Справа № 461/6185/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1085/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02 жовтня 2020 року про відмову у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку з хворобою,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із тяжкою хворобою.

Своє рішення суд першої інстанції мотивує тим, що враховуючи стан здоров`я засудженого, а також те, що він відбуває покарання за вчинення злочинів, кінець строку відбування покарання 30.05.2025 року, з метою досягнення мети кримінального покарання, виправлення засудженого, забезпечення його права на належну медичну допомогу за рахунок держави, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання за хворобою.

Не погоджуючись з даною ухвалою захисник адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02 жовтня 2020 та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку з хворобою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки суд не взяв до уваги, що відповідно до виписки №7545 виданої КП «Луцька міська клінічна лікарня» ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у вищевказаному закладі в період з 30.05.2020 по 04.06.2020 року із діагнозом хронічний неспецифічний виразковий коліт, а/ фаза, безперервно рецидивуючий перебіг, важка ступінь, тотальне ураження ободової кишки, ускладнений псевдополіпоз та кишковою кровотечею, з вираженим больовим і дипептичним синдродомом, з синдромом мальбабсорції, втратою ваги. Дефіцит віджилення. Хронічний парапроктит, норицева форма, рецедивуючий перебіг. Вторинна хронічна анемія, важкого ступеня. НЦД по змішаному типу. Астено-невротичний синдром. СКХ.

Вказує, що під час відбування покарання ОСОБА_6 захворів на хворобу, а саме, порушення всмоктування в кишечнику в стадії кахексії за наявності білкової недостатності, яка відноситься до категорії хвороб, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення від відбування покарання в зв`язку із хворобою. Для визначення даної хвороби був складений висновок лікарсько-консультативної комісії відповідно до якого діагноз підтвердився.

Зазначає, що в судовому засіданні суду першої інстанції представник установи де на даний час відбуває покарання ОСОБА_6 , підтвердив факт хвороби та зазначив, що стан останнього є важким, він погано пересувається та вказав, що неможливо забезпечити надання кваліфікованої медичної допомоги в умовах відбування покарання.

На думку захисника, суд не взяв до уваги, що перебування в умовах відбування покарання із вказаною хворобою становить загрозу для життя засудженого ОСОБА_6 .

Зазначає, що судом не взято у ваги те, що ОСОБА_6 одружений, має на утриманні малолітню дитину, його батьки є пенсіонерами.

Вказує, що єдиною підставою для відмови у задоволенні клопотання було наявність попередніх судимостей ОСОБА_6 , що не могло бути підставою для відмови у розумінні ст.84 КК України.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги та просив дану ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Так, згідно з п.6 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

В статті 152 КВК України зазначено, що однією з підстав звільнення від відбування покарання є хвороба особи.
Стаття 84 КК України передбачає два види звільнення засуджених від відбування покарання за хворобою, зокрема: звільняється від покарання особа, яка під час його відбування захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи можуть застосуватись примусові заходи медичного характеру, відповідно до ст.ст. 92-95 цього Кодексу (ч.1 ст. 84 КК України); особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі; нормативно-правовий акт № 1348/5/572 від 15.08.2014" від покарання або від подальшого його відбування (ч.2 ст. 84 КК України).

Сама по собі наявність того чи іншого захворювання у засудженого не свідчить про можливість його звільнення від відбування покарання згідно зі ст.84 КК України, оскільки має бути беззаперечно доведено, що таке захворювання перешкоджає відбуванню покарання.

Сам факт захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання, загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Відповідно до ч.5 ст. 154 КВК України, подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Згідно із наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» такий містить перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Так, розділом VІ Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі урегульовані питання підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою, а також затверджений перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від відбування покарання.

Як встановлено судом, 06 серпня 2020 року до Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із тяжкою хворобою. В обґрунтування поданого клопотання адвокат покликався на те, що відповідно виписки №7545, виданої КП «Луцька міська клінічна лікарня» ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у вищевказаному закладі в період з 30.05.2020 року по 04.06.2020 року. На даний час ОСОБА_6 знаходиться в ЛУВП №19. В процесі спілкування з лікуючим лікарем, стало відомо, що діагноз ОСОБА_6 містить усі ознаки хвороби, яка відноситься до категорії, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення від відбування покарання в зв`язку із хворобою, а перебування в умовах слідчого ізолятора із вказаною хворобою становить загрозу для життя ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції при прийнятті рішення врахував те, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.03.2018 року за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку відбування покарання 30.05.2020 року, кінець строку відбування покарання 30.05.2025 року.

В матеріалах провадження міститься висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_6 щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 03.09.2020 р. згідно якого останньому встановлено діагноз хвороба Крона. Хронічний неспецифічний виразковий коліт, а/фаза, безперервно рецидивуючий перебіг, важка ступінь, тотальне ураження ободової уишки, ускладнений псевдополіпозом та кишковими кровотечами, з вираженим больовим і диспепсичним синдромом, з синдромом мальабсорбації, втратою ваги. Дефіцит відживлдення 2-3 ст. Хронічний парапроктит, норицева форма, рецедивуючий перебіг. Вторинна хронічна анемія, вжкого ступеня. НЦД по змішаному типу. Астено невротичний синдром. СКХ. Киста лівої нирки. Та зазначено, що згідно з пунктами Х. Хвороби органів травлення дійсно входить до затвердженого Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, наведеного у додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі.

При цьому, згідно роз`яснень п.п.2,3 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 28.09.1973 р. зі змінами від 03.12.1997 р. «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбування покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», відповідно до вимог Виправно-трудового кодексу України і КПК України факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Таке звільнення може бути застосоване у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. При вирішенні питання про звільнення від відбування покарання, суд повинен враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції при прийнятті рішення врахував те, що ОСОБА_6 отримує належне медичне лікування та догляд у Міжобласній багатопрофільній лікарні при Львівській установі виконання покарань (№19), хвороба ОСОБА_6 за своєю тяжкістю та характером на даний час не перешкоджає відбуванню ним покарання, а отримання постійної професійної медичної допомоги запобігає серйозному погіршенню стану здоров`я та інших тяжких наслідків, оскільки у разі звільнення останній не зможе самостійно забезпечити собі достатній рівень медичного обслуговування, що може призвести до істотного погіршення його стану.

Окрім цього судом першої інстанції вірно враховано, що ОСОБА_6 раніше засуджений вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 15.02.2019 року за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.201, ч.1 ст.263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки, що характеризує його як особу, схильну до скоєння кримінально-караних діянь.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи стан здоров`я засудженого ОСОБА_6 , те що він відбуває покарання за вчинення злочинів, кінець строку відбування покарання 30.05.2025, з метою досягнення мети кримінального покарання, виправлення засудженого, забезпечення його права на належну медичну допомогу за рахунок держави відсутні підстави для задоволення клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із хворобою.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду вважає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02 жовтня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: