У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,з участю прокурора ОСОБА_3 ,підозрюваного ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 24.05.2011 р.Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.186, ст.75 КК України, до 4 років позбавлення волі, з випробувальним строком на 2 роки.

- 11.07.2012 р.Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ст.15 ч.2, ст.186 ч.2, ст.185 ч.3, ст.70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання з вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 17.09.2015 по відбуттю строку покарання.

- 30.10.2015 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.2, ст. 75 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням строку 1 рік.

- 22.07.2016 р. до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, був направлений обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ознаками ч.1 ст.121 КК України.

якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.4 ст.296 КК України по матеріалам досудового розслідування за № 0002170 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 20.09.2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 ,за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 ,звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 ,якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,що передбачене ч.4 ст.296 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В клопотанні зазначив,що ОСОБА_4 підозрюється у тому,що 20 вересня 2020 року приблизно в 17 годину 00 хвилин, ОСОБА_4 спільно з іншими підозрюваними особами, знаходячись в салоні муніципального автобусу маршруту № 98, під час руху між зупинкою громадського транспорту «вулиця Іванова» та зупинкою громадського транспорту «Уральські казарми» по вулиці Іванова в місті Запоріжжі, маючи умисел спрямований на вчинення хуліганства, діючи безпричинно, з винятковим цинізмом, ігноруючи елементарні норми моралі, існуючі в суспільстві, використовуючи малозначний привід, демонструючи свою неповагу, став голосно кричати та висловлюватись грубою нецензурною лайкою. На зауваження пасажирів автобусу ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не реагували, та продовжили свої хуліганські дії, які супроводжували грубою нецензурною лайкою на адресу пасажирів автобусу та з хуліганських спонукань продовжували свій злочинний умисел, діючи спільно та узгоджено схопили ОСОБА_9 за верхній одяг, та демонструючи особливу зухвалість почали наносити хаотичні удари по тілу та ногах останньому внаслідок чого останній впав на підлогу автобусу. Піднявшись з підлоги автобусу ОСОБА_4 , навмисно наніс потерпілому ОСОБА_9 , декілька ударів в тім`яну область голови, металевим предметом, спеціально пристосованого для заподіяння тілесних ушкоджень, ззовні схожий на молоток, який знаходився в нього під курткою, в яку був одягнутий, внаслідок чого спричинив згідно довідки Запорізької міської ради КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР останньому тілесні ушкодження у вигляді: забій головного мозку, депресійний багато уламковий перелом тім`яної кістки, рублена рана м`яких тканин тім`яної області зправа.

Після вчинення хуліганських дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пасажири автобусу виштовхали з салону.

Слідчий просить про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з посиланням на те,що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину,передбаченого ч.4 ст.296 КК України,раніше судимий,наразі перебуває під кримінальним переслідуванням в іншій справі,не працює,не має міцних родинних і соціальних зв`язків.У відсутність запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою підозрюваний може продовжити злочинну діяльність,а також ухилятися від органу досудового розслідування та суду,впливати на потерпілого та свідків,іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

В суді слідчий підтримав доводи клопотання, просить про його задоволення. Пояснив,що у слідства є підстави вважати наявними ризики втечі підозрюваного,продовження злочинної діяльності та незаконного впливу на потерпілого і свідків,перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Така позиція слідства ґрунтується на відомостях про особу підозрюваного,який не працює та не має джерела для існування,раніше неодноразово судимий,до затримання перебував під кримінальним переслідуванням в іншому кримінальному провадженні, міцними соціальними та сімейними зв`язками не обтяжений.

Прокурор вважає,що клопотання підлягає задоволенню з тих самих мотивів,на які посилається слідчий.

Захисник заперечує проти задоволення клопотання з посиланням на те,що його підзахисний має постійне місце проживання,де мешкає з бабусею,до нього можливо обрати запобіжний захід менш суворого виду,не пов`язаного з триманням під вартою.

Підозрюваний вважає,що до нього можливо обрати запобіжний захід,не пов`язаний з ізоляцією від суспільства,оскільки бабуся,з якою він мешкає,потребує допомоги з його боку,на його утриманні є малолітній син,обґрунтованість підозри не оспорював.

Заслухавши думку учасників процесу,перевіривши їхні доводи матеріалами справи, слідчий суддя дійшов висновку,що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.29 Конституції України,ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку,встановлених законом.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 р.(із змінами)»Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадії досудового розслідування»,тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише за наявності підстав вважати,що інші запобіжні заходи ,передбачені законом,не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків,передбачених КПК України.

За змістом ст. 178 КПК України,при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до положень ст. ст. 132, 183 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З наданих суду разом з клопотанням матеріалів суд встановив наступне.

20.09.2020 р.до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002170 внесено відомості про почате досудове розслідування за фактом вчинення групою осіб у салоні маршрутного муніципального транспорту хуліганства із заподіянням потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

В результаті проведених слідчих дій отримані дані про те,що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_4 ,якому 21.09.2020 р.повідомлено про підозру у вчиненні злочину,передбаченого ч.4 ст.296 КК України,про що свідчить зміст наданих до клопотання протоколів,зокрема,допиту потерпілого,свідків,протоколу проведення впізнання підозрюваного свідками,оглянутим при розгляді цього клопотання змістом відеозапису подій.

Обгрунтованість підозри відносно ОСОБА_4 узгоджується з узагальнюючим визначенням цього поняття,сформульованих у правових позиціях Європейського Суду,зокрема,у рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011 р.,за змістом якого термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або обставин,які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому,що особа могла вчинити це правопорушення.

Згідно протоколу затримання, ОСОБА_4 фактично був затриманий 20.09.2020 р.о 19 год.40 хв.,підозра вручена 21.09.2020 р.,в присутності захисника.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного,слідчий суддя враховує обґрунтованість підозри, а також відомості про його особу: ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, зрозумілих джерел доходів не має,соціальні та родинні зв`язки підозрюваного та наявність постійного місця проживання не є настільки міцними та впливовими на поведінку підозрюваного,щоб утримати його від продовження злочинної діяльності та гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків,належну процесуальну поведінку,запобігти ризику втечі як особи,який загрожує кримінальне покарання.
Знаходячись на волі,підозрюваний має можливість перешкодити ефективному розслідуванню,впливати на потерпілого,який наразі перебуває у лікарні,на свідків,які є очевидцями події.
Всі викладені обставини свідчать про суспільну небезпечність цієї особи ,що дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку,є високим ризик втечі підозрюваного від правосуддя з метою уникнути можливо покарання,продовження злочинної діяльності,незаконного впливу на потерпілого та свідків,запобігти яким,обравши менш суворий запобіжний захід,ніж тримання під вартою,вочевидь неможливо.
Слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини,а також практику Європейського суду з прав людини,згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас,Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те,що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зважаючи на суспільний інтерес,який,з урахуванням презумпції невинуватості,виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя з урахуванням викладеного обирає відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України,при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави,достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків,передбачених цим Кодексом.

Водночас,за змістом ч.4 п.1 цієї ж статті,слідчий суддя,суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину,вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування.

Враховуючи ,що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням предметів,схожих на молоток,якими нападники нанесли тілесні ушкодження потерпілому,слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розміру застави не визначає.

Керуючись ст.177,179,180,181,182,183,184,193,196 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Застосувати відносно ОСОБА_4 ,підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з 20 вересня 2020 року (час затримання 19 година 40 хвилин) по 21 листопада 2020 року включно.

Ухвалу для виконання направити уповноваженій службовій особі Запорізького СІЗО, вручити копію ухвали підозрюваному,захиснику та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1