Номер провадження:1-в/521/660/20
У Х В А Л А

24 вересня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

представника колонії - ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з установою виконання покарань ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)», розглянувши клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

У С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_4 , що відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)», звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання, просив задовольнити, оскільки він виправився, сумлінно ставиться до праці, має задовільну поведінку.

Прокурор вважав клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 , на його думку, не довів своє виправлення, має кілька стягнень, хоча і є погашеними, але негативно характеризують поведінку засудженого.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_4 відбуває основне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 року, яким засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України. Початок строку покарання - 30.04.2016 року, кінець строку - 18.05.2021 року.

Засуджений відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, що дає підставу звертатися до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частинами 1 та 2 ст. 81 КК України визначено: до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню зверненню з відповідним клопотанням, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього трудового розпорядку. Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну, свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин, порушень трудової дисципліни, відсутність трудових порушень.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_4 під час тримання в Кіровоградській УВП (№ 14) з 10.5.2016 року по 20.06.2016 року заохочень не мав, до дисциплінарної відповідальності притягувався 21 раз. Під час тримання в Миколаївському СІЗО з 20.06.2016 по 05.05.2017 року заохочень не мав, до дисциплінарної відповідальності притягувався раз. За період відбування покарання в ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» з 05.05.2017 року на виробництві установи працевлаштований не був. Характеризується негативно, у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний. Взаємовідносини з адміністрацією установи будує на шантажно-демонстраційній поведінці, шляхом демонстрації актів членоушкодження. З вироком суду не згодний, вину у вчиненні злочину не визнає.

Відповідно до ст. 123 КВК України в організації виховних заходів, які проводяться в установі, участі не приймає. Відповідно до ст. 126 КВК України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок не прагне. Відповідно до ст. 127 КВК України у роботі самодіяльних організацій участі не приймає. Перебуває на профілактичному обліку як схильний до нанесення собі тілесних ушкоджень.

Відповідно з наданою довідкою ОСОБА_4 під час відбування покарання мав 7 стягнень, які на цей час вважаються погашеними: за намагання здійснити та за скоєння членоушкодежння, за зберігання заборонених предметів (мобільний телефон, загострена металева пластина) - за період з 23.05.2016 по 07.11.2019).

Від початку відбування покарання і до цього часу засуджений отримав 1 заохочення 26.07.2020 року оголошено подяку.

З огляду на викладені обставини, суд вважає твердження засудженого про те, що він став на шлях виправлення, такими, що не відповідають дійсним обставинам.

Зазначені у характеристиці позитивні якості засудженого підтримує родинні стосунки з братом і сестрою характеризують його ставлення до оточуючих, але не свідчать про наявність обставин, визначених положеннями ст.ст. 50, 81 КК України.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, і повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Той факт, що за весь час відбування покарання (початок строку покарання з 30.04.2016 року), тобто більше, ніж за 4 роки, засуджений ОСОБА_4 мав 7 стягнень та 1 заохочення, на думку суду не може бути безумовною підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За даних обставин, а також враховуючи суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, попередні непогашені судимості за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, суд вважає, що строк відбутого засудженим покарання є недостатнім для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання умовно-достроково.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 81 КК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 року, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1