УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність заступника начальника відділу СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000605, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,
в с т а н о в и в:
16 липня 2020 року представник власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , посилаючись на положення ч. 1 ст. 303 КПК України, звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність заступника начальника відділу СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000605, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
У судове засідання представник власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, однак звернувся до суду з заявою (вх. № 64378 від 31 липня 2020 року), в якій просив прийняти відмову від скарги, яка подана в порядку ст. 303 КПК України та закрити судове провадження.
Заступник начальника відділу СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, а також враховуючи позицію скаржника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні володільцем тимчасово вилученого майна може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.
Частиною 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, зокрема, принцип диспозитивності.
У свою чергу, згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. При цьому, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Враховуючи те, що представником власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 подано до суду заяву, в якій він просив прийти відмову від скарги на бездіяльність заступника начальника відділу СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000605, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та закрити судове провадження, слідчий суддя, виходячи з того, що він наділений процесуальними повноваженнями вирішувати виключно ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, приходить до висновку про необхідність закрити провадження по даній скарзі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 26, 303, 309, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Закрити провадження за скаргою представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність заступника начальника відділу СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000605, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1