Справа № 629/3994/20
Номер провадження 1-кп/629/477/20
УХВАЛА

14 грудня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду міста Лозова, Харківської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- 11.06.2020 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі позбавлення волі, на підставі ст. 104, 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.ч.1,2 ст.304 КК України,
в с т а н о в и в:
В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.ч.1,2 ст.304 КК України.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 18 січня 2021 року.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, та враховуючи особу обвинуваченого, який офіційно не працює, тобто не має стійких соціальних зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, скоїв нові злочини, серед яких умисний корисливий злочин та умисні тяжкі злочини.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора.
Захисник-адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечувала, вважала його необґрунтованим. Вказала, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, ОСОБА_4 не має наміру перешкоджати встановленню істини у справі, впивати на потерпілих та свідків. Обвинувачений має постійне місце проживання, в зв`язку з чим просила змінити останньому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора.
При вирішенні зазначеного клопотання суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.304 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до десяти років, будучи раніше судимим на шлях виправлення не став і знову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення. Викладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, може переховуватися від суду.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_4 є раніше судимою особою, був засуджений за вчинення корисливого злочину, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
З огляду на особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій щодо переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, таким чином перешкодити встановленню істини у даному кримінальному провадженні, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду.
Крім того, на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, потерпілі та свідки не допитані, не досліджені докази по справі, а тому є підстави вважати, що обвинувачений, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, може незаконно впливати на потерпілих та свідків.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та в ході судового розгляду стороною захисту не доведені.
При цьому, суд не приймає доводи захисника про те, що наявні підстави для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, оскільки в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшились.
Враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, суд вважає, що встановлені відомості про особу обвинуваченого в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та його тяжкості, встановленими ризиками, передбаченими ст.177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Оскільки кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу, тобто до 18 січня 2021 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, його вік та репутацію, міцність соціальних зв`язків, вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати, а їх доведеність об`єктивно вбачається із системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого є недостатніми, щоб забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків. У зв`язку з наведеним, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331, 371, 372 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Задовольнити клопотання прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 11 лютого 2021 року включно.
Відлік строку запобіжного заходу рахувати з дня постановлення ухвали, а саме з 14 грудня 2020 року.
В задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1