У Х В А Л А
(про арешт тимчасово вилученого майна)
Справа № 348/1210/20
Номер провадження 1-кс/348/343/20

20 липня 2020 року м. Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , розглянув клопотання слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання погоджено прокурором Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 та надійшло в провадження слідчого судді 20.07.2020 року.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000464 від 16.07.2020 року щодо кримінального провадження, у межах якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України.

В обгрунтування своїх вимог слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 15.07.2020 року до Надвірнянського ВП надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 15.07.2020 року близько 20:00 год. у м. Надвірна, майдан Шевченка, Івано-Франківської області, на території вулиці знайома з вигляду особа вчинила відкрите викрадення грошових коштів у сумі 2500 грн., яке поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я.

У ході оперативно-розшукових заходів встановлено, що до вчинення даного злочину може бути причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

Слідчий зазначає, що 16.07.2020 року під час огляду місця події, який проводився за адресою: АДРЕСА_2 у приміщенні службового кабінету Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , добровільно видав накидку чорно-голубого кольору, штани чорного кольору спортивного типу, пару взуття синього кольору, які упаковано до поліетиленового пакету чорного кольору та скріплено биркою.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що є достатні підстави вважати, що вилучені вищевказані речі використані як засоби вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, а також являються предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того, існує необхідність у проведенні низки судових експертиз для прийняття кінцевого рішення, слідчий просить у встановленому законом порядку накласти на них арешт із забороною користування, відчуження та розпоряджання.

В судовому засіданні слідчий подане клопотання підтримав повністю з підстав, наведених в ньому та просив його задоволити.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання.
Згідно із ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3)є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4)одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Передання на даний час на зберігання речей законному володільцю створює загрозу забезпечення належного зберігання даних речей.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, ч.3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Тому, з огляду на положення ч.2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.2, 3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

В судовому засіданні встановлено, що накидка чорно-голубого кольору, штани чорного кольору спортивного типу, пара взуття синього кольору, які були вилучені під час огляду місця події 16.07.2020 року, який проводився за адресою: АДРЕСА_2 , використані як засоби вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, а також являються предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того, існує необхідність у проведенні низки судових експертиз для прийняття кінцевого рішення, а тому необхідно у встановленому законом порядку накласти на дане майно арешт.

Відповідно до пунктів 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчий суддя констатує, що в якості мети та правової підстави для накладення арешту, визначеної п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, слід накласти арешт на майно з метою його збереження як речового доказу, заборонивши користуватися, розпоряджатися ним та відчужувати його.

Обставин, які підтверджують, що заборона користування даним рухомим майном призведе до наслідків, визначених в ч.10 ст.170 КПК України, матеріалами провадження не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню, та слід накласти арешт на рухоме майно із забороною користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси користувача майна, оскільки накидка чорно-голубого кольору, штани чорного кольору спортивного типу, пару взуття синього кольору, які були вилучені під час огляду місця події 16.07.2020 року, який проводився за адресою: АДРЕСА_2 , використані як засоби вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, а також являються предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того, існує необхідність у проведенні низки судових експертиз для прийняття кінцевого рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задоволити.
Накласти арешт із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном, а саме: на накидку чорно-голубого кольору, штани чорного кольору спортивного типу, пару взуття синього кольору, які були вилучені під час огляду місця події 16.07.2020 року, який проводився за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до п.9 ч.1 ст.ст.309, 395 КПК України.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1