.2012 ТОВ «Столес Лоджистік» зареєстровано платником податку на додану вартість за індивідуальним податковим номером №45. Основним видом діяльності ТОВ «Столес Лоджистік» є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код ВЕД _52.29).
Протоколом №2 Загальних Зборів Учасників ТОВ «Столес Лоджистік» від 16.11.2011 вирішено призначити на посаду директора підприємства ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 ). Того ж дня Наказом №3-к ОСОБА_5 призначено на посаду директора ТОВ «Столес Лоджистік».

Згідно до пункту 2 ч.1 ст. 12 Розділу 12 Статуту ТОВ «Столес Лоджистік» встановлено, що до органів управління Товариством відноситься директор (дирекція) як виконавчий орган.

Частиною 7 Статуту ТОВ «Столес Лоджистік» передбачено, що в товаристві створюється виконавчий орган директор, який здійснює поточне керівництво діяльністю підприємства.

Відповідно до п.2 ч.10 ст.6 Розділу 6 Статуту ТОВ «Столес Лоджистік», встановлено, що директор Товариства «…здійснює керівництво поточною діяльністю Товариства і несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань…; …затверджує підписами усі документи фінансового, матеріального, майнового, розрахункового та кредитного характеру, які є основною бухгалтерських записів, в тому числі угоди, зобов`язання, звіти та баланси…»

Статтею 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями встановлено, що керівник підприємства як посадова особа Товариства зобов`язаний: згідно п.п. 16.1.2 «вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів»; згідно п.п. 16.1.3 «подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів»; згідно п.п. 16.1.4 «сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом та законами».

Пунктом 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України регламентовано, що для цілей оподаткування, платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. ст. 8 та 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» керівник підприємства: несе відповідальність за організацію бухгалтерського обліку на підприємстві; забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років; створює необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечує неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів; відображає в облікових регістрах господарських операцій у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені; несе відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних.

Відповідно до довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №336 від 29.12.2004, до обов`язків директора (начальника, іншого керівника) підприємства входить керування виробничо-господарською та фінансово-економічною діяльністю підприємства, окрім того, вона відповідає за наслідки прийнятих рішень, а також фінансово-господарські результати його діяльності, забезпечує виконання підприємством усіх зобов`язань перед державним та місцевим бюджетами.

Таким чином, займаючи посаду директора ТОВ «Столес Лоджистік», що пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків, ОСОБА_5 , як службова особа підприємства відповідав за правильність нарахування і своєчасність сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), як це передбачено чинним законодавством України.

Діючи в порушення зазначених вимог законів ОСОБА_5 , усвідомлюючи покладену на нього відповідальність і бажаючи уникнути виконання зобов`язань перед бюджетом, а саме сплачувати обов`язкові податки, збори (обов`язкові платежі), усвідомлюючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді несплати податків, зборів (обов`язкових платежів) і ненадходження їх до бюджету, ОСОБА_5 вчинив ряд умисних протиправних дій, що виразилися в наступному.

Будучи директором ТОВ «Столес Лоджистік» ОСОБА_5 при здійсненні фінансово-господарської діяльності підприємства, маючи злочинний намір та корисливу мету, спрямовану на ухилення від сплати податків, розуміючи незаконність своїх дій, а також те, що операції з поставки транспортних послуг та послуг з організації транспортно-експедиційного обслуговування виконані ТОВ «Транс-Групп» (ЄДРПОУ 40140475), ТОВ «КК «Контракт» (нова назва ТОВ «Сільгоспінвестіндастріалгруп») (ЄДРПОУ 38017540), ТОВ «Бєл-Транс» (ЄДРПОУ 37136296) не мали реального характеру, в період з січня 2016 року по березень 2020 року склав та подав до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси податкові декларації з податку на додану вартість в яких безпідставно відобразив суми коштів по фінансово-господарським операціям з вище зазначеними суб`єктами господарської діяльності, що призвело до заниження за звітні (податкові) періоди з січня 2016 року по лютий 2020 року податку додану вартість що підлягав сплаті до бюджету на загальну суму 6 149 381 грн.

Таким чином, директором ТОВ «Столес Лоджистік» ОСОБА_5 порушено вимоги п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п.193.1 ст. 193, п.198.1 п.198.2, 198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1, п. 201.2 ст. 201, п.11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами і доповненнями, ч.2 ст. 3, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» від 16.07.1999 №996-XIV із змінами і доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704, із змінами і доповненнями, «Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, «Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 із змінами і доповненнями, що спричинило нанесення збитків Державному бюджету України на загальну суму 6 149 381 грн., що в сім тисяч і більше разів перевищує установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету держави коштів в особливо великих розмірах.
25.11.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Винуватість ОСОБА_5 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, перелік яких зазначено в клопотанні. Дані докази є вагомими доказами вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину.

Частиною 2 статті 8 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України» визначено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , які кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 212 КК України, Державному бюджету завдано збитки у розмірі 6 149 381 грн.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з чим, у разі визнання судом його винним, йому загрожує покарання у вигляді штрафу від п`ятнадцяти тисяч до двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України «…За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене, у разі визнання судом винним ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, йому загрожує штраф не менший за розмір майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням, яка станом на теперішній час згідно висновку експерта Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №20-2124/2125 від 29.05.2020 за результатами проведення судової економічної експертизи по матеріалам кримінального провадження №0000054 від 10.07.2019 складає 6 149 381 грн.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 не має жодних активів у вигляді рухомого та нерухомого майна станом на теперішній час.

Однак, згідно листа №1168.08.1-29 управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України встановлено, що ОСОБА_5 перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що наявний актовий запис про шлюб №1349 від 18.09.2010.

ОСОБА_9 , згідно матеріалів кримінального провадження є володільцем трьох житлових квартир, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та є власником транспортного засобу марки BMW модель X5 білого кольору, держаний номерний знак НОМЕР_2 .

Тому слідчий просить накласти арешт на вищезазначене нерухоме майно та транспортний засіб.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на його необгрунтованність та незаконність.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухивши сторін, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
Правові підстави для арешту майна в контексті положень закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

До матеріалів провадження долучено договори купівлі-продажу, договори дарування, шлюбний договір та інші документи, з яких вбачається наступне.

Так, згідно шлюбного договору, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 02.12.2020, все майно, в тому числі рухоме і нерухоме, придбане та/або набуте чоловіком або жінкою в період зареєстрованого шлюбу, є особистим майном і належить на праві особистої власності тому з подружжя, на чиє ім`я воно було придбане чи набуте.

Згідно договору дарування, укладеного 24.06.2019, ОСОБА_5 безоплатно передав у власність ОСОБА_9 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно договору дарування, укладеного 24.06.2019, ОСОБА_5 безоплатно передав у власність ОСОБА_9 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.11.2003, квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_13 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9 ) в рівних частках.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «BMW» модель «X5», білого кольору, 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , належить ОСОБА_12 .

Таким чином, дослідивши клопотання та доданні до нього матеріали, слідчий суддя приходить висновку, що зазначене в клопотанні майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не належить підозрюваному ОСОБА_5 , не перебуває у сумісній власності, отже не може бути використано як засіб забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбаченого санкцією статті, інкримінованої ОСОБА_5 , чи відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи вищевикладене, слідчим суддею не вбачається правових підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ другого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_6 про накладення арешту.

Ухвала протягом п`яти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя: