Справа №: 398/4190/19
провадження №: 1-кп/398/200/20
ВИРОК
Іменем України

"07" серпня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001625 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області, громадянки України, незаміжньої, з вищою освітою, яка працює оператором в ТОВ « Ідея-Консалтинг» м.Києва, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
в с т а н о в и в :
Обвинувачена вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху як особа , яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин:
10 липня 2019 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Mitsubishi L200» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в місті Олександрія Кіровоградської області, по проспекту Соборному, навпроти будинку 122, в напрямку від площі Соборної в бік вулиці Героїв Сталінграду, проявила особисту неуважність та безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки руху, чим позбавила себе можливості оцінювати вірно дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, чим грубо порушила вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.3, 13.1 ПДР:
п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
п.13.1 Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

здійснила зіткнення з стоячим біля пішохідного переходу автомобілем «OPELKadet» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який по інерції здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , що переходила проїзну частину дороги по проспекту Соборному по пішохідному переходу, визначеному дорожнім знаком 5.35.1 згідно ПДР та дорожньою розміткою 1.14.1 згідно ПДР, та рухалася справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.
В результаті наїзду автомобіля пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 107 від 02.11.2019 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: гематом, саден правого надпліччя, кінцівок, черепно-мозкової травми: гематоми, садна потиличної ділянки, струсу головного мозку, травми першого пальця правої кисті: перелому нігтьової фаланги пальця, підвивих у п`ясно-фаланговому суглобі, які в комплексі відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена вину у вчиненні злочину визнала повністю, підтвердила вчинення злочину при приведених обставинах, у вчиненому розкаялася. В судовому засіданні пояснила, що у неї склалися тяжкі сімейні обставини в той час коли сталося ДТП і можливо це вплинуло на те, що вона проявила неуважність під час руху. Вона погоджується з фактичними обставинами справи, які зазначені в обвинувальному акті, вибачилася перед потерпілою. Зазначила, що її родичі відшкодували потерпілій витрати на лікування приблизно в сумі 3000 грн..Визнала, що в результаті її дій потерпілій завдана моральна шкода, але вона визнає частково заявлену вимогу потерпілої в сумі 5000 грн.Щиро розкаюється у вчиненому.
Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що коли вона переходила пішохідний перехід по пр.. Соборному, то раптово відчула як в її лівий бік вдарився автомобіль. Від удару вона впала на землю Швидка допомога доставила її в лікарню і вона знаходилася на стаціонарному лікуванні. Вона перенесла 2 операції на пальці руки, проходила лікування.Але палець на руці не згинається, вона не може правою рукою виконувати роботи, функція руки не відновилася. Вона потребує додаткового лікування , але вона пенсіонерка і коштів у неї немає. Тому вона просить задоволити її позов про стягнення моральної шкоди в сумі 50000 грн.
Суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і дійшов висновку, що обвинувачена винна у вчиненні даного злочину і її дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ст.ст.50,65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється злочином середньої тяжкості, вчиненим з необережності, особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в психіатричній лікарні та наркологічному диспансері не перебуває, працює, незаміжня, позитивно характеризується по місцю проживання, відшкодувала матеріальну шкоду

Обставиною, яка пом`якшуює покарання, є щире каяття.
Обставин, обтяжуючих покарання, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді органу пробації щодо обвинуваченої ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню , зазначено що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої ОСОБА_6 , її спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення , орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання до обвинуваченої та просить не позбавляти її права керування транспортними засобами.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, пом`якшуючу покарання обставину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи досудову доповідь щодо обвинуваченої та думку потерпілої і її представника, вважає за можливе призначити покарання обвинуваченій без ізоляції від суспільства, а саме покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу. Саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового злочину.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керування транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.
Враховуючи , що обвинувачена кримінальне правопорушення вчинила з необережності, не в стані алкогольного сп`яніння,до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувалася, а також враховуючи думку потерпілої та її представника , вважає за можливе не призначати обвинуваченій додаткове покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

По справі прокурором заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь місцевого бюджету Олександрійської міської ради витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_4 у розмірі 3218 грн. 67 коп. за період знаходження на стаціонарному лікуванні в МКЛПЗ «Міська лікарня №1 м. Олександрії» з 10.07.2019 року по 17.07.2019 року.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Обвинувачена даний позов визнала. Розмір даного позову підтверджується матеріалами справи і він підлягає задоволенню.

Потерпілою по справі ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 50 000 моральної шкоди. Розмір моральної шкоди потерпіла ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП, їй були заподіяні тілесні ушкодження, їй були завдані фізичний біль та страждання, вона перебувала на стаціонарному лікуванні.У неї і в даний час виникають болі.З моменту заподіяння шкоди і по теперішній час вона не може в повній мірі виконувати фізичні навантаження, займатися фізичною домашньою роботою, що супроводжується нервозністю та переживанням за своє здоров`я.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 зазначила, що і на теперішній час у неї незадовільний стан здоров`я, функція руки не відновлена , вона потребує додаткового лікування , але у неї відсутні для цього кошти, так як вона отримує лише мінімальну пенсію. Але не надала суду висновок лікарів чи будь-яку медичну документацію на підтвердження стану здоров`я на час розгляду справи.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Згідно ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення .

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що потерпілій ОСОБА_4 дійсно прийшлось переносити моральні та фізичні страждання, пов`язані із заподіянням їй тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, вчиненого з вини обвинуваченої, докладати додаткових зусиль для організації свого життя в зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень, необхідністю знаходитися на стаціонарному лікуванні, потребувати сторонньої допомоги. Порушився звичний для неї уклад життя, плани та суспільні зв`язки. На даний час функція руки повністю не відновлена і потерпіла потребує додаткового лікування.
Обвинувачена визнала , що повинна відшкодувати потерпілій моральну шкоду, але визнала позов частково в сумі 5000 грн.
Тому суд, з урахуванням обставин справи, характеру нанесених тілесних ушкоджень потерпілому, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає за можливе задовольнити цивільний позов потерпілої частково в розмірі 10 000 грн.. моральної шкоди та стягнути дану суму з обвинуваченої.
Процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст..100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України , та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь бюджету Олександрійської міської ради 3218 грн. 67 коп. в рахунок відшкодування витрат МКЛПЗ «Міська лікарня №1 м. Олександрії» на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 10 000 грн. моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 10362 грн. 50 коп. за проведення експертиз.
Речові докази по справі :
-автомобіль «MitsubishiL200» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити ОСОБА_6 .

-автомобіль «OPELKadet» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який переданий на зберігання ОСОБА_9 , залишити ОСОБА_9 .
Вирок суду набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий