Справа № 161/9370/20
Провадження № 1-кп/161/946/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 11 серпня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001833, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 12.06.2020 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, гр. України, з вищою освітою, має на утриманні троє малолітніх дітей, непрацюючої, не судимої;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Обвинувачена ОСОБА_4 , 20.05.2020 15.00 год., перебуваючи в приміщенні магазину «ПАККО», що по вул. Ковельській, 68а м. Луцька, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, намагалась таємно викрасти з торгівельних полиць товарно-матеріальні цінності, належні ТОВ «ГІППО», а саме: ковбасу баликову ТМ «Забіяка» вартістю 74,52 грн., гель для душу ТМ «Palmolive» вартістю 33,45 грн., філе лосося вартістю 192,80 грн., одну скумбрію вартістю 83,72 грн., чотири пари шкарпеток марки «ОК» загальною вартістю 22 грн., а всього на загальну суму 406,49 грн., виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, оскільки її дії буди виявлені та припинені працівниками охорони.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України (в редакції Закону до 01.07.2020), тобто таємно викрала чуже майно, однак не довела свої дії до кінця з причин, що не залежали від її волі.
В судовому засіданні представником потерпілого ТзОВ «ГІППО» ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 подано угоду про примирення від 11.08.2020. Згідно з угодою сторони погоджуються про відсутність, на час її складання, матеріальних і моральних претензій з боку представника потерпілого, оскільки збитки товариству повністю відшкодовані, та на об`єм визнання вини підозрюваною, яка повністю визнала винність у скоєнні інкримінованого злочину, щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину, раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалась. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, а представник потерпілого ОСОБА_6 розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 53, 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, зважаючи, що узгоджене сторонами покарання, відповідає загальним правилам призначення покарань, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, залишити за належністю законному володільцеві, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 11.08.2020 у кримінальному провадженні №0001833, укладену між представником потерпілого ТзОВ «ГІППО» ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України (в редакції Закону до 01.07.2020), призначивши покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази:
-ковбасу баликову ТМ «Забіяка», гель для душу ТМ «Palmolive», філе лосося, одну скумбрію, чотири пари шкарпеток марки «ОК» - залищити за належністю законному володільцеві.

-оптичний диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1