КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві з застосуванням відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу представника ПВКФ «ФІАЛКА», адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , та накладено арешт майно, а саме на: грошові кошти, які знаходяться на рахунку, відкритого у АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528) та належать ПВКФ «ФІАЛКА» () № НОМЕР_1 , з зупиненням видаткових операцій з коштами, які надійшли на зазначені рахунки і вже знаходяться на них, окрім здійснення платежів до бюджету та виплату заробітної плати.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі представник ПВКФ «ФІАЛКА», адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Згідно доводів апеляційної скарги, ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, а також такою, яка постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства.

Так, апелянт вказує на відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, посилаючись на ті обставини, що надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували, що арештоване майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Також, як вбачається з апеляційної скарги, в ході розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчому судді не надано допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів на підтвердження того, що арештоване майно було одержане злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи є знаряддям злочину.

Крім того, як зазначає ОСОБА_6 , стороною обвинувачення не доведено, що підозра службових осіб ПВКФ «ФІАЛКА» у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України є обґрунтованою.

Звертає адвокат увагу суду і на ту обставину, що грошові кошти, які обліковуються на рахунку ПВКФ «ФІАЛКА» не можуть бути речовими доказами, оскільки вони не є об`єктом матеріального світу, а сам банківський рахунок використовується лише для обліку грошових коштів, а не їх фактичного збереження.

Одночасно представник ПВКФ «ФІАЛКА», адвокат ОСОБА_6 ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що копія постановленого судом рішення на адресу вказаного підприємства не направлялася, а про її існування стало відомо лише 15 червня 2020 року через систему онлайн контакт центру ПАТ КБ «Приватбанк». В звязку з цим просить визнати причину пропуску строку поважною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна та його представника, а надані суду матеріали не містять відомостей про направлення останнім копії постановленого судом рішення, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Що стосується посилань апелянта на незаконність і необґрунтованість рішення суду, то колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Департаментом з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003045 від 25 вересня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що службові особи Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації діючи за попередньою змовою з службовими особами низки суб`єктів підприємницької діяльності, зокрема ТОВ «Укрбудреммонтаж інжиніринг», ПВКФ «ФІАЛКА» та ТОВ «Стиль-Декор» та іншими, зловживаючи своїм службовим становищем в супереч інтересам служби, шляхом неправомірного перерахування коштів на рахунки вказаних підприємств, протягом 2016-2017 року заволоділи бюджетними коштами у сумі понад 3 млн. 283 тис.грн., тобто в особливо великих розмірах.

Згідно інформації наданої Головним управлінням контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки СБУ встановлено, що Департаментом з питань будівництва та архітектури РОДА здійснюється проведення державних закупівель щодо виконання будівельних робіт або реконструкції об`єктів державної та комунальної форми власності Рівненської області за бюджетні кошти.

При цьому, з метою забезпечення перемоги підконтрольних комерційних структур (ТОВ «Укрбудреммонтаж інжиніринг», ПВКФ «ФІАЛКА» та ТОВ «Стиль-Декор») у зазначених закупівлях посадові особи Департаменту з питань будівництва та архітектури РОДА, за вказівкою керівництва РОДА, шляхом адміністративного впливу на членів тендерного комітету, здійснили опублікування на сайті «Прозорро» проектно-кошторисної документації до закупівлі із відсутністю ряду показників, що унеможливлює формування якісної цінової пропозиції сторонніми учасниками тендеру.

Наявна інформація свідчить про те, що у зв`язку з несвоєчасним виконанням на об`єктах будівництва технічного та авторського нагляду за виконанням будівельних робіт, вказані комерційні структури та субпідрядні організації вносять у звітну будівельну документацію недостовірні дані щодо обсягів фактично виконаних робіт та їх відповідності проектним вимогам, державним стандартам та Державним будівельним нормам України.

Крім того, в окремих випадках, з метою забезпечення перемоги своїх товариств під час конкурсних торгів, здійснюють демпінгування цін. У подальшому, з метою компенсації заниженої вартості робіт, посадові особи Департаменту з питань будівництва та архітектури РОДА, на підставі формального повідомлення комерційної структури готують висновок щодо виявлення в процесі виконання підрядником договірних зобов`язань ряду додаткових робіт, які початково не були включені до проектно-кошторисної документації, але введення в експлуатацію об`єкта без їх виконання є неможливим, про що заздалегідь було відомо замовнику. Вказане дозволяє укладати додаткові угоди вартістю, що не перевищує первинний договір на 50 % та в загальному компенсувати втрати на умисному заниженні цінової пропозиції і підвищити прибутки підрядника.

Протягом 2016-2017 років, за вказаним протиправним механізмом, службовими особами РОДА та ТОВ «Укрбудреммонтаж інжиніринг», ПВКФ «ФІАЛКА», ТОВ «Стиль-Декор» привласнено на загальну суму 3 млн. 283 тис. грн.

Через укладення субпідрядних договорів з підприємствами з ознаками фіктивності (які не мають власних виробничих потужностей та кваліфікованих співробітників) здійснюється переведення бюджетних коштів в готівку та подальше привласнення учасниками протиправної схеми, що підтверджується аналітичним дослідженням фінансово-господарських операцій проведених за участю ТОВ «Укрбудреммонтаж інжиніринг», ПВКФ «ФІАЛКА» та ТОВ «Стиль-Декор».

У своїй діяльності ПВКФ «ФІАЛКА» використовує банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий у АТ «ОТП БАНК».

Постановою старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 12 грудня 2017 року вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003045.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт вказаних грошових коштів прокурор зазначив, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.

Встановивши зазначені обставини, слідчий суддя прийшов до висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що надані прокурором матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що грошові кошти можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті протиправним шляхом, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України.

Доводи апеляційної скарги з приводу тих обставин, що грошові кошти, які містяться на банківських рахунках не можуть бути доказами у кримінальному провадженні у зв`язку з чим на них не може бути накладений арешт, спростовуються положеннями ст.ст. 98, 170 КПК України.

Також, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і посилання апелянта на відсутність обґрунтованої підозри у кримінальному провадженні № 0003045. Так, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, обґрунтованість підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у ймовірності вчинення злочину. Такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання прокурора матеріалах.

При цьому, слідчий суддя, на даній стадії кримінального провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою його забезпечення.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника ПВКФ «ФІАЛКА», адвоката ОСОБА_6 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , та накладено арешт майно, а саме на: грошові кошти, які знаходяться на рахунку, відкритого у АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528) та належать ПВКФ «ФІАЛКА» () № НОМЕР_1 , з зупиненням видаткових операцій з коштами, які надійшли на зазначені рахунки і вже знаходяться на них, окрім здійснення платежів до бюджету та виплату заробітної плати, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ПВКФ «ФІАЛКА», адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи: 757/74760/17-к Категорія ст. 170 КПК України

Номер апеляційного провадження: 11-сс/824/3507/2020

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1