Провадження № 11-сс/824/4227/2020 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст.422 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за апеляційною скаргою в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року, якою в задоволенні скарги в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 від 04 травня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001013 від 29.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.109 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України відмовлено.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що оскаржувана постанова слідчим ОСОБА_7 мотивована тим, що відповідно до вимог ст.219 КПК України строк досудового розслідування закінчився, оскільки кримінальне провадження №0001013 за ч.1 ст.109 КК України є таким, що розпочате 29.10.2018 року, а строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчився 30.04.2020 року. Вказана позиція слідчого ґрунтується на нормах закону і є вірною. Таким чином, хоча слідчі дії, описані заявником в скарзі, можливо й дійсно не були проведені в повному обсязі, проте підставою для закриття стали положення абзацу 14 ч.1 ст.284 КПК України, а відтак, з огляду саме на вказане обґрунтування слідчим оскаржуваного процесуального рішення, слідчий суддя не вбачав підстав для задоволення скарги і скасування постанови слідчого ОСОБА_7 від 04.05.2020 року про закриття кримінального провадження №0001013 від 29.10.2018 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2020 року, скасувати вказане рішення суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 , скасувати постанову слідчого Першого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_7 від 04.05.2020 року про закриття кримінального провадження №0001013 від 29.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.109 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвала слідчого судді не спростовує доводів заявника щодо необґрунтованості закриття зазначеного кримінального провадження, оскільки таке рішення слідчим прийнято без проведення повного, неупередженого та ефективного досудового розслідування. Слідчий, констатуючи факт закінчення строків досудового розслідування та приймаючи рішення про закриття кримінального провадження з цих підстав, у постанові лише послався на той факт, що в ході проведення досудового розслідування рішення щодо повідомлення особі про підозру у кримінальному провадженні не приймалось. В той же час, жодного аналізу проведеного розслідування слідчим у постанові не було наведено, що не відповідає вимогам щодо вмотивованості процесуального рішення, наведеним у ст.110 КПК України. При цьому, зі змісту постанови слідчого вбачається, що у ній відсутні мотиви обґрунтування кримінально-правової кваліфікації, а це безпосередньо впливає на обчислення строків досудового розслідування у кримінальному провадженні, передбачених положеннями ст.219 КПК України.

Слідчий у мотивувальній частині постанови від 04.05.2020 року, як на підставу закриття цього кримінального провадження послався на абзац 14 ч.1 ст.284 КПК України. Втім, жодний пункт першої частини статті 284 КПК України не містить чотирнадцятого абзацу. До того ж у резолютивній частині постанови слідчим не було зазначено на підставі якого саме пункту, частини та статті КПК України ним було прийнято рішення про закриття кримінального провадження. Наразі ч.4 ст.284 КПК України ні слідчого, ні прокурора не уповноважує на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.219 КПК України, якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому ч.1 ст.219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої ст.219 цього Кодексу.

Відповідно до п.42 рішення ЄСПЛ «Михалкова та інші проти України» за ст.1 Конвенції держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертизи. Будь-які недоліки у дослідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Заявник звертає увагу, що слідчий суддя при розгляді зазначеного кримінального провадження, отримавши клопотання про неможливість його участі у судовому засіданні на період дії карантину, повинен був вирішити питання про відкладення розгляду справи на іншу дату та обговорити питання про можливість його розгляду в режимі відеоконференції.

З дня проведення судового засідання (12.06.2020 року) на адресу Верховного Суду України не надійшло жодного повідомлення про стан розгляду справи. 21.07.2020 року за вихідним №1-417/0/8-20 ним, як заявником, було підготовлено запит до Печерського районного суду м. Києва про надання інформації про стан розгляду цієї справи, який було отримано працівником апарату суду першої інстанції 22.07.2020 року. Станом на 30.07.2020 року відповіді на цей запит на адресу Верховного Суду України не надійшло. Про те, що 12.06.2020 року в судовому засіданні було прийняте рішення про відмову в задоволенні скарги заявника йому стало відомо лише 30.07.2020 року, згідно з копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2020 року, отриманої є Єдиного державного реєстру судових рішень.

До суду апеляційної інстанції в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 не з`явився, однак надіслав клопотання, в якому повідомив про неможливість бути присутнім в судовому засідання, апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити її в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.2, ч.3 ст.395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такою особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Встановлено, що ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року було постановлено у відсутності в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 та його представника. Належні докази отримання ними копії оскаржуваної ухвали слідчого судді в матеріалах справи відсутні. Натомість в апеляційній скарзі в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 вказує, що про оскаржувану ухвалу слідчого судді йому стало відомо лише 30 липня 2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, після чого 04 серпня 2020 року ним було подано апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції. Вказані обставини свідчать, що апеляційну скаргу подано з дотриманням строків та вимог, передбачених ч.3 ст.395 КПК України.

Встановлено, що постановою слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 від 04 травня 2020 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001013 від 29.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.109 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 подано скаргу до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 від 04 травня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001013 від 29.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.109 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України.

Однак, із такими висновками слідчого судді не можна погодитися із огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

У відповідності до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Отже, рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, передбачених ст.284 КПК України, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ч.1 ст.294 КПК України передбачено, що якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у ч.2 ст.219 цього Кодексу, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 ч.4 ст.219 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Постанова слідчого, прокурора складається в тому числі і з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається з оскаржуваного рішення слідчого, ним у постанові про закриття кримінального провадження констатовано лише факт закінчення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001013 від 29.10.2018 року. Проте не надано жодної оцінки зібраним доказам та необхідності проведення будь-яких слідчих дій, з метою повного, всебічного та об`єктивного розслідування даного кримінального провадження, а також необхідності у зв`язку з цим, звернення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування.

Сукупність вказаних обставин свідчить про те, що оскаржувана постанова слідчого є формальною та необґрунтованою, однак слідчим суддею не було надано жодної оцінки вказаним обставинам.

Крім того, правовою підставою закриття кримінального провадження вказано абзац 14 ч.1 ст.284 КПК України.

Однак, ч.1 ст.284 КПК України містить 10 пунктів та не містить абзацу 14, тому колегія суддів приходить до висновку, про відсутність у постанові слідчого посилання на положення КПК України, що є порушенням ст.110 КПК України.

Приймаючи оскаржуване рішення слідчий суддя суду першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, що свідчить про неналежну перевірку ним законності рішення слідчого про закриття вказаного кримінального провадження, а отже про порушення фундаментальних положень кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кожної справи, а відтак оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо її законності.
Із огляду на зазначене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 , про те, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам, передбаченим ст.110 КПК України, щодо його вмотивованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 слід задовольнити, ухвалу слідчого судді та постанову слідчого скасувати.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року, якою в задоволенні скарги в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 від 04 травня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001013 від 29.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.109 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України відмовлено, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_6 та скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 від 04 травня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001013 від 29.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.109 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, а матеріали цього кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

Головуючий :

Судді