ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2520/20 Справа № 211/3934/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу судді Довгінцевського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Озери Озерського району Московської області РФ, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора, про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою на 60 днів та продовжено дію раніше застосованого запобіжного заходу до 18 серпня 2020 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, постійного зареєстрованого місця проживання не має, не одружений, після зміни запобіжного запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, обов`язки покладені на нього судом не виконував, перебував у розшуку. Зазначено, має місце ризик ухилення його від явки на виклики до суду, та ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
В апеляційній скарзі:

- адвокат ОСОБА_7 просить дану ухвалу скасувати та ухвалити нову, за якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вважає, що судом необґрунтовано та незаконно неодноразово вирішувалось клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, остільки, на думку адвоката, судом не в повному обсязі перевірені зазначені у клопотання прокурора доводи про продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого та адвоката, які підтримали апеляційні вимоги, та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги адвоката не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає, що ризики, які враховувались судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведені і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, постійного зареєстрованого місця проживання не має, не одружений, має місце ризик ухилення його від явки на виклики до суду, та ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Доводи в апеляційній скарзі адвоката про застосування до ОСОБА_8 альтернативного способу запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів, вважає безпідставними, остільки районний суд розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, обґрунтовано виходив з того, що під час судового розгляду обвинувального акту, який надійшов до суду, запобіжний захід вже замінювався з тримання під вартою на особисте зобов`язання, однак обов`язки покладені на нього судом обвинувачений не виконував, перебував у розшуку, тому суд правильно врахував, що відповідно до приписів ст. 183 КПК України більш м`які запобіжні заходи є такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Зазначені в ухвалі ризики є реальними, і їм не можливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_8 будь-якого іншого запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Доводи апеляційної скарги адвоката підозрюваного щодо невідповідності висновків суду першої інстанції про наявність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.
Апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, акцентуючи увагу на тому, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним зазначену апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу судді Довгінцевського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4