ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1075/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/61/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000147 від 15 червня 2020 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2020 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, судимого 19.11.2019 року Монастириським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Монастириського районного суду від 19.11.2019 року, і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 вирішено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено питання щодо судових експертиз.

Відповідно до вироку суду, 15 червня 2020 року приблизно о 11 год. 00 хв. у ОСОБА_6 під час перебування в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, спрямований на повторне, таємне викрадення майна, а саме мороженого стейка лосося загальною вагою 1 кг 184 грам та вартістю 408 гривень 18 копійок, який належить ФОП ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, та доводячи його до логічного завершення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 15 червня 2020 року приблизно об 11 год. 23 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, бажаючи заволодіти неналежним йому майном та в подальшому використати його для власних потреб, тобто переслідуючи корисливі мотиви і мету, підійшов до морозильної камери, яка знаходилась на підлозі з лівої сторони від входу у магазин, між стелажами із хлібобулочними виробами та консервованою продукцією та взяв морожений стейк лосося вагою 1,184 кг, після цього направився у сусідній відділ даного магазину.

В подальшому знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та тримаючи у руці морожений стейк, а у правій руці хліб, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він ніким не буде помічений, помістив морожений стек лосося під свій верхній одяг у який був одягнений та підійшовши на касу розрахувався за хліб, проте не показавши та не розрахувавшись на касі за морожений стейк лосося, вийшов із магазину, отримавши при цьому можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим мороженим стейком лосося, вагою 1, 184 кг, вартістю 408 грн 18 коп.

Даною крадіжкою ОСОБА_6 спричинив ФОП ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 408 гривень 18 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2020 року змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, та призначити покарання яке є співрозмірним зі скоєним діянням, а саме не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував особу винного, позитивну характеристику, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

Вказує, що суд не врахував його стан здоров`я та те, що він проживає разом з батьком, якому необхідний догляд.

Стверджує, що рішення суду є явно несправедливим через суворість.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просить її задовольнити та змінити вирок в частині призначеного покарання, обравши йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі; прокурора, який вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим і просить залишити його без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Висновок суду про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які належно оцінені судом і в апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до з ч.2 ст.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.

Аналіз матеріалів кримінального провадження, дає колегії суддів підстави для висновку, що покарання ОСОБА_6 призначено судом відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу винного, а також всіх обставин справи.

Зокрема, судом враховано, ОСОБА_6 раніше судимий і маючи не зняту та непогашену судимість, під час іспитового строку, встановленого вирком Монастириського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2019 року, знову вчинив умисний злочин, що характеризує його як особу, схильну до вчинення кримінально-караних діянь.

Як вбачається із змісту вироку, судом першої інстанції враховано також досудову доповідь органу пробації, згідно якої виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк неможливе та буде становити небезпеку для окремих осіб і для суспільства в цілому.

За наведених обставин суд обґрунтовано мотивував своє рішення щодо необхідності призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, суд також прийняв до уваги пом`якшуючу покарання обставину, на яку обвинувачений ОСОБА_6 звертає увагу в суді апеляційної інстанції щире каяття, а також його позитивну характеристику.

Твердження обвинуваченого щодо поганого стану здоров`я та наявності на утриманні батька, про що він вказує в апеляційній скарзі, не можуть бути безумовною підставою для зміни вироку в часині призначеного покарання, оскільки такі відомості носять виключно інформативний характер і, з урахуванням обставин справи, не є такими, що дають підстави для пом`якшення покарання чи обрання покарання, не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

На думку колегії суддів, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності і, маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення умисних злочинів, знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, форма та строк відбування покарання в умовах суспільства, обрана судом першої інстанції, є виваженою, справедливою та такою, що відповідає вимогам статті 65 КК.

Також, суд першої інстанції правильно застосував приписи статті 71 КК України і до покарання за даним вироком частково приєднав не відбуте покарання за вироком Монастириського районного суду від 19 листопада 2019 року і за сукупністю вироків визначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

Це рішення належним чином умотивоване і відповідає вимогам кримінального закону, а тому підстав для зміни вироку через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного і пом`якшення обвинуваченому покарання, про що сторона захисту ставить питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

За наведених обставин, колегія суддів вважає вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2020 року відносно ОСОБА_6 законним та обґрунтованим, а тому приходить до переконання, що в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2020 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.