Справа № 487/4513/20
Провадження № 1-кс/487/5169/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.08.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в присутності підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002526 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянина України, маючого неповну загальну середню освіту, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
19.08.2020 року старший слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В клопотанні слідчий зазначає, що СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002526 від 16 липня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч1 ст.263 КК України.

18.08.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про його задоволення.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що підозра, пред`явлена його підзахисному необґрунтована, ризики зазначені в клопотанні, прокурором не доведенні. Крім того, зазначив, що збут бойових припасів відбувався з явною провокацією. Відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР 16.07.2020 року, проте його підзахисний перебував у Польщі увесь 2019 рік та до України повернувся лише 19.07.2020 року, про що свідчать дані його закордонного паспорту. Разом з тим, вказав, що його підзахисний одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим, вважав, що до ОСОБА_4 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, підтримав думку захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання встановлено, що СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002526 від 16.07.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

18.08.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме при наступних обставинах:

Так, з метою власного незаконного збагачення ОСОБА_4 , в період часу з весни 2020 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, по 17.08.2020, розуміючи, що зберігання, придбання та збут бойових припасів, заборонено законодавством, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій, маючи умисел на збут бойових припасі, придбав при невстановлених обставинах бойові припаси, де зберігав їх у невстановленому місці з метою збуту, та збував місцевим мешканцям.

В ході проведення оперативної закупки 30.07.2020 року, приблизно о 12:57 год. розташовуючись на території автогаражного кооперативу «Черноморець» по вул. Індустріальна 3 в м. Миколаєві, ОСОБА_4 реалізував ОСОБА_7 , за ціною 1600,00 грн. купюрами номіналом 500 грн. БА 3942577, ББ 7390334, ЦА 0487354, 100 грн. УМ 2872973 з розрахунку 25,00 грн. за 1 бойовий припас - 64 шт. 9-ти мм. патронів до пістолету Макарова (ПМ), які відносяться до боєприпасів.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що з метою документуванням систематичної злочинної діяльності ОСОБА_4 працівниками поліції, 17.08.2020 проведено оперативку закупку. В ході вказаної закупки ОСОБА_4 умисно, протиправно, незаконно, розуміючи що його діяльність заборонено законодавством, не маючи офіційного та постійного місця роботи та джерел прибутку, маючи умисел на збут бойових припасів та отримання від цього незаконного прибутку, розуміючи те що він не має дозволу компетентних органів та ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, маючи злочинний намір, направлений на вчинення ряду злочинів у сфері носіння, зберігання, придбання та збуту бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, порушуючи положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами, останній раз внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 938 та інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, перебуваючи поблизу автогаражного кооперативу «Ласточка» по вул. Озерній в м. Миколаєві Миколаївської обл., реалізував ОСОБА_7 , за ціною 5250 грн. купюрами номіналом 50 грн. УЄ 4378210, 100 грн. СЕ 3719584, СЗ 8279227, 500 грн. УГ 6730638, УД 5569701, ВЗ 4191471, АА 5817640, УИ 8174679, УИ 3553194, СЗ 3543167,УИ 5525982, ЗД 8831986, ВГ 5959089, з розрахунку 21,87 грн. за 1 бойовий припас 240 боєприпасів 9мм., патронів до пістолета Макарова, калібру 9х18 мм. ПМ, які відносяться до боєприпасів.

17.08.2020 о 19:28 год. поблизу автогаражного кооперативу «Ласточка» по вул. Озерній в м. Миколаєві Миколаївської області підозрюваного ОСОБА_4 затримано в порядку ст. ст. 208, 211-213 КПК України.

За вказаним фактом слідчим відділом Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області розпочате кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002702 від 17.08.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

18.08.2020 року вищевказані кримінальні провадження внесені до ЄРДР за № 0002526 від 16.07.2020 та № 0002702 від 17.08.2020 року відповідною постановою прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно № 0002526 від 16.07.2020 року.

Наведені вище дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, а саме: рапортом слідчого від 15.07.2020 року про виявлення кримінального правопорушення, заявою про вчинення кримінального правопорушення від 15.07.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , від 16.07.2020 року, заявою та протоколом огляду речей від 16.07.2020 року, висновком експерта № 334 від 20.07.2020 року, протоколом огляду покупця від 30.07.2020 року, протоколом огляду грошових коштів від 30.07.2020 року, протоколом за результатами контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 30.07.2020 року, висновком експерта № 353 від 03.08.2020 року, протоколом огляду покупця від 17.08.2020 року, протоколом огляду грошових коштів від 17.08.2020 року, протоколом за результатами контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 17.08.2020 року, висновком експерта № 374 від 18.08.2020 року, рапортом слідчого від 17.08.2020 року про виявлення кримінального правопорушення, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 17.08.2020 року, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, прокурор у судовому засіданні, як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилався на існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим; ризик знищити, сховати або спотворити речові докази, адже на теперішній час не встановлено місцезнаходження знарядь вчинення кримінальних правопорушень бойових припасів, а твердження останнього про відсутність таких є способом захисту; ризик незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, тощо до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню; ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній схильний до самогубства; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження існуючого, оскільки останній раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не працює, джерела доходів органам розслідування не встановлено, єдиним способом заробітку в останній час у підозрюваного є збут бойових припасів

Так, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.
Таким чином, враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до переконання про не доведення прокурором у судовому засіданні ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки посилання на те, що підозрюваний схильний до самогубства, про що свідчать сліди пошкодження вен на його лівій руці, не може бути покладено в обґрунтування наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Що стосується інших ризиків, слідчий суддя приходить до переконання про доведення їх існування прокурором.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше в силу ст.89 КК України не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має зареєстроване місце проживання, не працює, а отже не має офіційного, стабільного заробітку.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити вплив на свідків, знищити чи сховати речі (бойові припаси тощо), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, продовжити свою злочинну діяльність.

Крім того, слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості застосування до його підзахисного більш м`якої міри запобіжного заходу, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Таким чином, застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді є необґрунтованим та невиправданим.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи встановленні при розгляді клопотання дані про особу підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 65 910,00 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на н ього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» до 15.10.2020 року.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 65 910 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор».
Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївській слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїз з України і в`їзд в Україну.
Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 15.10.2020 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1