КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на вилучене під час обшуку 30 червня 2020 року в автомобілі Mercedes-Benz Vito111 CDI, 2009 року, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 і яким користується ОСОБА_10 , майно, а саме на: мобільний телефон Iphone ІМЕІ на кришці НОМЕР_2 в чохлі чорного кольору; мобільний телефон Нокіа 105, ІМЕІ НОМЕР_3 з сім картою мобільного оператора Київстар № НОМЕР_4 ; пристрій raksa 120 в корпусі чорного кольору; кепку чорного кольору; платок кольору хакі; ключ з брелоком БМВ; ключ Гардиан; ключ Azbe, зв`язку з двох ключів (Artec, Bruno), зв`язку з трьох ключів (Адекс, Kaie, Favour) з брелком, ключ Moturra, змиви з керма та коробки передач, автомобіль марки Mercedes-Benz Vito 111 CDI, 2009 року, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно ухвали слідчого судді, вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідно є підстави для накладення арешту на вказане майно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу в частині накладення арешту на автомобіль Mercedes-Benz Vito111 CDI, 2009 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі права власності належить ОСОБА_7 , в решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Як зазначає представник, висновки органу досудового розслідування нібито про те, що транспортний засіб має ознаки речового доказу є безпідставними і такими, що гуртуються на припущеннях.
На думку представника, жодних підстав вважати автомобіль таким, що є речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні не має .
Вказує, що напередодні вилучення зазначеного автомобіля ОСОБА_10 звернувся до ОСОБА_7 з проханням надати автомобіль у тимчасове користування строком на три дні, з метою перевезення габаритних будівельних матеріалів для ремонту власного будинку. На що ОСОБА_7 надав свою згоду та передав у тимчасове користування ОСОБА_10 транспортний засіб, який був вилучений.
Автомобіль Mercedes-Benz Vito 111 CDI не використовувався ОСОБА_10 при здійсненні кримінального правопорушення, про що свідчить віддаленість розташування транспортного засобу від місця вчинення злочину. Крім того, слідчими було проведено всі необхідні дії із автомобілем, який належить ОСОБА_7 , а саме з його салону вилучені всі предмети та проведені змиви з поверхонь. Сам транспортний засіб не залучався при здійсненні кримінального правопорушення та відповідно не містить жодних ознак речового доказу.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, прокурора, який вважав, що на даний час потреба в арешті майна відпала, але на момент накладення арешту існувала, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що представником власника майна було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року з поважних причин і його слід поновити, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуальним керівництвом прокуратури міста Києва проводиться досудове розслідування за матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000581 від 30 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

30 червня 2020 року відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві проведено невідкладну слідчу дію - обшук в автомобілі Mercedes-Benz Vito111 CDI, 2009 року, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який на момент обшуку знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження.
В ході проведення даної слідчої дії було виявлено та вилучено речі, що мають істотне значення для встановлення фактичних обставин вчинення злочину.
Виявлені та вилучені під час обшуку в порядку ч.3 ст.233 КПК України документи та речі визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадженні.
30 червня 2020 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучене під час обшуку 30 червня 2020 року в автомобілі Mercedes-Benz Vito 111 CDI, 2009 року, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 і яким користується ОСОБА_10 , майно, а саме на: мобільний телефон Iphone ІМЕІ на кришці НОМЕР_2 в чохлі чорного кольору; мобільний телефон Нокіа 105, ІМЕІ НОМЕР_3 з сім картою мобільного оператора Київстар № НОМЕР_4 ; пристрій raksa 120 в корпусі чорного кольору; кепку чорного кольору; платок кольору хакі; ключ з брелоком БМВ; ключ Гардиан; ключ Azbe, зв`язку з двох ключів (Artec, Bruno), зв`язку з трьох ключів (Адекс, Kaie, Favour) з брелком, ключ Moturra, змиви з керма та коробки передач, автомобіль марки Mercedes-Benz Vito 111 CDI, 2009 року, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на вказане майно, в тому числі і автомобіль Mercedes-Benz Vito111 CDI, 2009 року, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт в тому числі і на автомобіль, з тих підстав, що він у встановленому законом порядку визнаний речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно може бути відчужене, арешт на ньогослідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Також, арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи представника щодо того, що власник автомобіля ОСОБА_7 передав його ОСОБА_10 у тимчасове користування строком на три дні, даний транспортний засіб безпосередньо не використовувався як знаряддя вчинення злочину та що з його салону вилучені всі предмети та проведені змиви з поверхонь, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки безпосередньо в автомобілі були вилучені предмети та речі, які мають відношення до вчиненого злочину та на ньому збереглися можливі сліди злочину, а отже на час розгляду клопотання про арешт майна у слідчого судді були всі передбачені законом підстави для накладення арешту на автомобіль з метою збереження речових доказів.

Та обставина, що на даний час, після проведення необхідних слідчих дій, відпала потреба у арешті вказаного автомобіля, не свідчить про те, що на час розгляду справи слідчим суддею не було законних підстав для арешту майна.

Питання зняття арешту з вказаного в апеляційній скарзі автомобіля може бути вирішене в порядку ст.174 КПК України, якою регулюються в тому числі і питання зняття слідчим суддею арешту з майна у разі якщо відпала у цьому потреба.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_11 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно вилучене під час обшуку 30 червня 2020 року в автомобілі Mercedes-Benz Vito111 CDI, 2009 року, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 і яким користується ОСОБА_10 , згідно переліку вказаного в ухвалі, а також на вказаний автомобіль - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6157/2020
Єдиний унікальний номер 752/12856/20
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1