ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3063/20 Справа № 199/5035/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001043 від 22 липня 2017 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
Окрім цього, судом скасовано заходи забезпечення кримінального провадження та вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за таких обставин.

22.07.2020, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходився біля кіоску «Катеринослав», який розташований біля буд. №17 по пр. Слобожанський в м. Дніпрі, в середині якого побачив ОСОБА_9 , яка працювала продавцем в вищевказаному кіоску та звернувся до останньої, попросив у неї дати йому в борг грошові кошти у сумі 200 гривень, на що остання відповіла відмовою, після цього ОСОБА_7 , перебуваючи біля зазначеного кіоску, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаний з проникненням у інше приміщення, погрожуючи ОСОБА_9 застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, висловив незаконну вимогу передати йому грошові кошти у сумі 200 гривень, на що остання знову відповіла відмовою, після чого ОСОБА_7 , через відкрите вікно для продажу товару заліз верхньою частиною свого тіла в середину кіоску, тим самим проник в інше приміщення, після чого схопив обома руками ОСОБА_9 за кофту в області грудей та застосовуючи фізичну силу рук, штовхнув її в протилежний від себе бік, в результаті чого потерпіла ОСОБА_9 не втримала рівновагу та вдарилась головою об віконну металопластикову раму, що знаходилась позаду неї у зв`язку із чим зазнала фізичного болю. Після цього, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні кіоску, діючи відкрито з корисливих мотивів, заволодів з рук ОСОБА_9 грошовими коштами в сумі 200 гривень, у кількості 2 купюр, номіналом по 100 гривень,які їй належать. Далі, ОСОБА_7 , утримуючи вищевказані грошові кошти в руках, з місця скоєння злочину зник розпорядившись ними на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок змінити, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі, внаслідок суворості. На переконання захисника, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений повернув викрадене майно потерпілій та остання не має до нього претензій. Окрім цього, суд не врахував, що обставини провадження вказують на те, що ОСОБА_7 вчинив злочину внаслідок збігу обставин, що викликані відмовою потерпілої повернути йому борг 200 грн. До того ж, поза увагою суду залишилось й те, що ОСОБА_7 не має судимостей, повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
При цьому, з огляду на те, що розгляд провадження здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, доводи захисника стосовно мотивів вчинення злочину, суд перевіряє лише в частині врахування судом цих обставин при призначенні обвинуваченому покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували безумовною підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 02 березня 2015 року з діагнозом: Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності, характеризується задовільно.

В якості обставин, що пом`якшують покарання, суд визнав повне визнання вини, сприяння розкриттю злочину, повернення майна потерпілій та відсутність претензій останньої.
Обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було.
Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 186 КК України, відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього протягом визначеного судом строку позбавлення волі, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.
Доводи захисника про те, що злочин було вчинено внаслідок збігу обставин, що викликані відмовою потерпілої повернути обвинуваченому борг не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини під час апеляційного розгляду не були визнані ані потерпілою, ані обвинуваченим.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 хоча і характеризується позитивно, проте вчинив тяжкий корисливий злочин, призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.
З огляду на викладене, доводи захисника про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та його особі, внаслідок суворості, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4