Справа № 741/913/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/76/21
Категорія - ч.1 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№0000182 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 , незаміжня, освіта середня, працює молодшою медсестрою дорожньої-клінічної лікарні №1 м. Києва, раніше не судима,

засуджена за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 817 грн. 25 коп. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що до суду надійшов обвинувальний акт з додатками та клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно наданих матеріалів ОСОБА_8 вчинила кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

У жовтні 2019 року, на присадибній ділянці свого господарства, по АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 зрубала одну рослину коноплі, після чого перенесла її до господарської споруди за місцем проживання, та зберігала там без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 466,3 г., до його вилучення 26 червня 2020 року працівниками поліції під час обшуку.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду та призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України, яка діяла до 01.07.2020 року, посилаючись на хибне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Так, місцевий суд призначив ОСОБА_8 покарання за редакцією ч.1 ст.309 КК України, яка набула чинності 01.07.2020 року, що суперечить положенням ч.2 ст.5 КК України, оскільки інкримінований кримінальний проступок ОСОБА_8 вчинила до набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року. Оскільки ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення до набрання чинності цим Законом, то місцевий суд мав би призначити їй покарання за ч.1 ст.309 КК України, в редакції станом на 26.06.2020 року, так як вона передбачала більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги; колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За змістом ст.412 КПК України, істотними порушеннями кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Проте, вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Частиною 2 статті 382 КПК України передбачено, що вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду.

Згідно з підпунктом «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України та п.11 постанови Пленуму ВСУ № 8 від 24.10.2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, окрім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання. Порушення при складанні вироку вимог статті 374 КПК України може бути підставою для його скасування.

Проте, як убачається з мотивувальної частини вироку, суд виклав фактичні обставини у даному кримінальному провадженні, що є ідентичними викладеному в обвинувальному акті. В той же час, згідно до мотивувальної частини вироку, суд не встановив тих обставин вчинення кримінального проступку, за яким ОСОБА_8 були визнана винною у його вчиненні, як це визначено ч.3 ст.374 КПК України.

Зокрема, у мотивувальній частині вироку міститься вказівка на те, що до суду надійшов обвинувальний акт з додатками та клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно наданих матеріалів ОСОБА_8 вчинила кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин, а далі йде виклад змісту обвинувального акту.

Відповідно до пунктів 13, 15 постанови Пленуму ВСУ від 29.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму ВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю. Мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом, доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. В цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з обвинувачених, їх роль у вчиненні злочину, а після цього - докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків. Формулювання недоведеної частини пред`явленого обвинувачення з наведенням підстав, з яких воно визнається недоведеним, повинно бути викладено після доказів, якими обґрунтовано доведену частину обвинувачення.

Однак, у порушення вимог кримінального процесуального законодавства, судом першої інстанції не було викладено фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку, встановлених судом під час судового розгляду.

З наведеного вбачається, що під час судового розгляду, згідно до викладеного у мотивувальній частині вироку обвинувачення, судом не було встановлено фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, не викладено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, у даному випадку допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону потягли за собою порушення права обвинуваченої ОСОБА_8 на захист.

Також слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р., який набрав чинності 01.07.2020 року, редакцію ч. 1 ст. 309 КК України, викладено наступним чином: незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

За правилами ч.3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Разом з тим, місцевий суд призначив ОСОБА_8 покарання за редакцією ч.1 ст.309 КК України, яка набула чинності 01.07.2020 р., що суперечить положенням ч.2 ст.5 КК України, оскільки інкримінований їй кримінальний проступок ОСОБА_8 вчинила не пізніше 26.06.2020 року, тобто до набуття чинності вищевказаного Закону.

Отже, враховуючи, що місцевим судом при розгляді кримінального провадження допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду - скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4