справа №619/2373/20
провадження №1-кп/619/286/20
ВИРОК

іменем України

10 вересня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі кримінальне провадження за № 0000455 з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мануїлівка, Дергачівського району, Харківської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні 1 нл. дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , офіційно не працює, раніше не судимий, такий, що не перебуває на обліках лікарів нарколога та психіатра, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд

В С Т А Н О В И В

30.03.2020 приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , знаходився разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 ,, за місцем їхнього проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на побутовому ґрунті, виник усний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник прямий умисел, спрямований на нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень своїй матері, ОСОБА_5 схопив дерев`яний держак від лопати, який знаходився на подвір`ї, після чого наніс ним один удар в область тім`яної ділянки голови, один удар в область лівого передпліччя, один удар в область правого передпліччя в нижній третині, один удар в область лівого плеча, один удар в область тулубу, один удар в область навколо пупкової ділянки, один удар в область лівої гомілки.

В результаті вищевказаних злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у виді синців на голові, руках, тулубі та садна на лівій гомілці, які згідно з висновком експерта № 09-1618/2020 від 11.05.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п.2.3.2«Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні вищевказаного злочину визнав повністю та пояснив про обставини вчиненого злочину, так як це викладено вище.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку. Таким чином, суд обмежився дослідженням доказів, поясненнями обвинуваченого та вивченням даних про його особу, без дослідження інших письмових доказів, які стосуються фактичних обставин справи.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 є доведеною, його дії, які виразилися в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, суд кваліфікує за ст.125 ч.1 КК України

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи дані про ОСОБА_5 , який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання, якою відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому, а також враховуючи відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України є обтяжуючими покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті у виді громадських робіт. Керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд-

У Х В А Л И В

ОСОБА_5 визнати винним у вичинені злочину передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1