Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/5107/20
Провадження № 1-кс/644/782/20
У Х В А Л А
Іменем України

17 липня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

Представника володільця майна адвоката ОСОБА_3 ,

Слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання власника арештованого майна ОСОБА_5 , подане представником адвокатом ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
На адресу суду подано відповідне клопотання про скасування арешту майна. Заявник володілець майна ОСОБА_5 просить скасувати арешт належного їй майна, яке було вилучено в ході проведення обшуку 27.04.2020 року та арештоване.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12.05.2020 року було частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку, зокрема було накладено арешт на майно ОСОБА_5 податкову звітність ФОП ОСОБА_5 за 2017 рік на 25 аркушах, договори транспортного сервісу між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з додатками та додатковими угодами, актами про надання послуг на 93 аркушах. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18.06.2020 року ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12.05.2020 року в частині відмови в задоволенні клопотання слідчого була скасована та постановлена нова, якою клопотання було задоволено повністю. Також накладено арешт на лист ФОП ОСОБА_7 №1349 від 25.01.2018 року до ФОП ОСОБА_5 щодо внесення змін в укладений договір з підвищенням цін, договір транспортного сервісу №27 від 17.11.2016 року між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 від 01.11.2018 року, 02.01.2019 року, 01.03.209 року, 31.08.2019 року у ч примірниках на 1 аркуші кожний, акт про надання транспортних послуг за договором транспортного сервісу № 27 від 17.11.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 від 31.12.2017, 30.11.2017, 31.10.2017, 30.09.2017, 31.08.2017, 31.07.2017, 30.06.2017, 31.05.2017, 30.04.2017, 31.03.2017, 28.02.2017, 31.01.2017, 31.12.2018, 30.11.2018, 31.10.2018, 30.09.2018, 31.08.2018, 31.07.2018, 30.06.2018, 31.05.2018, 30.04.2018, 31.03.2018, 28.02.2018, 31.01.2018 у 24 примірниках на 2 арк. кожний, договір зберігання № 16 від 17.11.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 , додаткові угоди №1,2,3 до договору зберігання № 16 від 17.11.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 від 01.11.2018, 01.03.2019, 01.08.2019 у 3 примірниках на 1 арк. кожний. ОСОБА_5 не погоджується із даною ухвалою апеляційного про арешт її майна, просить його скасувати, оскільки арешт накладений не обґрунтовано. По-перше, ОСОБА_5 не відноситься до кола осіб, які начебто причетні, як на думку органу досудового розслідування, до скоєння кримінальних проваджень, з урахуванням фабул правопорушень, внесених до ЄРДР. ОСОБА_5 була фізичною особою-підприємцем, та ніколи не отримувала коштів від будь-яких бюджетних організацій, не укладала будь-яких угод із бюджетними установами щодо поставки продуктів харчування. Тобто, згідно до ст.174 КПК України не відносить до кола осіб, до яким можна застосувати відповідний захід. Також, не було наведено будь-яких доказів того, що майно на яке накладено арешт є предметом кримінального правопорушення, здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення. По-друге, ОСОБА_5 припинила свою господарську діяльність як фізична особа-підприємець 30.06.2017 року, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту Міністерства юстиції України. Та враховуючи період, який охоплюється, а саме з 2018 року по 2020 рік в рамках провадження, є підстави вважати, що арешт на її майно накладений не обґрунтовано, адже період господарської діяльності не перетинається з періодом, коли за версією досудового розслідування вчинено кримінальне правопорушення. По-третє, ухвалою апеляційної інстанції накладено арешт на документи, які не існують, тобто слідчим допущено чисельні помилки, внаслідок чого з`явились нові документи. Тобто, штучно створені слідчим документи, які вказані в клопотанні, можуть в подальшому призвести до притягнення до відповідальності особи, яка не скоїла жодного злочину.

В судовому засіданні представник заявника подане клопотання підтримав в повному обсязі, підтримав доводи викладені в клопотанні, додатково надав для долучення до справи додаткові письмові пояснення, посилався на те, що ОСОБА_5 не є фізично-особою підприємцем, а тому законом не передбачено проведення щодо неї позапланової перевірки органами Держаудитслужби, Податкової служби України, окрім того, проведення позапланової перевірки за листом прокурора чи слідчого не передбачено, тобто наявність листа щодо необхідності проведення позапланової перевірки не може бути підставою для існування арешту майна. Окрім того, досудове розслідування в рамках провадження триває вже великий час, саме з 07.03.2018 року, тобто майже 2 с половиною роки та протягом даного часу досудове розслідування триває неналежним чином, вкрай пасивно та поверхово. З урахуванням викладених доводів, вважав, що також відпала потреба в подальшому арешті належних документів ОСОБА_5 ..

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на те, що дійсно 27.04.2020 року в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , було вилучено майно ПП «Гермес», в тому числі під час проведення обшуку було виявлено та вилучено документи ФОП ОСОБА_5 , за результатами розгляду клопотання ухвалами слідчого судді першої інстанції та апеляційною інстанцією накладено арешт на все вилучене майно. В рамках провадження призначено 04.07.2020 року судово-товарознавчу експертизу, 06.07.2020 року судово-економічну експертизу, 09.07.2020 року було направлено звернення до Антимонопольного комітету, тривають слідчі дії. Арешт на майно є обґрунтованим та потреба в його існуванні не відпала. Враховуючі те, що ПП «Гермес» зверталось до суду із скаргою по повернення тимчасово вилученого майна та в період апеляційного оскарження документи частково були повернуті, та наразі не повертаються, експертизи не проведені.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали за клопотанням, матеріали провадження, встановлено наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вирішуючи питання щодо необґрунтованості накладання арешту на майно слідчий суддя зазначає наступне.

В провадженні СВ Індустріального ВП ГУ Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000072 від 07.03.2018, внесеного до ЄРДР за ч.3 ст.191, ч. 2 ст. 191 КК України.

Згідно з дослідженого Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань СВ Індустріального ВП ГУНП України в Харківській області здійснюється досудове розслідування по об`єднаному кримінальному провадженню №0000072 від 07.03.2018, за фабулою, у період з 2017-2018 роки посадовими особами комунальних установ та відповідних структурних підрозділів Харківської міської ради шляхом зловживання владою службовим становищем , за попередньою змовою з від повідними посадовими особами юридичних осіб публічного права заволоділи бюджетними коштами, чим спричинили державі збитки, правова кваліфікація ч.3 ст191 КК України.

Також, 01.08.2019 року , витяг доповнено, за фабулою, службові особи Управління освіти адміністрації Індустріального району Харківської міської ради за попередньою змовою групою осіб у період з 2018 - 2020 року, оголошуючи та проводячи тендерні закупівлі, розтратили державні кошти, використовуючи своє службове становище, шляхом укладання з різними ФОП договори про закупівлю товарів за державні кошти на загальну суму близько 1 000 000 грн., правова кваліфікація ч.3 ст.191 КК України.

Також, 15.10.2019 року, витяг доповнено, за фабулою, до Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява від голови правління ГО «Харківський антикорупційний центр» ОСОБА_9 , стосовно вчинення невстановленими особами на території Слобідського району м. Харків, кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, правова кваліфікація ч.2 ст.191 КК України.

Під час проведення обшуку 27.04.2020 року, дозвіл на проведення якого був наданий на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, в рамках даного провадження, у нежитловому приміщенні підвальної частини №21, 22 загальною площею 50,4 кв.м., першого поверху №25-:-31, 25-1, ХХІ, ХХІІ загальною площею, 151,0 кв.м., розташованих у житловому будинку літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно належать на праві власності ПП «Гермес», було виявлено та вилучено предмети та документи, в тому числі щодо діяльності ФОП ОСОБА_5 .

Майно, що було вилучено під час обшуку, відповідно до постанови слідчого від 28 квітня 2020 року, визнано в кримінальному провадженні речовими доказами, з посиланням на те, що воно відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12.05.2020 року було частково задоволено клопотання про арешт майна, в тому числі, накладено арешт на наступні документи: Договори транспортного сервісу від 24.11.2016 року та від 02.09.2019 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з додатками та додатковими угодами, актами про надання послуг на 93 арк.; Податкова звітність ФОП ОСОБА_5 за 2017 рік на 25 арк., в обґрунтування зазначено, що документи мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного майна, в подальшому, може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, прокурор та слідчий в цій частині довели слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаній частині відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Оскільки клопотання про накладання арешту майна було задоволено частково, прокурором було подано апеляційну скаргу на відповідну ухвалу слідчого судді та як вбачається із змісту ухвали Харківського апеляційного суду від 18.06.2020 року, апеляційна скарга прокурора задоволена частково, ухвала слідчого судді в частині відмови в задоволенні клопотання скасована та клопотання про арешт майна задоволено. Ухвалою апеляційної інстанції накладено арешт на майно, в тому числі договір транспортного сервісу № 12 від 16.11.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 на 2 арк., Акт про надання транспортних послуг за договором транспортного сервісу № 12 від 16.11.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 від 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017 у 6 примірниках на 12 арк. (по 2 арк. кожний), договір транспортного сервісу № 27 від 17.11.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 на 2 арк., додаткові угоди №1,2,3,4 до договору транспортного сервісу № 27 від 17.11.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 від 01.11.2018, 02.01.2019, 01.03.2019, 31.08.2019 у 4 примірниках на 1 арк. кожний, акт про надання транспортних послуг за договором транспортного сервісу № 27 від 17.11.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 від 31.12.2017, 30.11.2017, 31.10.2017, 30.09.2017, 31.08.2017, 31.07.2017, 30.06.2017, 31.05.2017, 30.04.2017, 31.03.2017, 28.02.2017, 31.01.2017, 31.12.2018, 30.11.2018, 31.10.2018, 30.09.2018, 31.08.2018, 31.07.2018, 30.06.2018, 31.05.2018, 30.04.2018, 31.03.2018, 28.02.2018, 31.01.2018 у 24 примірниках на 2 арк. кожний, договір зберігання № 16 від 17.11.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 ; додаткові угоди №1,2,3 до договору зберігання № 16 від 17.11.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 від 01.11.2018, 01.03.2019, 01.08.2019 у 3 примірниках на 1 арк. кожний. В ухвалі зазначено, що вилучене майно має значення для кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000072 від 07.03.2018, та може бути використане для доказування, оскільки воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можливо використати як доказ фактів та обставин, що досліджуються у ході досудового розслідування, а також необхідно для проведення відповідних експертних досліджень, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого частинами 2, 3 статті 191 КК України, та має бути використано для проведення подальших слідчих (розшукових) дій, має значення для подальшого встановлення кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також, в ухвалі апеляційної інстанції зазначено, що з висновком слідчого судді щодо накладення арешту на майно колегія суддів погоджується та вважає його таким, що ґрунтується на наявних у матеріалах клопотання доказах, та відповідає вимогам КПК України. Зазначено, що вилучені документи, які належать різним суб`єктам господарської діяльності, але пов`язані безпосередньо з діяльністю ПП «Гермес», та знаходилися в одному приміщенні, яке належить засновнику ПП «Гермес» ОСОБА_10 , та були надруковані, за версією органу досудового розслідування, на одному друкарському пристрої, що потребує детальної перевірки під час проведення досудового розслідування, а тому доведена необхідність у накладенні арешту на відповідне майно, з метою повного, об`єктивного та всебічного встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, забезпечення в якості речових доказів вказаного майна. При цьому зазначено, що арешт вказаного майна на даному етапі досудового розслідування, виправдовує втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження та його не застосування може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Тобто, вказане майно було визнано речовими доказами в рамках провадження, обґрунтованість накладання арешту на майно була предметом оцінки під час вирішення клопотання слідчого, як під час розгляду справи в першій, так і в апеляційній інстанції.

Що стосується доводів клопотання володільця майна, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба Суд враховує, що заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи. В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. В ході судового розгляду було встановлено, що з моменту проведення обшуку, вилучення майна, було вирішено питання про визнання вилученого майна речовими доказами, накладено арешт відповідно до ухвал суду першої та апеляційної інстанції, проведено допити 5 свідків, отримано інформацію з сайту «Прозорро», проводиться перевірка Державною аудиторською службою, призначено 04.07.2020 року судово-товарознавчу експертизу, 06.07.2020 року судово-економічну експертизу, 09.07.2020 року було направлено звернення до Антимонопольного комітету. Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаних документів. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження. Враховуючи досліджені в ході розгляду справи обставини, слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 174, 303-308, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання власника арештованого майна ОСОБА_5 , подане представником адвокатом ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, що належить ОСОБА_5 , - залишити без задоволення. Повний текст ухвали виготовлений та проголошений о 13.00 годині 21.07.2020 року.

Ухвала в апеляційному порядку відповідно до вимог ст.309 КПК України оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1