УХВАЛА

Справа № 621/3039/20
Провадження 1-кс/621/918/20
10 листопада 2020 року м. Зміїв
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна,
В обґрунтування клопотання зазначено, що 05 вересня 2020 року до Зміївського відділу поліції надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невстановленими особами, які прибули на територію військової частини, розташованої поблизу лісного масиву в с. Мохнач Зміївського району Харківської області, на автомобілях «NISSAN Navara», д.н.з НОМЕР_1 , «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , екскаватор-навантажувач «JCB» д.н.з. НОМЕР_3 , здійснюється демонтаж будівлі казарми військової частини та викрадення будівельних матеріалів.
05 вересня 2020 року, в ході проведення огляду місця події по даному факту було виявлено та вилучено:
-Автомобіль КАМАЗ, д.н.з НОМЕР_2 , в кузові якого знаходяться фрагменти арматури різної довжини і конфігурації;
-Екскаватор-навантажувач «JCB» д.н.з. НОМЕР_3 ;
-Кисневий балон синього кольору;
-Газовий балон синього кольору, ємкістю 50л
-Різак чорного кольору
Вказане майно оглянуто, опечатано та вилучено до Зміївського відділу поліції Харківської області. Постановою слідчого вищезазначене майно визнано речовим доказом по справі.
Посилаючись на ст.ст. 167-168, 170-171, ч.5 ст.237, 300 КПК України, слідчий просить накласти арешт на вище зазначене майно, яке була тимчасово вилучене під час огляду місця події з метою забезпечення збереження речових доказів, мають значення для досудового розслідування, та які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.
Крім того, слідчим ОСОБА_3 до початку розгляду клопотання подано письмову заяву про розгляд клопотання без повідомлення власників (користувачів) майна, про арешт якого ставиться питання в клопотанні, оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна та відповідає інтересам досудового розслідування, а саме забезпечує нерозголошення даних досудового розслідування.
Відповідно до ч.2 статті 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
За змістом ч.1 статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема й арешт майна, застосовуються з метою дієвості цього провадження.
Відповідно до статті 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.
Враховуючи, що за діючими приписами кримінального процесуального законодавства саме слідчий чи прокурор визначають обсяг відомостей досудового розслідування, які можуть бути розголошені, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення його власників (володільців) в порядку, передбаченому ч.2 ст.172 КПК України.
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, наголосив на необхідності застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки добутими в ході розслідування відомостями підтверджується факт вчинення кримінального правопорушення, а також встановлюється обсяг викраденого майна, розмір спричиненої шкоди та коло осіб, причетних до його скоєння, що в подальшому може вплинути на перекваліфікацію кримінального правопорушення на більш тяжкий злочин.
Прокурор наполягала на задоволенні клопотання, підкреслила необхідність застосування вказаного заходу з метою збереження речових доказів, які в іншому випадку можуть бути знищені чи приховані від органів досудового розслідування.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, додані до клопотання, слідчий суддя встановив наступне:
Вказана інформація підтверджується рапортами інспектора-чергового Зміївського ВП ГУНП в Харківській області про отримання та реєстрацію зазначених повідомлень (а.с.2-3)
Згідно огляду місця події, який розпочато о 20:15 годині 05.11.2020 року та закінчено о 00:07 годині 06 листопада 2020 року, під час його проведення вилучено, оглянуто та опечатано
-Автомобіль КАМАЗ, д.н.з НОМЕР_2 , в кузові якого знаходяться фрагменти арматури різної довжини і конфігурації;
-Екскаватор-навантажувач «JCB» д.н.з. НОМЕР_3 ;
-Кисневий балон синього кольору;
-Газовий балон червоного кольору ємкістю 50 л
-Різак чорного кольору (а.с.4-7)
Крім того, до матеріалів клопотання додані відомості про власників транспортних засобів, а саме водійські посвідчення та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів (а.с.8-13), постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання (а.с.14-15), пояснення осіб учасників події (а.с.16-21), протоколів допитів свідків (а.с.22-26), якими підтверджуються обставини вчинення кримінального правопорушення.
Заслухавши слідчого та прокурора, дослідивши матеріали, додані до клопотання, оцінивши їх належність та допустимість, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення.
Згідно із пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів
За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Крім того, відповідно до ч.3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч.1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом
У клопотанні слідчий вказав, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ніч з 05 на 06 листопада 2020 року в ході огляду місця події, є збереження речових доказів, а саме запобігання їх знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, яке може бути використане як докази факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду майно шляхом заборони розпоряджатися та користуватися цим майном.
Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.
Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати тимчасово вилучене під час огляду місця події майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Керуючись статтями 2, 7, 16, 98, 107, 131-132, 170-175, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно
-Автомобіль КАМАЗ, д.н.з НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кузові якого знаходяться фрагменти арматури різної довжини і конфігурації;
-Екскаватор-навантажувач, марки «JCB 3 СХ» д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 ;
-Кисневий балон синього кольору;
-Газовий балон червоного кольору ємкістю 50 л
-Різак чорного кольору (а.с.4-7)
який полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим СВ Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст..174 КПК України

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1