У Х В А Л А
іменем України

11 грудня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку іноземної держави у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України,

у с т а н о в и в:

13.11.2020 до суду надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку іноземної держави відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України, на підставі статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, пунктів 7, 8, 12 Розділу XII Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, для подальшого відбування покарання, призначеного вироком Невського районного суду міста Санкт-Петербурга від 26.11.2018.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 13.10.2020 наказом Міністерства юстиції України № 3537/5 було прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, пунктів 7, 8, 12 Розділу XII Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 № 2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2019 за № 956/33927, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 03.08.2020 за № 06-86651/20.

ОСОБА_4 засуджений вироком Невського районного суду міста Санкт- Петербурга від 26.11.2018 до позбавлення волі на строк 8 років за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 30, частиною 5 статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу "Інтернет"), групою осіб за попередньою змовою, у особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Останнім відомим місцем проживання засудженого ОСОБА_4 на території України є АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ "Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Санкт-Петербургу і Ленінградській області", кінець відбуття строку покарання визначено: 22.02.2026.

На підставі викладеного, з урахуванням положень статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, Міністерство юстиції України звернулося з цим клопотанням.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, у клопотанні просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав викладених у ньому, вважав його таким, що підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, дійшов наступного.

Частиною 1 статті 7 Кримінального кодексу України передбачено, що громадяни України та особи без громадянства, що постійно проживають в Україні, які вчинили кримінальні правопорушення за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно до частини 1 статті 602 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 1983 року передбачено, що компетентні органи держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Статтею 11 Конвенції про передачу засуджених осіб передбачено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Відповідно до частини 1 статті 606 Кримінального процесуального кодексу України засуджену судом України особу може бути передано для відбування покарання в іншу державу, а засудженого іноземним судом громадянина України прийнято для відбування покарання в Україні тільки за умов: 1) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; 2) якщо вирок набрав законної сили; 3) якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж якнайменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; 4) якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; 5) якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; 6) якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; 7) якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Згідно частини 4 статті 610 Кримінального процесуального кодексу України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Вироком Невського районного суду міста Санкт-Петербурга від 26.11.2018 (справа № 1-778/2018), залишеним без змін апеляційною ухвалою судової колегії у кримінальних справах Санкт-Петербурзького міського суду від 17.09.2019, ОСОБА_4 засуджений за частиною 3 статті 30, частиною 5 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, із застосуванням статті 64 Кримінального кодексу Російської Федерації, до позбавлення волі на строк 8 років, з відбуттям покарання в виконавчій колонії суворого режиму. Строк відбуття покарання, рахується з 26.11.2018, із зарахуванням до відбутого покарання часу тримання під вартою з 23.02.2018, із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі (а. с. 4-15).

17.09.2019 вирок набрав законної сили, що підтверджується розпорядженням про виконання набраного законної сили вироку (а. с. 16).

Довідкою про відбутий та не відбутий строк позбавлення волі підтверджується, що станом на 10.03.2020 відбутий строк ОСОБА_4 за вказаним вироком складав - 02 роки 18 днів, а не відбутий строк складав - 05 років 11 місяців 12 днів (а. с. 19).

10.03.2020 засуджений ОСОБА_4 звернувся із заявою про переведення його на територію України для відбування покарання (а. с. 20). Крім того, ОСОБА_4 був ознайомлений з чинним кримінальним законодавством України (а. с. 21).

Даними копій паспорта серії НОМЕР_1 , листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.5-1895/6-20 від 21.02.2020 підтверджується, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Харкові, є громадянином України, мав останнє зареєстроване місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 25-27, 28).

Даними копій медичної довідки, характеристики, довідки про заохочення та стягнення ФКУ "Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Санкт-Петербургу і Ленінградській області підтверджується, що ОСОБА_4 має в цілому нормальний стан здоров`я, прагне до виправлення, характеризується позитивно, заохочень або стягнень не має (а. с. 22-24).

З урахуванням обставин, повідомлених у клопотанні та доданих до нього документах, клопотання Міністерства юстиції України відповідає вимогам частини 2 статті 610 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 610 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 кваліфіковане за частиною 3 статті 30, частиною 5 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу "Інтернет"), групою осіб за попередньою змовою, у особливо великому розмірі (а. с. 17, 18).

Санкцією частини 5 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такої та зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого чи довічним позбавленням волі.

Статтею 64 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачено призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено за вчинений злочин.

Статтею 307 Кримінального кодексу України за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, - караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього, - караються позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Частиною 2 статті 15 Кримінального кодексу України передбачено, що замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Отже, згідно національного законодавства України, кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 , передбачена вказаним вироком іноземної держави за частиною 3 статті 30, частиною 5 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації відповідає кваліфікації за частиною 2 статті 15, частини 3 статті 307 Кримінального кодексу України, як закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великих розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

У відповідності до вимог пункту "b" частини 1 статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 1983 року, замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів, а тому суд, відповідно до вимог частини 1 статті 65 КК України, після приведення цього вироку у відповідність до національного законодавства України вважає за необхідне визначити покарання у виді 8 років позбавленні волі відповідно до пункту 2 частини 4 статті 610 Кримінального процесуального кодексу України, не застосовуючи додаткове покарання, передбачене частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України у виді конфіскації майна.

За таких обставин, клопотання про приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями9-12 Конвенції про передачу засуджених осіб, статтями 372, 602-604, 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання Міністерства юстиції України - задовольнити.

2. Привести вирок Невського районного суду міста Санкт-Петербурга від 26.11.2018 (справа № 1-778/2018), залишений без змін апеляційною ухвалою судової колегії у кримінальних справах Санкт-Петербурзького міського суду від 17.09.2019, за злочин, передбачений частиною 3 статті 30, частиною 5 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України.

Визначити, що відповідальність за злочин, який вчинений ОСОБА_4 за вироком Невського районного суду міста Санкт-Петербурга від 26.11.2018, залишеним без змін апеляційною ухвалою судової колегії у кримінальних справах Санкт-Петербурзького міського суду від 17.09.2019 , за частиною 3 статті 30, частиною 5 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації,передбачена частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України, із застосуванням пункту 2 частини 4 статті 610 Кримінального процесуального кодексу України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 26.11.2018, із зарахуванням до відбутого покарання часу тримання під вартою з 23.02.2018, із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1