В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430 від 06.08.2020, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Колоденка, Рівненського району, Рівненської області, громадянка України, освіта середня, незаміжня, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 04.08.2020 року близько 21 год. 00 хв., перебуваючи на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, отримала доступ до мобільного телефону ОСОБА_5 , після чого за допомогою мобільного телефону та відомого їй пін-коду доступу від банківської картки AT КБ «ПриватБанк», шляхом зняття готівки за дві трансакції через банкомат AT КБ «ПриватБанк», який знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Поповича, буд.44а, таємно викрала з рахунку останнього грошові кошти в сумі 2604 гривень, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду у вказаному розмірі.
ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у інкримінованому їй кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, визнала повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показала, що дійсно 04.08.2020 року близько 21 год. 00 хв. отримала доступ до мобільного телефону ОСОБА_5 , після чого за допомогою мобільного телефону та відомого їй пін-коду доступу від банківської картки, шляхом зняття готівки за дві трансакції через банкомат, таємно викрала з рахунку останнього грошові кошти. Суму завданої шкоди не заперечує, у вчиненому щиро розкаялася, просила її суворо не карати. Цивільний позов визнала повністю.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтвердив факт викрадення з рахунку грошових коштів в сумі 2604 гривень. Щодо міри покарання, поклався на розсуд суду, не наполягав на суворому покаранні, заявлений цивільний позов просив задовольнити.

Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про особу винної та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відсутні.

Обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, дані про особу обвинуваченої, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч. 2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватою, вважає за необхідне призначити останній покарання у виді громадських робіт у мінімальній межі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як нею, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді штрафу або виправних робіт суд не вбачає, оскільки обвинувачена не працює та не має постійного джерела прибутку.

Також суд не вбачає підстав для призначення найбільш суворого покарання у виді арешту чи обмеження волі з огляду на дані про особу обвинуваченої.

Речові докази та процесуальні витрати - відсутні.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.
Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.
Частиною 1 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні доведено те, що ОСОБА_5 завдано майнової шкоди діями обвинуваченої ОСОБА_3 , остання збитки не відшкодувала, враховуючи встановлені в судовому засіданні факт вчинення кримінального проступку проти власності, цивільний позов про стягнення майнової шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Речові докази та процесуальні витрати - відсутні.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 2604 (дві тисячі шістсот чотири) гривні 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1