Справа № 577/4422/20
Провадження № 1-в/577/247/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"27" листопада 2020 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника ВЦ №130 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотоп справу за клопотанням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, не працюючого, раніше судимого: 05.02.2019 року вироком Київського апеляційного суду за ст.389 ч.1, 71, 72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на один рік

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Своє подання обґрунтовує тим, що був засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2017 року ст. 286 ч.2, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Крім того засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2019 року за ст. 389 ч.1, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Вироком Київського Апеляційного суду від 04.04.2019 року вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2019 року в частині призначення покарання скасовано та засуджено за ст. 389 ч.1, 71, 72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 1 рік. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.06.2020 року згідно ст. 82 КК України замінено невідбуту частину покарання у вигляді 1 року 11 місяців 20 днів на обмеження волі з залишенням додаткової міри покарання. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2020 року згідно ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання зараховано термін перебування під вартою з 30.06.2020 року по 06.09.2020 року. Вказує, що у Державній установі «Конотопський ВЦ №130» характеризується позитивно, стягнень не має та на даний час є працевлаштованим, у взаємовідносинах з іншими засудженими поводиться неконфліктним, неправомірних дій відносно працівників установи не веде, вину визнає щиро розкаюється.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримали та просять її задовільнити.

Представник державної установи «Конотопський виправний центр (№ 130)» ОСОБА_4 просить в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити, пояснивши, що ОСОБА_5 за час відбування покарання в установі характеризується посередньо, заохочень немає, під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває, стійких намірів щодо слухняної поведінки після звільнення не виказує, ініціативи щодо працевлаштування не проявляє, а тому поведінка засудженого свідчить про те, що позитивних змін не відбулось, даний засуджений потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи.

Прокурор заперечує проти задоволення клопотання засудженого, вважає, що ОСОБА_5 своєю поведінкою не довів свого виправлення.

Представник спостережної комісії при виконавчому комітеті Конотопської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника спостережної комісії.

Суд, вислухавши пояснення засудженого, захисника, представника державної установи «Конотопський виправний центр (№ 130)», думку прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2017 року ст. 286 ч.2, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Крім того засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2019 року за ст. 389 ч.1, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Вироком Київського Апеляційного суду від 04.04.2019 року вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2019 року в частині призначення покарання скасовано та засуджено за ст. 389 ч.1, 71, 72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 1 рік. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.06.2020 року згідно ст. 82 КК України замінено невідбуту частину покарання у вигляді 1 року 11 місяців 20 днів позбавлення волі на обмеження волі з залишенням додаткової міри покарання. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2020 року згідно ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання зараховано термін перебування під вартою з 30.06.2020 року по 06.09.2020 року.

Станом на 27 листопада 2020 року ОСОБА_5 відбув 1 рік 8 місяців 26 днів покарання, невідбута частина покарання становить 1 рік 04 місяці 04 дні.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час засуджений ОСОБА_5 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове - звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Згідно наданої довідки про стягнення та заохочення, до ОСОБА_5 за період відбування покарання стягнення не застосовувалися, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має два заохочення.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до засудженого заохочення і відсутність стягнень не дають можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки, як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Згідно наданої характеристики ОСОБА_5 характеризується посередньо, при цьому підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з адміністрацією установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Приділяє увагу майну установи та предметам, якими користується при дорученій йому роботі. Дотримується вимог пожежної безпеки, а також безпеки праці.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Матеріали особової справи містять дані про те, що ОСОБА_5 під час відбування покарання на профілактичному обліку в установі не перебував. З ним проводилися бесіди щодо подальшої поведінки у разі звільнення. Стійких намірів щодо правослухняної поведінки після звільнення не виказав. Поведінка засудженого свідчить про те, що позитивних змін не відбулося, ОСОБА_5 потребує подальшого вивчення та контролю з боку адміністрації установи у зв`язку з нетривалим часом перебування в установі.

Тому доводи представника ДУ «Конотопський виправний центр (№ 130)» та прокурора про неможливість застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, з урахуванням таких даних про особу засудженого, суд визнає слушними та бере до уваги.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали справи не містять достатніх даних для прийняття такого рішення, і вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року року, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1