Номер провадження: 11-кп/813/1764/20
Номер справи місцевого суду: 523/6327/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, від 02 липня 2020 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст. 189, ч.3 ст.187, ч.2 ст. 146 КК України, та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст. 189, ч.3 ст.187, ч.2 ст. 146 КК України, у кримінальному провадженні № 0000660, внесеному до ЄРДР 07.09.2018 року,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 02 липня 2020 року, був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст. 189, ч.3 ст.187, ч.2 ст. 146 КК України, та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст. 189, ч.3 ст.187, ч.2 ст. 146 КК України, у кримінальному провадженні № 0000660, внесеному до ЄРДР 07.09.2018 року.

Строк дії ухвали встановлено на 60 днів, тобто до 30.08.2020 року, включно.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочинів, з яких є злочини особливої тяжкості, а тому ризики того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення є актуальними та продовжує існувати, що свідчить про неможливість їх запобіганню вжиттям інших більш м`яких запобіжних заходів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вказане клопотання прокурора судом розглянуто формально, зокрема, захисник стверджує, що:

- оскаржена ухвала не містить посилання на обставини, які підтверджують існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України;

- не була доведена неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого застосуванням менш суворого запобіжного заходу;

- суд залишив поза увагою, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, неофіційно працевлаштований, має малолітню дитину на утриманні, має намір одружитися, тобто останній характеризується позитивно.

У зв`язку з викладеним захисник просить скасувати оскаржену ухвалу, і постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю та забороню залишати житло у певній час доби з 22 год. по 06 год. наступної доби.

Крім того, на вказану ухвалу захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що:

- прокурор не надав суду та учасникам судового провадження письмового клопотання про продовження строку тримання під вартою;

- стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;

- ОСОБА_9 за станом здоров`я не може перебувати під вартою

Посилаючись на вказані доводи, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу, і постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурора у задоволені клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 .

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні обвинувачені та їх захисники підтримали апеляційні скарги захисників і з підстав, зазначених у них просили їх задовольнити, скасувати ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід відносно обвинувачених.
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг, посилався на їх безпідставність, а ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки ухвала Малиновського районного суду м. Одеси, від 02 липня 2020 року, в частині продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 ніким не оскаржена, апеляційний суд не перевіряє її у цій частині.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді у Малиновському районному суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження№ 0000660, внесене до ЄРДР 07.09.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 353, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 353 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 353 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187 КК України, ст.357 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 189, ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України.
До обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 раніше було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
У відповідності з вимогами ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що прокурор не надав суду та учасникам судового провадження письмового клопотання про продовження строку тримання під вартою,не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом у судовому засіданні 02.07.2020 року було поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, що є обов`язком суду.
Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про недоведеність існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності ризику того, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можуть переховуватись від суду. Зазначений ризик обумовлений тим, що останні обвинувачуються у вчиненні злочинів, які в тому числі відносяться до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років.
Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 будучи обізнаними про ступінь тяжкості пред`явленого обвинувачення та покарання, яке загрожує останнім у разі визнання їх винними, підвищують ризик переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тому, враховуючи фактичні обставини пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме вчинення ряду корисливих злочинів проти волі та власності особи, а також авторитету органів державної влади, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на актуальність існування ризику переховування обвинувачених від суду.
Водночас, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не прийнято, існує ризик того, що перед загрозою суворого покарання останні можуть незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні.
При цьому, поведінка обвинувачених під час вчинення інкримінованих злочинів у складі організованої групи, що супроводжувалося застосовуванням фізичної сили та психологічного примусу до потерпілих, свідчить про існування обґрунтованого ризику здійснення певного впливу на таких осіб з боку обвинувачених, в тому числі свідків у цьому кримінальному провадженні.
До того ж, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 офіційно непрацевлаштовані, відсутні відомостей про джерела їх існування, а також наявні судимості за умисні злочини, що свідчать про схильність останніх до протиправної поведінки та можливість подальшого продовження вчинення інших корисливих злочинів.
Численні доводи, апеляційних скарг захисників про те, що обвинувачені мають міцні соціальні зв`язки висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на їх поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ними процесуальних обов`язків.
Твердження захисника ОСОБА_7 , що обвинувачений ОСОБА_10 має постійне місце проживання, неофіційно працевлаштований, має малолітню дитину на утриманні, має намір одружитися, тобто останній характеризується позитивно, є неспівмірними з обставинами за яких ймовірно було вчинено злочини, з огляду на їх тяжкість, ступінь суспільної небезпеки, специфіку їх вчинення та наслідки.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 стосовно того, що судом не враховано стан його здоров`я та необхідність лікування, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних належних доказів, які вказують на неможливість обвинуваченого утримуватись під вартою та неможливості отримання ним необхідного лікування в умовах слідчого ізолятору.
Захисником обвинуваченого надано копії відповіді Філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВСУ» щодо стану здоров`я ОСОБА_9 . Згідно наданою стороною захисту відповіді вбачається, що ОСОБА_9 надається необхідна медична допомога в умовах ДУ «ОСІ» та у відповіді не зазначена наявність медичних протипоказань для його знаходження в ОСІ.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що районний суд об`єктивно врахував обставини справи, дані про особи обвинувачених та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційні скарги захисників обвинувачених не підлягають задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-
УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, від 02 липня 2020 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст. 189, ч.3 ст.187, ч.2 ст. 146 КК України, та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст. 189, ч.3 ст.187, ч.2 ст. 146 КК України, у кримінальному провадженні № 0000660, внесеному до ЄРДР 07.09.2018 року,- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4