Справа № 344/954/21
Провадження № 1-кс/344/383/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся з вказаним клопотанням в обґрунтування якого посилався на те, що є володільцем автомобіля марки «Volkswagen Sharan» державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 .

5 липня 2020 року з його згоди автомобілем в межах міста Івано-Франківська керував його сусід ОСОБА_6 . Автомобіль був зупинений працівником поліції та поміщений для зберігання на спеціальний майданчик ГУ НП в Івано-Франківській області.

В рамках кримінального провадження №0000022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України дізнавачем Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області автомобіль, ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 були тимчасово вилучені в порядку ст. 168 КГІК України. Крім того, в ході огляду місця події, слідчим вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі від вищевказаного транспортного засобу.

За клопотанням прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 13 липня 2020 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду ОСОБА_7 винесено ухвалу про арешт автомобіля, ключів до нього та свідоцтво про державну реєстрацію.

Згідно з висновком експерта №1722/20-28 від 21 вересня 2020 року ідентифікаційний номер кузова автомобіля має ознаки втручання. Ідентифікаційний номер двигуна не змінювався та є первинним.

Крім того за ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_8 від 20 березня 2019 року (справа № 344/4744/19) автомобіль був переданий заявнику на відповідальне зберігання без права відчуження в рамках кримінального провадження №10004088 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КПК України.

Вважає, що в подальшому застосуванні арешту автомобіля відпала потреба, оскільки трасологічна експертиза транспортного засобу проведена, а тому просить скасувати арешт, накладений на автомобіль.

Скаржник в судовому засіданні підтримав доводи клопотання та просив скасувати арешт автомобіля, ключів та Свідоцтва про реєстрацію ТЗ.

Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги, вказавши, що матеріали кримінального провадження, в межах якого накладався арешт за ухвалою слідчого судді від 22.07.2020р. (а не 13.07 як зазначено в скарзі), не містить жодного доказу приналежності автомобіля заявнику ОСОБА_4 , останній взагалі не надав будь-які докази володіння таким, окрім того експертизою підтверджено втручання в ідентифікаційний номер кузова, шляхом механічного знищення 5-ти цифр.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 22 липня 2020 року було накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Sharan» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні №0000022 від 05.07.2020р. за ст.290 КК України.

Як вбачається з ухвали керував даним автомобілем «Volkswagen Sharan» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 .

Дійсно, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 від 20.03.2019р., який розглядав скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність Івано-Франківського ВП ГУНП щодо передання речового доказу на відповідальне зберігання, було зобов`язано орган досудового розслідування передати ОСОБА_4 на зберігання без права відчуження автомобіль марки «Volkswagen Sharan» д.н.з. НОМЕР_1 . Проте, дана ухвала була прийнята в кримінальному провадженні №0004088 від 10.11.2018р., яке як зазначила прокурор порушене за ст.358 ч.4 КК України. При цьому, зі змісту ухвали не вбачається посилання на документ щодо правомірності володіння ОСОБА_4 на зазначений автомобіль, а тільки стверджує вилучення у листопаді 2018р. протоколом місця події (без зазначення вилучення саме у ОСОБА_4 ), визнано речовим доказом, без подальшого накладення арешту на нього в порядку КПК України. Тому, долучена ухвала слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 від 20.03.2019р. заявником, не підтверджує підставність звернення ОСОБА_4 до суду у січні 2020р., як законного володільця даним ТЗ, інших доказів матеріали скарги не містять.

На запитання слідчого судді до заявника щодо надання правовстановлюючих документів на право володіння ТЗ саме ОСОБА_4 , останній доказів не надав.

Водночас, з оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0000022 від 05.07.2020р. вбачається, що протоколом місця події від 05.07.2020р. зафіксовано факт користування ТЗ водієм ОСОБА_6 , який надаючи пояснення, яке теж міститься в матеріалах КП, зазначив про передачу йому в користування такого ТЗ його сином, а сам автомобіль зберігався на території підприємства «Серганюк ММ». Жодних посилань на володіння автомобілем ОСОБА_4 матеріали КП не містять, а навпаки є наявні докази перереєстрації ТЗ станом на 31.07.2020р. на іншу особу, якою заявник не є. Окрім того, звертаючись до суду з клопотанням скасування арешту, скаржник заяви до органу досудового розслідування жодної не подавав, свої права на даний автомобіль ні даному органу, ні як зазначено вище суду, не підтвердив. Накладене арештом Свідоцтво про реєстрацію ТЗ «Volkswagen Sharan» д.н.з. НОМЕР_1 стосується ОСОБА_9 (22.12.2009р.), яке після скасування арешту може бути повернуто законному володільцю, встановленого органами досудового розслідування.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Подаючи таке клопотання, заявник не довів, що він є власником чи законним володільцем майна, тобто таке є передчасне, як і не доведено підстав скасування накладеного судом арешту.

Тому, враховуючи вищенаведене, клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна до задоволення не підлягає за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27.01.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1