Справа № 133/2693/18
Провадження №11-кп/801/929/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у закритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 липня 2020 року у кримінальному провадженні, відомості про які внесено 10.07.2018 року за №0000599 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, безробітного, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до ст.89 КК України,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Козятинського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000599 від 10.07.2018, відносно ОСОБА_9 за ст. 286 ч. 2 КК України.
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.03.2020 надано дозвіл на затримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений ОСОБА_9 з`явився до суду 02.07.2020 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 обґрунтовуючи тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-2103», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження від яких, перебував в лікувальному закладі на стаціонарному лікуванні, проте, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Зазначив, що вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді Козятинського міськрайонного суду з жовтня 2018 року. Обвинувачений ОСОБА_9 протягом цього часу допустив десять неявок в судові засідання без поважних причин. У зв`язку з чим, 27.05.2019, 12.09.2019, 11.01.2020 та 30.01.2020 судом винесено ухвали про привід обвинуваченого ОСОБА_9 .. 04.06.2020 ОСОБА_9 оголошено в розшук. Крім того ОСОБА_9 непрацює, не має постійного джерела прибутку, неодружений, дітей на утриманні немає, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 липня 2020 року клопотання задоволено. Обрано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Взято ОСОБА_9 під варту в залі суду.
Відмовлено в задоволені клопотання обвинуваченого та захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Строк дії ухвали суду становить 60 днів до 30.08.2020 включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 липня 2020 року скасувати та обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд при обранні запобіжного заходу не врахував, що прокурор не довів в судовому засіданні ту обставину, що ОСОБА_9 отримував повістки про виклик до суду. Сама тяжкість звинувачення не є самостійною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу. Суд не з`ясував, чи може ОСОБА_9 за станом здоров`я перебувати під вартою, оскільки в дитинстві важко перехворів на менінгіт, наслідки якої неподолані на теперішній час. Не врахував позицію захисника, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, позитивно характеризується.
Достатніх доказів існування ризиків прокурором не надано, не надано відповідних доказів причетності ОСОБА_9 до злочину в якому він обвинувачується. Тому вважає, що тримання під вартою є повністю безпідставним запобіжним заходом відносно його підзахисного та є занадто суворим в даному випадку.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.
Обвинувачений повідомлений про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги його захисник, проте не виявив бажання бути особисто присутнім під час її розгляду, захисник та прокурор не заперечували проти проведення судового розгляду у його відсутність, тому відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України судове засідання проведене у його відсутність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника та прокурора, та слідчого, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 липня 2020 року, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону судом дотримані.

Суд належно обґрунтував своє рішення щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 строком на 60 днів, до 30.08.2020 року, а також щодо відмови в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про обрання останньому запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 суд першої інстанції встановив, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, неодноразово не з`являвся в судові засідання, ухилявся від суду та перешкоджав встановленню істини в кримінальному провадженні.
Судом неодноразово виносились ухвали про привід обвинуваченого ОСОБА_9 та у зв`язку з неодноразовою неявкою останнього було оголошено в розшук.
Разом з тим, обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, може: переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки у разі постановлення обвинувального вироку суду, особа може бути засуджена до реальної міри покарання; вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на свідків та потерпілих.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що обрання відносно ОСОБА_9 домашнього арешту, як більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить запобігання ризикам, передбаченим п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Тому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, вимоги ст.184 КПК України з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд прийшов до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Так, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст.178 КПК України, суд, крім наявності ризиків, зобов`язаний оцінити в сукупності серед інших такі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, віднесено до тяжких.
Це узгоджується також із з нормою п.3 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання прокурора, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Зокрема, неодноразову неявку обвинуваченого в судові засідання без поважних на те причин, невиконання органами поліції приводів відносно ОСОБА_9 .

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватися від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, хоча ОСОБА_9 в силу ст.89 КК України є особою раніше не судимою, проте уже засуджувався за вчинення злочину, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також, суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, в повній мірі дослідив і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 його вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання обвинуваченого, а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Апеляційний суд погоджується, що встановлені судом першої інстанції обставини свідчать про відсутність у обвинуваченого соціально-стримуючих чинників та схильність до вчинення злочинів. Наявність соціальних зв`язків, на які посилається захисник в свої апеляційній скарзі, а саме наявність постійного місця проживання, позитивної характеристики за місцем проживання та можливо незадовільного стану здоров`я, перенесеного в дитинстві тяжкого захворювання-менінгіту, наслідки якого не подолані на теперішній час, не є тими безумовними і беззаперечними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість його застосування.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Таким чином, беручи до уваги характер та обсяг висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, поведінка обвинуваченого, у взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано прокурором та які не спростовані стороною захисту, тривалий розгляд кримінального провадження судом з 2018 року, висновок суду першої інстанції про необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою є правильним та обґрунтованим, оскільки встановлені ним обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися із доводами захисника обвинуваченого про те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність для обрання найбільш суворого запобіжного заходу для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, оскільки вважає, що прокурором не доведенонаявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують застосування щодо ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Таким чином, на думку колегії суддів доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02.07.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4