Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 року

м. Київ
справа № 137/785/17
провадження № 51- 4024 км 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 травня 2020 року у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 3 березня 2020 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 1 ст. 152 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано засудженому ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 лютого 2017 року по 20 липня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цим же вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджено за ч. 1 ст. 309 КК та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Прийнято рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 травня 2020 року залишено без задоволення клопотання представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Причини пропуску строку на апеляційне оскарження вироку суду щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вважає поважними. Вказує, що під час оголошення повного тексту вироку місцевого суду вона та її довірителька були відсутні, при цьому копію судового рішення їй було важко отримати у зв`язку з постановою Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARSCoV-2». Крім того, звертає увагу на неврахування судом обставини, що у зв`язку з карантинними обмеженнями потерпіла не змогла вчасно підписати з адвокатом договір про надання правової допомоги. Тому, отримавши всі необхідні документи, 28 квітня 2020 року адвокат ОСОБА_7 намагалася реалізувати право на апеляційне оскарження вироку місцевого суду, однак апеляційний суд безпідставно відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження та залишив без задоволення клопотання адвоката, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Позиції інших учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_11 вважала доводи касаційної скарги представника потерпілої ОСОБА_7 обґрунтованими.
Мотиви Суду
Згідно з приписами ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, суд прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, керуючись тим, що об`єктивно непереборних обставин, які би унеможливлювали подачу апеляційної скарги у строк, встановлений КПК, виявлено не було, а доводи про наявність таких підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, наведені у клопотанні, виявилися безпідставними.
З таким рішенням суду апеляційної інстанції погоджується і касаційний суд.
Положеннями ч. 2 ст. 395 КПК передбачено, що апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а згідно з ч. 3 цієї статті, для особи яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде для його поновлення.
При цьому, ч. 1 ст. 117 КПК встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.
Суд звертає увагу, що під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.

Вказане узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності; див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Як вбачається з матеріалів провадження, оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом було проголошено 3 березня 2020 року. Згідно з аудіо, відео записів судового засідання 3 березня 2020 року та вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 3 березня 2020 року, потерпіла ОСОБА_10 та її представник адвокат ОСОБА_7 брали участь у розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом першої інстанції, також були присутні в цей день у судових дебатах, де їм під технічний запис було оголошено, що вирок суду буде проголошено в цей же день. При цьому, копію вказаного судового рішення було направлено їй листом від 10 березня 2020 року, яку потерпіла отримала 19 березня 2020 року.
Однак, незважаючи на те, що строк на апеляційне оскарження вироку суду потерпілою закінчувався 20 квітня 2020 року, її представник адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу 28 квітня 2020 року, тобто поза строком на апеляційне оскарження.
Разом з апеляційною скаргою представник потерпілої подала клопотання про поновлення пропущеного строку, мотивуючи тим, що ні вона, ні потерпіла при проголошенні повного тексту вироку суду присутніми не були, та у зв`язку з запровадженням карантинних заходів договір про надання правової допомоги потерпіла ОСОБА_10 уклала з адвокатом ОСОБА_7 лише 21 квітня 2020 року.
Розглянувши зазначене клопотання, суд апеляційної інстанції встановив, що копію вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 3 березня 2020 року потерпіла отримала 19 березня 2020 року, тобто мала можливість та час повідомити свого представника про судове рішення.
Крім того, оскаржуваний вирок у Єдиному державному реєстрі судових рішень було оприлюднено 6 березня 2020 року, що також давало можливість учасникам провадження ознайомитися з судовим рішенням.
Твердження адвоката ОСОБА_7 щодо неможливості через карантинні заходи укласти вчасно договір про надання правової допомоги також були спростовані апеляційним судом, оскільки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у випадку, якщо клієнт невідкладно потребує правової допомоги, а укладення письмового договору є неможливим то такий договір може вчинятися усно, з подальшим його укладенням у письмовій формі у найближчий строк. Тобто, при наданні правової допомоги потерпілій ОСОБА_10 письмовий договір між нею та адвокатом ОСОБА_7 міг бути укладений пізніше або по закінченню карантинних заходів.
З огляду на це, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 обставини об`єктивно не могли перешкодити їй оскаржити вирок місцевого суду у межах встановленого процесуального строку, а тому правильно відмовив адвокату ОСОБА_7 у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Ухвала Вінницького апеляційного суду від 25 травня 2020 року вмотивована та відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Обґрунтованих доводів на спростування висновків апеляційного суду щодо відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, касаційна скарга не містить.
За таких обставин, касаційна скарга представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 травня 2020 року залишити без зміни, а касаційну скаргу представника потерпілої Вінницької - ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3