ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000353 від 15 листопада 2020 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання старшого слідчого СВ Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000353 від 15.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України відносно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з неповною середньою освітою, непрацюючої, маючої на

ЄУНСС №713/2230/20 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_9
Провадження №11-сс/822/260/20 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ст.193 КПК України

утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимої, - задоволено та застосовано до останньої запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів.
Строк дії ухвали до 13 січня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , в своїй апеляційній скарзі, вважає вищевказану ухвалу незаконною і необґрунтованою, яка підлягає скасуванню, оскільки прокурором не доведено наданими доказами, обставини, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваною ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які інші докази, які б вказували на те, що ОСОБА_8 переслідуючи умисну мету направлену на заподіяння тяжких наслідків для життя та здоров`я громадянина ОСОБА_11 , 14.11.2020 року близько 22-00 годин, знаходячись за адрескою тимчасового проживання, в орендованому будинку, усвідомлюючи характер своїх дій, зі столу в праву руку взяла кухонний ніж, яким умисно нанесла ОСОБА_11 , один удар в ділянку грудної клітини.

З огляду на викладене, сторона захисту вважає, що в діях ОСОБА_8 відсутній умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, а наявні ознаки необережності, а тому органом досудового розслідування невірно кваліфіковано дії ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України, що призвело до необґрунтованого повідомлення про підозру.

Стверджує, що прокурором не надано жодних доказів на підтвердження того, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а суд у свою чергу надав невірну оцінку обставинам, які мають відношення до питання наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики передбачені вищевказаною статтею цього Кодексу.

Позиції сторін.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , в інтересах своєї підзахисної, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Прокурор просив апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді від 17 листопада 2020 року без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги сторони захисту, думку адвоката ОСОБА_6 , який наполягав на скасуванні ухвали слідчого судді, міркування прокурора з цього

приводу, який просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

У клопотанні старшого слідчого зазначено, що 14.11.2020 року близько 22-00 години, ОСОБА_8 , знаходячись за адресою тимчасового проживання, в орендованому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється громадянин ОСОБА_12 , де під час раптово виниклого конфлікту із своїм співмешканцем ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останнім, переслідуючи умисну мету направлену на заподіяння тяжких наслідків для життя та здоров`я громадянина ОСОБА_11 , усвідомлюючи характер своїх дій, зі столу, в праву руку взяла кухонний ніж, яким умисно, нанесла потерпілому ОСОБА_11 один удар в ділянку грудної клітки, внаслідок чого заподіяла останньому тілесні ушкодження, у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки, із ушкодження внутрішніх життєво-важливих органів. Смерть потерпілого ОСОБА_11 настала на місці події, від спричинених йому вищезазначених тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Відомості про подію 15 листопада 2020 року було внесено до ЄРДР за №0000353 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України.
15 листопада 2020 року о 11 год. 20 хв. ОСОБА_8 затримана в порядку ст. 208 КПК України.
15 листопада 2020 року, громадянці ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України.
Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження судом першої інстанції, задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи його, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні та прийшов до переконливого висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та про те, що наявні ризики, які визначені в ст. 177 КПК України свідчать про недостатність застосування до останньої більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів, вважає, що слідчим суддею у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України були досліджені обставини у повному обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, які відповідають матеріалам кримінального провадження.

На стадії вирішення слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя має переконатися у наявності обґрунтованої підозри, а факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отже, стороною обвинувачення в суді першої інстанції доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , інкримінованого їй кримінального правопорушення та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За практикою ЕСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року п.32, Series A, N 182). Крім того, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Вимога «обґрунтованої підозри» передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують зацікавлену особу з припустимим правопорушенням. Вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, і чим довше триває тримання під вартою, тим вищими мають бути вимоги до підтвердження обґрунтованості підозри (Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, 30 серпня 1990 р.; О`хара проти Сполученого Королівства, 16 жовтня 2001 р та інш.)

Тримання під вартою має зазвичай застосовуватися до особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.

Винятковий характер тримання під вартою означає, що позбавлення волі, до якого воно призводить, може загалом бути виправданим, лише коли правопорушення, у зв`язку з яким воно застосовується, може у разі засудження призвести до певного строку ув`язнення.

Питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою. («Феррарі-Браво проти Італії» 9627/81, 14 березня 1984 р, DR 36,15) .

Отже, метою і підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному провадженні є запобігання спробам підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

Погоджуючись з такими висновками слідчого судді, апеляційний суд вважає, що для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого та, які доведені

прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя обґрунтовано обрав підозрюваній ОСОБА_13 запобіжний захід в виді тримання під вартою, зважаючи на характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин та покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження.

Крім того, згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Кримінальні правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_13 , передбачене ч.1 ст. 115 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів і передбачає покарання від 7 до 15 років позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ризики наведенні в клопотанні слідчого є обґрунтованими та доведеними в ухвалі слідчого судді, оскільки підозрювана ОСОБА_13 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам, зазначеним у клопотання старшого слідчого.

Доводи сторони захисту в частині того, що в діях ОСОБА_8 відсутній умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, а наявні ознаки необережності, в судовому засіданні не розглядаються оскільки це не є предметом розгляду клопотання слідчого, як і доводи про неврахування слідчим суддею всіх даних про особу підозрюваної, які в свою чергу також суперечать матеріалам кримінального провадження та встановленим обставинам, викладеним в ухвалі слідчого судді.

Прохання апелянта про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 є необґрунтованим, оскільки слідчим суддею, при обранні основного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, слідчим суддею, вірно застосовано п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, відповідно до якої, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Оскільки, внаслідок кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_11 помер, то колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні визначення розміру застави є недоцільним.
У зв`язку з вище викладеним, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про те апелює сторона захисту в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 ..

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, ч.3 407, 422, 492 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про

адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3