Справа №591/1168/20 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 11-сс/816/229/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 3 ст. 190 КК України.

Застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ? ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове судове рішення, яким клопотання слідчого задовольнити, продовживши ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчим суддею не в повній мірі взято до уваги, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України, які були вчинені у складі організованої ним злочинної групи. Сам підозрюваний є особою неодноразово судимою, зокрема, з 1999 року по даний час має 9 обвинувальних вироків, за якими призначалося покарання, в тому числі, позбавлення волі на строк 14 років. Нові злочини, за якими він підозрюється, були вчинені під час перебування його в СІЗО під контролем Держави. Зазначене на думку прокурора дає підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

До Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури Сумської області ОСОБА_12 , звернувся старший слідчий відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_13 , про продовження раніше застосованого запобіжного у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 07 червня 2020 року.

ОСОБА_11 підозрюється в тому, що він у складі організованої групи, спільно з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , вчиняли шахрайські дії пов?язані із заволодінням грошовими коштами осіб, через використання інтернет сервісу «OLX».

Так, 18 лютого 2020 року, близько 19 год., ОСОБА_18 діючи відповідно до розробленого плану, виконуючи відведену йому ОСОБА_19 роль - виконавця, діючи повторно, в інтересах організованої групи, здійснив дзвінок на мобільний номер оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 належний ОСОБА_20 , яка виклала на сайті «OLX» оголошення про продаж майна за 3500 грн.

ОСОБА_20 будучи введена в оману, усвідомлюючи, що дійсно спілкується з покупцем, повідомила ОСОБА_14 анкетні данні особи отримувача грошей, якою була ОСОБА_21 та номер її банківської картки. Вказані відомості ОСОБА_14 передав ОСОБА_15 .

ОСОБА_15 виконуючи відведену йому ОСОБА_19 роль, діючи повторно, використовуючи послуги оператора зв`язку ТОВ «ТриМоб» здійснив дзвінок на мобільний номер оператора зв?язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_21 та змінивши голос на жіночий, представився працівником банку «ПриватБанк» на ім?я ОСОБА_22 . В ході розмови ОСОБА_15 ввівши ОСОБА_21 в оману, пояснив останній про необхідність знайти найближчий банкомат та збільшити в ньому банківський ліміт своєї картки. ОСОБА_21 , будучи введеною в оману ОСОБА_15 , під час здійснення операцій зі зміни налаштування ліміту, перерахувала з картки грошові кошти у сумі 20000 грн на рахунок, що використовувався членами злочинної групи використовувався для вчинення шахрайських дій.

Крім того, 25 лютого 2020 року, близько 15 год., ОСОБА_14 виконуючи відведену йому ОСОБА_19 роль, діючи повторно, здійснив дзвінок на мобільний номер оператора зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 належний ОСОБА_23 , який виклав оголошення на сайті «OLX» про продаж майна та пояснив, що бажає придбати у потерпілого майно 3500 грн.

В ході розмови ОСОБА_23 будучи введеним в оману, повідомив ОСОБА_14 номер телефону та банківської картки своєї дівчини ОСОБА_24 .

Пізніше останній зателефонував ОСОБА_24 та змінивши голос представився працівником банку «ПриватБанк»

В ході розмови ОСОБА_15 ввівши ОСОБА_25 в оману, пояснив останній про необхідність знайти найближчий банкомат та збільшити в ньому банківський ліміт своєї картки. ОСОБА_25 , будучи введеною в оману ОСОБА_15 , під час здійснення операцій зі зміни налаштування ліміту, перерахувала з картки грошові кошти у сумі 18000 грн на рахунок, що використовувався членами злочинної групи використовувався для вчинення шахрайських дій.

11 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесені відомості за № 0000296, за фактом здійснення групою осіб, що перебувають у місцях позбавлення волі, з використанням електронно обчислюваної техніки та мережі Інтернет, шахрайських дій відносно жителів всієї території України, тобто за ч. 3 ст. 190 КК України.

05 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесені відомості за фактом здійснення ОСОБА_26 , за попередньою змовою, з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , шахрайський дій відносно: ОСОБА_25 (сума шкоди 18000 грн); ОСОБА_27 (сума шкоди 20000 грн); ОСОБА_28 (сума шкоди 16738 грн), тобто за ч. 4 ст. 190 КК України.

06 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесені відомості за фактом виявлення у камері СІЗО, де перебував ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , порошкоподібної речовини рожевого кольору, тобто за ч. 1 ст. 309 КК України.

01 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесені відомості за фактом виявлення здійснення ОСОБА_26 , ОСОБА_14 , ОСОБА_29 та ОСОБА_16 шахрайських дій відносно ОСОБА_24 , тобто за ч. 2 ст. 190 КК України.

05 березня 2020 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 190 КК України, а 20 березня 2020 року змінено раніше повідомлену підозру на ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України.

06 квітня 2020 року було продовжено строк досудового розслідування керівником Сумської місцевої прокуратури до 3 місяців, тобто до 06 червня 2020 року.

14 квітня 2020 року Зарічний районним судом м. Суми було обрано ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 16 год. 00 хв. 7 травня 2020 року із правом внесення застави у розмірі 168 160 грн.

Слідчий вважав, що є достатні підстави для продовження раніше обраного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існуючи ризики не зменшилися, підозрюваний є раніше неодноразово судимим, а санкції статей за якими було здійснено повідомлення про підозру, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, усвідомлюючи невідворотність призначення покарання за вчинені нові тяжкі злочини, буде переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, захисника та підозрюваного, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Із матеріалів провадження вбачається, що 11 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 внесені відомості за фактом здійснення групою осіб, що перебувають у місцях позбавлення волі, з використанням електронно обчислюваної техніки та мережі Інтернет, шахрайських дій відносно жителів всієї території України, тобто за ч. 3 ст. 190 КК України, а вже 05 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесені відомості за фактом здійснення ОСОБА_26 , за попередньою змовою, з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , шахрайський дій відносно: ОСОБА_25 (сума шкоди 18000 грн); ОСОБА_27 (сума шкоди 20000 грн); ОСОБА_28 (сума шкоди 16738 грн), тобто за ч. 4 ст. 190 КК України, 06 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесені відомості за фактом виявлення у камері СІЗО, де перебував ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_29 та ОСОБА_16 порошкоподібної речовини рожевого кольору, тобто за ч. 1 ст. 309 КК України та 01 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесені відомості за фактом виявлення здійснення ОСОБА_26 , ОСОБА_14 , ОСОБА_29 та ОСОБА_16 шахрайських дій відносно ОСОБА_24 , тобто за ч. 2 ст. 190 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_26 інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для такого висновку, а саме: протоколами проведених негласних слідчих (розшукових дій); протоколами допиту потерпілих; протоколами допиту свідків, протоколом обшуку камери СІЗО.

Апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об?єднаного Королівства», «Мюррей проти Об?єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об?єктивно зв?язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя, відмовляючи в продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в певний період доби зазначив, що підозрюваний має на утриманні 2 дітей, а обґрунтування негативних характеристик до слідчого судді не надійшло.

Такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, взагалі є невмотивованими, не в повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, колегія суддів погоджується із правильністю висновків слідчого судді, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, а також наявністю обґрунтованих ризиків.

Так, на думку колегії суддів, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_26 нового злочину є цілком виправданим, оскільки останній відбуваючи покарання за попереднім вироком, вчинив ряд новий злочинів, будучи в СІЗО.

Також, існує ризик незаконного впливу на потерпілих і свідків, шляхом залякування, погроз з метою зміни їх показів, які б були вигідні для нього, оскільки підозрюваний відбуваючи тривалі терміни ув?язнення в місцях позбавлення волі за тяжкі та особливо тяжкі злочини здобув певну «репутацію», що підтверджується рапортами оперативних працівників.

Разом з тим, ухвала слідчого судді не містить належних мотивів щодо достатності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки наявність на утриманні 2 дітей та відсутність підтвердження негативних характеристик, за наявності даних про підозрюваного, в цьому випадку, не є тими безумовними обставинами, які унеможливлюють продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризиків, зазначених в клопотанні. Ці обставини повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість тримання особи під вартою, так як запобіжний захід спрямовується виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , хоча і шляхом певного обмеження його особистих прав.

В даному випадку особливому врахуванню підлягають і наслідки від злочину, а саме кількість злочинних епізодів, суми незаконно отриманих коштів, у заволодінні яких висунута підозра, характер і місце вчинення таких діянь, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria) від 26.07.2001) та «Летельє проти Франції» (Letellie v. France) від 26.06.1991), у яких зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув?язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді щодо застосування домашнього арешту є невмотивована і підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що оскільки на даний час по даному кримінальному провадженню стадія досудового розслідування завершилися, тому суд апеляційної інстанції позбавлений законної можливості прийняти своє рішення по суті клопотання слідчого, тобто вирішити питання про застосування запобіжного заходу.

Тому, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК України, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Завданнями кримінального провадження згідно ст. 2 КПК України, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права (п.1), законність (п.2) та диспозитивність (п.19), згідно яких кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.1 і ч.2 ст.8 КПК України). Під час кримінального провадження суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 1 і ч.ч. 3-6 ст. 9 КПК України).

Виходячи із системного аналізу вказаного вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав, на даній стадії кримінального провадження, після скасування ухвали слідчого судді постановити нову ухвалу, якою закрити апеляційне провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційні вимоги прокурора.

Керуючись ст. ст. 376, 178, 181, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 травня 2020 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою закрити провадження за клопотанням старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_13 про продовження раніше застосованого запобіжного у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3