Справа № 729/832/20
1-кс/729/161/20 р.

У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

В С Т А Н О В И Л А :
11.08.2020 слідчий Бобровицького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на одяг ОСОБА_5 , який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
11.08.2020 року вилучений одяг ОСОБА_5 , а саме чоловічу спортивну кофту сірого кольору з надписом на ній «PUMA», чоловічі спортивні штани темно-синього кольору з лампасами сірого кольору та чоловічі шкіряні туфлі чорного кольору - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
На даний час, з метою встановлення обставин кримінального правопорушення, існує необхідність у проведенні ряду слідчих дій з вищевказаним одягом та експертиз, тому слідчий з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати та відчуження зазначених речей, просить накласти на них арешт.
ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України 11.08.2020.
Прокурор, слідчий в судове засідання не з"явилися, надали заяи про розгляд клопотання у їх відсутність. Захисник також не з`явився, що відповідно до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до ч.4 ст.107 КПК України.
Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить такого висновку.
Згідно з постановою слідчого від 11.08.2020 року, чоловічу спортивну кофту сірого кольору з надписом «PUMA», чоловічі спортивні штани темно-синього кольору з лампасами сірого кольору та чоловічі шкіряні туфлі чорного кольору - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передані на зберігання до камери збереження речових доказів Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області.
Положеннями абзацу першого ч.1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За приписами ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.98 КК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
З матеріалів клопотання вбачається, що розпочато кримінальне провадження, в ході досудового розслідування в якому під час проведеного обшуку було вилучено одяг затриманого, а саме: чоловічу спортивну кофту сірого кольору з надписом на ній «PUMA», яка забруднена та на якій маються висохлі плями невідомої речовини; чоловічі спортивні штани темно-синього кольору з лампасами сірого кольору, які забруднені та на яких маються плями речовини темно-бурого кольору в районі коліна; чоловічі шкіряні туфлі чорного кольору, які на момент огляду забруднені. Тому, з метою запобігання можливості приховування вказаного одягу, його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для накладення на нього арешту у виді заборони розпоряджатися та користуватися.
У даному випадку, на думку слідчого судді, права власника вказаного майна не будуть порушені, оскільки це не позбавляє його права, у разі необґрунтованого накладення арешту на майно, звернутися із клопотанням про скасування арешту майна відповідно до положень статті 174 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И Л А :
Накласти арешт на чоловічу спортивну кофту сірого кольору з надписом на ній «PUMA», чоловічі спортивні штани темно-синього кольору з лампасами сірого кольору та чоловічі шкіряні туфлі чорного кольору, що перебували у володінні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишеньки, Бориспільського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України та який на даний час перебуває в АДРЕСА_2 , заборонивши розпоряджатись та користуватись вказаним майном.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Бобровицького районного суду ОСОБА_1