Кримінальне провадження № 194/594/20
Номер провадження 1-кп/194/135/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2020 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 травня 2020 року за № 0000186 за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Осінники Кемеровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, на утриманні нікого не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.09.1995 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст. 42 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого 22.08.1997 року за постановою Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 21.08.1997 року на підставі ст. 5 Закону України «Про амністію» від 26.06.1997 року;

- 15.09.2000 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково 25.06.2002 року за постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22.06.2002 року на невідбутий строк 10 місяців 12 днів;

- 01.08.2003 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 21.10.2006 року по відбуттю строку;

- 11.03.2008 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 188, ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. За постановою Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2008 року на підставі ст.ст. 5, 74 Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» від 15.04.2008 року ч. 1 ст. 188 КК України змінена на ч. 1 ст. 185 КК України залишивши покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі стоком на 2 роки, звільненого умовно-достроково 08.06.2010 року за постановою Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2010 року на невідбутий строк 1 рік 2 місяці;

- 13.10.2011 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, звільненого умовно-достроково 24.05.2013 року за постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2013 року на невідбутий строк 4 місяці 4 дні;

- 11 листопада 2015 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, 75, 76 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік (судимість погашена);

- 29 жовтня 2018 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Знятий з обліку 21 листопада 2019 року в зв`язку з закінченням випробувального терміну (судимість погашена),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 17 травня 2020 року приблизно о 17:00 год., знаходячись на лавці, розташованої біля останнього під`їзду будинку № 10-а по вул. Лермонтова в м. Тернівка Дніпропетровської області, переслідуючи корисливий мотив, зловживаючи довірою раніше знайомого йому ОСОБА_6 , що виразилось у проханні надати йому мобільний телефон останнього для здійснення дзвінку, достовірно знаючи, що в майбутньому повертати мобільний телефон не буде, а має мету ним заволодіти, умисно, повторно схилив ОСОБА_6 до того, щоб він, будучи помилково впевнений у правомірності та добросовісності дій ОСОБА_5 , добровільно передав останньому свій мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 3 pro», вартістю 1554,75 гривень. Після цього з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, умисно, повторно ОСОБА_5 під виглядом здійснення дзвінку, з місця події зник, чужим майном розпорядився на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_6 , заподіяв йому матеріальну шкоду в сумі 1554,75 гривень.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив кримінальне провадження розглянути без його участі. Покарання просив призначити на розгляд суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, та підтвердив, що 17 травня 2020 року приблизно о 17:00 год., біля останнього під`їзду будинку АДРЕСА_2 звернувся до ОСОБА_6 з проханням надати йому мобільний телефон для здійснення дзвінка. Він надав йому мобільний телефон, а він втік та заклав у ломбард. З вартістю викраденого згоден. Наполягав на застосуванні ч. 3 ст. 349 КПК України.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, правильно розуміє обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_5 скоїв нетяжкий злочин.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він громадянин України, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади, викликані вживанням опіоїдів, синдром залежності, утримання в умовах ЗПТ, за місцем мешкання характеризується посередньо, громадський порядок не порушував.

З досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_5 , підготовленої 15 липня 2020 року Павлоградським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Раніше судимий. Протягом року тричі притягувався до адміністративної відповідальності, не працює, не одружений, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога та з 30 травня 2013 року проходить курс замісної профілактичної терапії. В установах виконання покарань у виді позбавлення волі провів понад 13 років. За місцем реєстрації характеризується посередньо, громадський порядок не порушує. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає: рецидив злочинів.
Суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 69-1 КК України.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , те, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, проте раніше неодноразово судимий, за що має непогашені судимості, в тому числі за злочини проти власності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, те що ОСОБА_5 не працює, але знаходиться на обліку в центрі зайнятості, також враховуючи висновки досудової доповіді, відповідно до якої ОСОБА_5 не брав участь у складанні досудової доповіді, в установах виконання покарань у виді позбавлення волі провів понад 13 років, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога, та те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, а також відсутність з боку потерпілого будь-яких претензій, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за пред`явленим обвинуваченням в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на певний строк.

Таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Обрати ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляду особистого зобов`язання.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного прибуття до кримінально-виконавчої установи.

Обрати відносно ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Покласти на ОСОБА_3 , такі обов`язки: не відлучатися з м. Тернівка Дніпропетровської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , р/р КБ «ПриватБанк»: НОМЕР_2 в рахунок відшкодування процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи № 2084/20 від 19 травня 2020 року, грошові кошти у розмірі 300 (триста) грн.
Речові докази по кримінальному провадженню:

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 3 pro», картонну коробку від мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 3 pro», товарний чек від 15 липня 2016 року, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити законному володільцеві ОСОБА_6 .

- договір № 1.1781 від 18 травня 2020 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1