УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника Центра пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла подання начальника Смілянського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого 23 березня 2018 року вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 15. ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,-

встановив:

14 вересня 2020 року начальник Смілянського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Подання обґрунтовано тим, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 березня 2018 року ОСОБА_5 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15. ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Вирок набрав законної сили 24 квітня 2018 року.

На виконання до Смілянського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області вирок надійшов 05 листопада 2018 року.

Засуджений ОСОБА_5 станом на 11 вересня 2020 року не надав підтверджуючих документів про сплату штрафу, призначеного вказаним вироком суду.

Начальник Смілянського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області просить суд на підставі ч. 1 ст. 80 КК України вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, оскільки строк давності виконання вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 березня 2018 року закінчився 24 квітня 2020 року.

У судовому засідання представник Смілянського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 на задоволенні подання наполягав з підстав наведених в ньому.

Прокурор Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні проти звільнення ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку не заперечував.

Засуджений в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши думку прокурора та представника Смілянського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 березня 2018 року ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15. ч. 1 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок набрав законної сили 24 квітня 2018 року, станом на день розгляду справи штраф призначений вироком суду засудженим ОСОБА_5 не сплачено, таким чином строк давності виконання вказаного вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 березня 2018 року закінчився 24 квітня 2020 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, у зв`язку з недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаного строку його виконання не може маги належного карального і превентивного впливу.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Таким чином положення ст. 80 КК України застосовуються у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 березня 2018 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч.1 п.1 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання начальника Смілянського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст.152 КВК України, -

ухвалив:

Подання начальника Смілянського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку стосовно ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого 23 березня 2018 року від покарання, призначеного вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 15. ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд протягом 7 днів шляхом подачі апеляційної скарги з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Головуючий: ОСОБА_1