Справа № 562/1035/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 23.02.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 128, ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 23.02.2020 приблизно о 19:00 год., перебуваючи на проїзній частині дороги, що розташована навпроти території кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , під час суперечки з потерпілим ОСОБА_6 , яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, кулаком лівої руки наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар в ділянку кута нижньої щелепи справа.

В результаті цього, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи (справа в ділянці кута та зліва між 2-им та 3-ім зубами) із зміщенням відломків, ускладнений травматичною підшкірною емфіземою виличної, буккальної ділянок справа, піднижньощелепних трикутників шиї, що по критерію довготривалого розладу здоров`я, згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Крім того, ОСОБА_4 23.02.2020 приблизно о 19:00 год., перебуваючи на проїзній частині дороги, що розташована навпроти території кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , під час суперечки з потерпілим ОСОБА_6 , яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був та міг їх передбачити, наніс йому кулаком лівої руки один удар в ділянку кута нижньої щелепи справа.

Від завданого удару ОСОБА_6 втратив свідомість та впав з прискоренням, вдарившись лівою тім`яною скроневою ділянкою голови об асфальт, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді лінійного перелому лівих тім`яної та скроневої кісток з переходом на основу черепа, забою головного мозку середнього ступеня з локалізацією вогнищ забоїв у скроневих та лобних частках обох півкуль мозку і в проекції коліна внутрішньої капсули справа та субарахноїдальними крововиливами правої гемісфери (у глибині борозен, у латеральній щілині справа, у правій сильвієвій борозні, у субарахноїдальних конвекситальних просторах), поєднана із розривом лівої барабанної перетинки, лівобічною гемаотореєю та забоєм м`яких тканин голови, які за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, згідно п.2.1.3.б «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

Крім того, ОСОБА_4 23.02.2020 приблизно о 19:00 год., перебуваючи на проїзній частині дороги, що розташована навпроти території кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться за адресою: м. Здолбунів, вул. Миру, 1, Рівненської області, під час суперечки з потерпілим ОСОБА_8 , яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, кулаками рук наніс потерпілому ОСОБА_8 не менше чотирьох ударів в ділянку голови.

Цими діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців: на верхній повіці правого ока, на нижній повіці правого ока біля внутрішнього кута, на верхній та нижній повіках лівого ока, на лівій вилиці, в лівій скроневій ділянці: крововилив в білкову оболонку лівого ока біля внутрішнього кута, садна: на верхній губі зліва з синцем навколо нього, на передній поверхні шиї справа розташоване на 1,5 см нижче від нижнього краю підборіддя, на правому ліктьовому суглобі; припухлість м`яких тканин в потиличній ділянці посередині. Вказані тілесні ушкодження, згідно з п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 128, ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, не заперечував фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. Зазначив, що шкодує, що його дії призвели до спричинення потерпілим тілесних ушкоджень. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_6 щодо мотивів конфлікту, який виник між ними на ґрунті особистих неприязних відносин та обставин спричинення останньому тілесних ушкоджень. Від заявленого цивільного позову потерпілий ОСОБА_6 відмовився, повідомив суду, що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має та у подальшому мати не буде. Просив суд суворо не карати обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, що з огляду на положення ст. 325 КПК України не перешкоджає судовому розгляду за його відсутності.

Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, суд за згодою учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, які виразились у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; за ст. 128 КК України, які виразились в спричиненні необережного тяжкого тілесного ушкодження; за ч. 1 ст. 125 КК України, які виразились в спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень.

При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст.65 КК України враховує, що кримінальні правопорушення, в яких він обвинувачується, згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком та нетяжкими злочинами, думку потерпілих, позицію прокурора та досудову доповідь, складену уповноваженим органом з питань пробації, згідно якої виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, свою вину визнав повністю, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України є вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вище викладене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень у межах санкцій статтей, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі.

Таку сукупність обставин суд вважає підставою для застосування відносно обвинуваченого ст. 75 КК України з покладенням на нього певних обов`язків, оскільки, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації.

При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, вид і строк призначеного основного покарання, обставини, що характеризують обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває.

Цивільний позов про стягнення моральної шкоди, заявлений потерпілим ОСОБА_6 підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з тим, що потерпілий відмовився від позову, посилаючись на те, що жодних претензій до обвинуваченого він не має.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжні заходи по кримінальному провадженні не застосовувалися.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 100, 128, 354, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 128, ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ст. 128 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 на період іспитового строку наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25.02.2020 року (справа №562/445/20) скасувати.

Речові докази, а саме:

- флакон сірого кольору на якому наявний напис «Терен-4М» препарат сльозоточивої та дратівливої дії, що знаходиться в сейф-пакеті Україна Національна поліція №0010991, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Здолбунівського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області - знищити.

Документи кримінального провадження № 0000141залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1