Дата документу 28.08.2020 Справа № 332/1877/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/956/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/1877/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2020 року задоволено клопотання слідчого Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 31 липня 2020 року по 28 вересня 2020 року включно.

Встановлено ОСОБА_8 заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 65910 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

У разі внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися з м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Згідно зі змістом судового рішення, з наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні СВ Заводського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001121 від 31 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше засудженим за злочини проти власності та маючи не зняту і не погашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову скоїв корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 31.07.2020 приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні магазину «Непоседы», що розташований на першому поверсі тильної сторони буд. АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_10 , маючи умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до раніше не знайомої йому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка здійснює у вказаному вище магазині свою господарську діяльність, та попросив продати належну останній «Ляльку у капсулі 551 (288/2)», упаковану в картонну коробку - 251. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривку відкрито викрав з рук ОСОБА_10 «Ляльку у капсулі 551 (288/2)», упаковану в картонну коробку - 251.

Одразу після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, направився до виходу з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_10 , що розташований на першому поверсі тильної сторони буд. АДРЕСА_1 , утримуючи в «Ляльку у капсулі 551 (288/2)», упаковану в картонну коробку - 251, та не реагуючи на вимоги потерпілої ОСОБА_10 повернути викрадене майно, прискорився і побіг в бік кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яке розташоване на протилежній стороні вул. Л.Чайкіної в м. Запоріжжі, покинувши місце вчинення злочину, і в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_10 , матеріальний збиток на загальну суму 120 гривень 00 копійок, після чого був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме: відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Посилаючись на те, що ОСОБА_8 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не працює, не має джерела доходу та раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просив суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання передбаченим ст.177 КПК України ризикам.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що лише тільки тяжкість вчиненого злочину не може бути підставою для обрання виключного запобіжного заходу.

Вважає, що утримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не в повній мірі відповідає суспільним інтересам, та тримання підозрюваного під вартою є надмірним та невиправданим з огляду на відсутність суспільного резонансу в діях ОСОБА_8 , а вірогідність майбутнього ув`язнення ОСОБА_8 не є достатньою підставою для його тримання під вартою.

Слідчий суддя не взяв до уваги, та не долучив за клопотанням сторони захисту до матеріалів справи ухвалу Запорізького апеляційного суду від 16.12.2019 року по справі № 332/4037/18, якою встановлено, що впродовж 2013-2019 років ОСОБА_8 неодноразово перебував на лікуванні в КУ «ОКПЛ» ЗОР з діагнозом «Розлад адаптації з переважним порушенням поведінки». Розлад адаптації з переважним порушенням поведінки, має різноманітні прояви, зокрема, відчуття нездатності справитися з ситуацією, планувати свої дії або продовжувати залишатися в існуючій ситуації. Вказаним висновком Запорізького апеляційного суду підтверджено наявність психічних розладів у ОСОБА_8 , що може свідчити про необхідність його лікування, а не тримання під вартою.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, його репутацію, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні надав пояснення підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник, прокурор, слідчий та з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу в їх сукупності, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановила, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 злочину, який йому інкримінується.

Наявність обґрунтованої підозри у апеляційній скарзі не оскаржується.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановила, що ці доводи є обґрунтованими.

Так, враховуючи тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , та усвідомлення останнім невідворотності покарання за його вчинення, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом. Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 будь-якою суспільно-корисною працею не займається, постійного джерела доходу не має, раніше судимий за вчинення аналогічного корисливого злочину з іспитовим строком, який на даний час не сплив, що також може свідчити про можливість переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, а також існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а тому доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що тяжкість вчиненого злочину та вірогідність майбутнього ув`язнення ОСОБА_8 не є достатніми підставами для його тримання під вартою, колегія суддів вважає неприйнятними.

Слідчим суддею при постановленні ухвали, були належним чином перевірені та враховані дані про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_8 має місце проживання та реєстрації, раніше судимий за вчинення аналогічного корисливого злочину та знову вчинив злочин в період іспитового строку, що може свідчити про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

З існуванням цих ризиків, встановлених слідчим суддею, погоджується і колегія суддів.

Доводи апелянта щодо відсутності суспільного резонансу в діях ОСОБА_8 не спростовують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані обставини можуть бути враховані при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст. 201 КПК України.

Посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_8 впродовж 2013-2019 років неодноразово перебував на лікуванні в КУ «ОКПЛ» ЗОР через наявність у нього психічних розладів, що свідчить про необхідність лікування ОСОБА_8 , а не тримання його під вартою, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки суду не надано доказів щодо необхідності лікування останнього у психіатричній лікарні.

Рішення слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінила ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні та своїм рішенням забезпечила високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що інша більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 31 липня 2020 року по 28 вересня 2020 року включно, з визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 65910 гривень, - залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4