УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, у провадженні СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, за фактом незаконного відкритого заволодіння мобільним телефоном марки «Хуавей» моделі «нова 2017 лове» в корпусі золотистого кольору з сім картою № НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 , imei НОМЕР_3 , спричинивши ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 7000 гривень.

19.08.2020 року в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 170А, каб. 2 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Хуавей» imei НОМЕР_2 , imei НОМЕР_3 .

З метою забезпечення збереження вилученого майна, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання.

Власник майна в судове засідання не з`явився, обов`язок повідомлення такої особи про дату та час судового засідання було покладено на сторону обвинувачення.

Таким чином, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами.

Так, оскільки тимчасово вилучене майно може бути об`єктом ймовірних кримінально-протиправних дій, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, слідчий суддя вважає, що такі речі відповідають категорії речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України, в зв`язку з чим наявна необхідність в забезпеченні збереження такого майна.
За таких обставин, враховуючи правові підстави для арешту майна, можливість використання як доказів вилучених речей в рамках кримінального провадження, з огляду на засади розумності та пропорційності арешту майна завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого клопотання.

Таким чином, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Хуавей» в корпусі золотистого кольору, моделі SLA-L22 imei НОМЕР_2 , imei НОМЕР_3 , що передбачає собою заборону відчуження такого майна.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1