ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/188/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 194 КК України
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

14 січня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0005332 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2020 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2020 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від призначено покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися до органу пробації для реєстрації.

На вказаний вирок прокурор ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, яку належить залишити без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст. 396 КПК України.
Відповідно до положень п.4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Зазначаючи про порушення судом певних норм, скаржник має належно обґрунтувати такі свої доводи й вказати які саме норми закону порушено та в чому саме полягають такі порушення. Прохання, висловлене до суду апеляційної інстанції, має узгоджуватись із мотивами, з яких апелянт оскаржує судове рішення.
Посилаючись в апеляційній скарзі на незаконність судового рішення, апелянт має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни вироку, і які, на його думку, допущені судом при його винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обгрунтування кожної позиції.
Апелянт зазначає, що вирок підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Стаття 414 КПК передбачає, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Проте, у порушення вимог ст. 414 КПК прокурор в апеляційній скарзі не наводить обґрунтувань невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, зокрема, не вказує у чому полягає його явна несправедливість, які саме обставини та докази свідчать про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, які обставини не були враховані судом, які б можна було визнати безумовними підставами для скасування вироку суду першої інстанції з огляду на положення ст. 414 КПК та приписи статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку.
Апелянт не зазначає, які саме порушення допустив суд першої інстанції, не наводить доводів яким чином ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість вироку, і чому їх слід відносити до підстав для скасування вироку.
З огляду на те, що апеляційний суд переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги, відсутність в апеляційній скарзі належного обґрунтування, перешкоджає вирішенню питання про відкриття апеляційного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху.
Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без руху та встановити строк у 5 днів з дня отримання копії ухвали для усунення вищезазначених недоліків апеляційної скарги.
Звертаю увагу апелянта, що недоліки апеляційної скарги, які пов`язані з її змістом можуть бути усунуті шляхом подання змін чи доповнень до апеляційної скарги, або шляхом подання нової апеляційної скарги з наданням копій апеляційної скарги у кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження.
Одночасно вважаю за необхідне роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків апеляційної скарги у встановлений 5-ти денний строк, апеляційна скарга буде повернута апелянту у відповідності до п.1 ч.3 ст. 399 КПК України.
Керуючись ст.ст. 396, 399 КПК України, суддя, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2020 року відносно ОСОБА_3 - залишити без руху та встановити строк 5 днів з дня отримання копії ухвали для усунення вищезазначених недоліків апеляційної скарги.
Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надіслати апелянту.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Херсонського апеляційного суду (підпис) ОСОБА_2