У Х В А Л А
Справа № 133/1701/19

Провадження №1-кс/149/821/20

28.12.2020 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику заяву законного представника потерпілої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про відвід головуючої судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 133/1701/19 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшла заява законного представника потерпілої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про відвід головуючої судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000153 від 27.02.2019 року, справа № 133/1701/19 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 153 КК України.

Заява про відвід мотивована тим, що 25.11.2020 законним представником потерпілої ОСОБА_4 до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області було надіслано клопотання щодо перенесення підготовчого судового засідання, призначеного на 12.00 год. 25.11.2020, на іншу дату у зв"язку з погіршенням її стану здоров"я. В якості доказу було надано копію довідки з медичного центру "Добробут-поліклініка", де їй було поставлено діагноз гіпертонічний криз та призначено лікування. Проте, не зважаючи на наявність клопотання представника потерпілої про перенесення судового засідання та відсутність в судовому засіданні її адвоката, суддя ОСОБА_5 , всупереч ст 314 КПК України, ухвалює рішення про призначення справи до судового розгляду, так як, на думку судді, з медичної довідки не вбачається заборони активного пересування представника потерпілої, а вбачається лише призначення медикаментозного лікування останній та консультація лікаря. Не було взято до уваги суддею і наявність у справі медичних довідок від 24.11.2020 та 25.11.2020. Враховуючи те, що суддя ОСОБА_5 , не володіючи належними медичними знаннями, з порушенням норм права, дійшла хибного висновку з питання, що не стосується сфери знань суду, представник потерпілої ОСОБА_4 просить задоволити заяву про відвід головуючій судді ОСОБА_5 .

Заявниця, її представник, прокурор, обвинувачений та його захисник в судове засідання не з"явились, про день та час розгляду заяви про відвід були повідомлені належним чином, клопотань не надійшло.

Суддя ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала матеріали кримінального провадження № 133/1701/19, а також заяву про проведення розгляду заяви про відвід за її відсутності.

Суд, перевіривши викладені в заяві доводи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 133/1701/19, дійшов наступного висновку.
Перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні визначено ст.ст. 75, 76 КПК України. Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо: він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
За змістом ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.
Відповідно до ст. 17 Закону «Про виконання рішень за застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд у своїх рішення зазначає, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справах «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 р.; «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984 р.). Об`єктивний критерій безсторонності полягає у тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність суддів (приміром, легітимність складу суду). Другий критерій - це критерій суб`єктивної безсторонності, тобто відсутність упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.

Тобто, вирішуючи питання про відвід судді у кримінальному провадженні з підстав наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, необхідно розглядати об`єктивність судді у двох аспектах як внутрішній стан судді, його свободу від будь-яких схильностей, упередженості, а також як дії судді сприймаються стороннім спостерігачем.

Відповідно до пункту 67 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко та Мартиненко проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 9 листопада 2006 р. у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності судді відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду. Що стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також неодноразово наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В заяві про відвід законний представник потерпілої зазначає, що головуюча суддя ОСОБА_5 , не зважаючи на наявність клопотання представника потерпілої про перенесення підготовчого судового засідання та відсутність в судовому засіданні її адвоката, всупереч ст 314 КПК України, провела судове засідання та ухвалила протиправне рішення про призначення справи до судового розгляду.

Проте, як вбачається з матеріалів судового провадження, 25.09.2020 матеріали кримінального провадження розподіленні головуючій судді ОСОБА_5 та в цей же день призначено підготовче судове засідання, яке відкладалось неодноразово, в тому числі і за клопотанням представника потерпілої особи. 25.11.2020 року в підготовче судове засідання представник потерпілої особи не з"явилась, пославшись на погіршення стану свого здоров"я, проте, будь-яких підстав для неявки в засідання представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 матеріали справи не містять. Зважаючи, що кримінально-процесуальне законодавство не містить вказівки щодо обов"язкової участі в судовому засіданні потерпілої особи, адвокат ОСОБА_7 в засідання не прибув, однак сторона обвинувачення мала достатньо часу на подання клопотань, передбачених ст. 315 КПК України, розгляд справи по суті тривалий час не розпочинався у зв"язку з неодноразовим відкладенням підготовчого засідання, при цьому обвинувачений обмежений у праві на особисту свободу, оскільки перебуває під цілодобовим арештом, тому головуюча суддя ОСОБА_5 щодо проведення підготовчого судового засідання, діяла в межах кримінально-процесуального законодавства з дотриманням прав учасників процесу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого законним представником потерпілої відводу, оскільки останньою не доведено та не надано доказів на існування підстав, визначених ст.ст. 75, 76 КПК України для відводу судді ОСОБА_5 , тому відсутні підстави для задоволення заявленого відводу.

Керуючись ст. ст. 75, 81, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви законного представника потерпілої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про відвід головуючої судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 133/1701/19 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 153 КК України відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1