Справа № 699/410/20
Номер провадження 1-кс/699/71/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 рокум.Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 01.08.2018 року за № 0000440,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеною скаргою.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що 15.11.2019 року старшим слідчим СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000440 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вважає дану постанову слідчого необґрунтованою, так як слідчим з 01.08.2018 року по 15.11.2019 року не було проведено жодних процесуальних та слідчих дій, крім його допиту. Вважає, що слідчим не надана належна правова оцінка всім обставинам справи та передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження, оскільки, на його думку, постанова слідчого повинна містити, зокрема, зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. Слідчим не проведено всіх необхідних слідчих дій на встановлення наявності чи відсутності кримінального правопорушення, не надано оцінки доводам, викладеним у заяві про кримінальне правопорушення, не вичерпано усіх процесуальних можливостей для складення обґрунтованого висновку щодо наявності або відсутності події кримінального правопорушення, не надано оцінку доказам, визначених ч. 2 ст. 84 КПК, а саме, показання, речові докази, документи, які були б зібрані слідчим під час досудового розслідування, не надано достовірних доказів та обґрунтованої оцінки доводам, наданим заявником. Окрім того, в поданій до корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області заяві ОСОБА_3 про кримінальні правопорушення вбачалося місце вчинення злочину, яким є м. Дніпро, Дніпропетровської області, що відповідає місцезнаходженню осіб, яким інкримінується вчинення злочину, але матеріали кримінального провадження № 0000440 не були надіслані, згідно вимог ч. 7 ст. 214 та ч. 1 ст. 218 КПК України, для здійснення досудового розслідування за місцем вчинення злочину. Враховуючи викладене, просив: скасувати постанову старшого слідчого СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 15.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000440 та поновити досудове розслідування у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 191 КК України, вчинених службовими особами АТ КБ «ПриватБанк»; процесуальному прокурору здійснити дії, направлені на виконання вимог ч. 1 ст. 218 КПК України.

У судовому засіданні скаржник скаргу підтримав.

Старший слідчий СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, направивши до суду матеріали кримінального провадження № 0000440 та заяву про розгляд скарги без його участі.

Перевіривши надані матеріали скарги та кримінального провадження, заслухавши думку скаржника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області перебували матеріали кримінального провадження №0000440, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Постановою прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 09.11.2018 року у кримінальному провадженні №0000440 визначено підслідність за слідчим відділенням Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, а також вирішено направити вказане кримінальне провадження для організації досудового розслідування.

Однак, постановою старшого слідчого СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 15.11.2019 року, вищевказану постанову прокурора не виконано, а кримінальне провадження закрито відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Дану постанову скаржник ОСОБА_3 отримав лише 02.06.2020 року, про що зазначено на самій постанові.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження №0000440 взагалі не містять відомостей про те, що старший слідчий СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 входить до слідчої групи, уповноваженої на розслідування та прийняття процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Окрім цього, згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст.110 КПК України, постанова слідчого складається, у тому числі, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Положення п. 1 ч. 1 ст. 284, п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України дають підстави для висновку про те, що висновок слідчого про закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оформлений у вигляді відповідної постанови, має бути належним чином обґрунтованим та обов`язково містити посилання на докази, здобуті під час досудового розслідування, а також висновки, з яких підстав слідчим враховано одні докази, а інші відкинуто.

Однак, при дослідженні постанови про закриття кримінального провадження, її мотивувальної частини, встановлено, що вона не містить змісту обставин, що стали підставою для її прийняття, а також відсутнє обґрунтування мотивів такого рішення. Крім того, слідчим не зазначено на підставі яких доказів він дійшов до такого переконання.

Оскаржуючи по суті постанову про закриття кримінального провадження, скаржник вказує про те, що жодних слідчих дій, крім його допиту, слідчим проведено не було, що, після дослідження слідчим суддею матеріалів вказаного кримінального провадження, знайшло своє підтвердження.

Частиною 1 ст. 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Частина 2 ст. 307 КПК України визначає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи все вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова старшого слідчого від 15.11.2019 року про закриття кримінального провадження №0000440 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження слід направити до органу, що проводив досудове розслідування СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області, для здійснення всебічного, повного і неупередженого досудового розслідування, з урахуванням визначеної підслідності вказаного кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя відмовляє в задоволенні скарги в частині зобов`язання процесуального прокурора здійснити дії направлені на виконання вимог ч. 1 ст. 218 КПК України, оскільки поданою скаргою на постанову старшого слідчого бездіяльність прокурора не оскаржувалася, а скасування постанови слідчого та продовження досудового розслідування, за наявності постанови прокурора про визначення підслідності, є самостійною підставою для її виконання.

Крім того, враховуючи, що досудове розслідування кримінального провадження №0000440 здійснювалося лише за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке закрите оскаржуваною постановою слідчого, тому прохання ОСОБА_3 про скасування постанови старшого слідчого про закриття вищевказаного кримінального провадження за ч. 1 ст. 191 КК України, не підлягає до задоволення.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 01.08.2018 року за № 0000440, задоволити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 15.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000440, внесеного до ЄРДР 01.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, КК України та направити матеріали кримінального провадження до органу, що проводив досудове розслідування СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області, для здійснення всебічного, повного і неупередженого досудового розслідування.

В іншій частині скарги, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 11.09.2020 року.

Слідчий суддяОСОБА_1