Бучацький районний суд Тернопільської області
Справа № 595/1283/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2020 м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000040 від 23 січня 2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліщанці Бучацького району, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, який не працює, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.361-2 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У невстановлені досудовим розслідуванням час та місці в ОСОБА_3 , який володів раніше завантаженими на носій інформації персонального ноутбука марки ASUS модель K53S базами даних підприємств, установ та організацій, які містять, зокрема, інформацію про прізвище, ім`я та по-батькові осіб, адресу, дату та місце їх народження, паспортні дані, сімейний стан, номери телефонів та інші персональні дані, виник умисел, направлений на їх несанкціонований збут.
При цьому, відповідно до ст. 21 Закону України «Про інформацію», інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна інформація. Конфіденційною інформацією є інформація про фізичну особу.
Згідно ст. 11 вказаного закону та ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.
Вимогами ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.
Згідно з ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.
Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ст. 32 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про інформацію»).
Реалізовуючи свій злочинний умисел, у 2019 році, точної дати та час досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_3 , зареєструвавшись під нікнеймом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у мессенджері «Telegram», у групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » розмістив оголошення про продаж баз даних підприємств, установ та організацій, які містили, зокрема, відомості про прізвище, ім`я та по-батькові особи, дату народження, паспортні дані, номери телефонів, адреси реєстрації осіб та інші відомості, що відносяться до інформації з обмеженим доступом, яка створена та захищена відповідно до чинного законодавства.
Надалі, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів з метою власного збагачення, упродовж жовтня-листопада 2019 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог чинного законодавства, використовуючи всесвітню комп`ютерну мережу Інтернет та створений ним у мессенджері «Telegram» аккаунт із нікнеймом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на підставі попередньої домовленості щодо збуту відомостей, які містять конфіденційну інформацію про фізичних осіб, в ході листування із користувачем ОСОБА_6 надіслав останньому графічні файли та архіви із такими файлами, які зберігалися в базах даних на носії інформації електронно-обчислювальної машини (комп`ютері) (жорсткому диску марки Western Digital модель WD6400BPVT-80HZXT1 персонального ноутбука марки ASUS модель K53S), та у яких містилась інформація про фізичних осіб (персональні дані), а саме: прізвище, ім`я та по-батькові особи, адресу, дату та місце народження, паспортні дані, сімейний стан та інші відомості, що відносяться до інформації з обмеженим доступом, яка створена та захищена відповідно до чинного законодавства, за що отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в загальній сумі 2040 грн.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.361-2 ч.1 КК України, як несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається на носіях інформації в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом №770-VIII від 10.11.2015).
31 серпня 2020 року між заступником начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення в суді управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000040 від 23 січня 2020 року, та підозрюваним ОСОБА_3 , з участю захисника - адвоката ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст.361-2 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник в судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.361-2 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди, укладеної 31.08.2020 року між прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 про визнання винуватості та призначення ОСОБА_3 за ч.1 ст.361-2 КК України, узгодженої сторонами угоди про визнання винуватості, міри покарання.

Також, у кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи №7-160/20 від 17 червня 2020 року в сумі 1307,60 грн., які суд вважає, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави, оскільки такі витрати виникли при проведенні експертизи в межах даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 371, 373, 374, 376, 468, 469, 472-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 серпня 2020 року між прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000040 від 23 січня 2020 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361-2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31 серпня 2020 року покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи №7-160/20 від 17 червня 2020 року в сумі 1307 гривень 60 копійок.

Вирок ухвалений в нарадчій кімнаті і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1