В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171 від 20 березня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, українки, громадянки України, не працюючої, не одруженої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст.185 КК України;
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 28.02.2020 приблизно о 16:00 годині, перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, підбурена жагою до легкої наживи, бажаючи збагатитись за рахунок чужої власності, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з кишені хутряної шуби ОСОБА_5 , яка знаходилась на вішалці в одній із кімнат будинку, вчинила крадіжку грошових коштів в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, які належать останній. З викраденим ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилась ним на власний розсуд, чим своїми діями спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, так як вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, обвинувачена ОСОБА_3 , будучи допитаною під час судового розгляду, в повному обсязі визнала свою провину в інкримінованому їй злочині, який передбачений ч.1 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 27.03.2020 року, щиро розкаялася, просив її суворо не карати. Суду показав, що злочин вчинив за обставин, викладених вище, а саме 28.02.2020 року о 16 години 00 хвилин приїхала до свого рідного брата у с.Сербинівці, до будинку АДРЕСА_2 . Брат проживає із цивільною дружиною ОСОБА_5 . Знаходячись у будинку та знаючи де її родичі зберігають гроші, вирішила їх викрасти. Скориставшись тим що у кімнаті нікого не було, дістала із кишені хутряної шуби ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, та заховала у своєму одязі. Взявши каву яку їй приготували родичі, вийшла із будинку та поїхала в м.Жмеринка, де на викрадені кошти придбала собі мобільний телефон та також одяг, решту витратила на інші життєві потреби та продукти харчування.
Обвинувачена ОСОБА_3 виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, запевнила суд, що готова нести покарання за вчинений злочин і в подальшому не вчинятиме кримінальних правопорушень. Додатково повідомила суду що в майбутньому буде намагатися повернути всі викрадені гроші потерпілій ОСОБА_5 .
Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_5 під час проведення судового засідання пояснила суду, що дійсно 28.02.2020 року біля 16 години до них додому приїздила рідна сестра її цивільного чоловіка ОСОБА_6 , поспілкувавшись трохи із своїм братом, вона зробила їй кружку кави, та ОСОБА_3 ще трохи побувши у будинку поїхала. Через певний період часу потерпіла виявила крадіжку 15000 (п`ятнадцяти тисяч) гривень, які знаходилися у кишені хутряної шуби, та зрозуміла що крадіжку могла вчинити лише сестра її чоловіка ОСОБА_3 в той момент коли чоловік приходив на кухню та просив її зробити каву для сестри, остання певний час залишалася сама у кімнаті де лежали гроші.
Потерпіла додатково повідомила суду, що ОСОБА_3 до даного часу жодних відшкодувань вчиненим злочином до даного дня не здійснила, тому з приводу міри покарання покладалася на розсуд суду.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 в повному обсязі визнала свою провину в інкримінованому їй злочині, який передбачений ч.1 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 27.03.2020 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , показання обвинуваченої ОСОБА_3 потерпілої ОСОБА_5 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачена ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_3 та потерпілій ОСОБА_5 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинувачену, вивчивши матеріали справи, що характеризують її особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Слід зазначити, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Так, оцінюючи всі досліджені у судовому засіданні докази, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору взаємозв`язку й достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, «поза розумним сумнівом» дійшов висновку про вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), а тому її дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинувачену.
Так, обвинувачена ОСОБА_3 на обліку в психіатра та на обліку в нарколога не значиться, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, матеріальну шкоду потерпілій не відшкодувала, але має наміри та бажає її відшкодувати, вибачилася перед потерпілою, потерпіла з приводу міри покарання покладалася на розсуд суду. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 судом не встановлено.
Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, що складена заступником начальника Жмеринського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області майором внутрішної служби ОСОБА_7 від 19.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, вчинилав умисний корисливий злочин середньої тяжкості, проте щиро покаялася та активно сприяла розкриттю злочину, не одружена; на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Жмеринської ЦРЛ не перебуває. За місцем проживання характеризується незадовільно. Ризик повторного вчинення злочину оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку досудової доповіді Жмеринського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високовї небезпечи для суспільства.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та з урахуванням відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи ОСОБА_3 , соціально-психологічної характеристики останнього наданої праківником органу пробації, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченої до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що вона щиро розкаялася у скоєному, активно сприяла розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, з врахуванням думки потерпілої, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства та про можливість призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.185 КК України.
Призначаючи обвинуваченій зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для її виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає її особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.
Цивільний позов у данному кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України, а саме: мобільний телефон мари «Xiomi» невідомої моделі в корпусі золотистого кольору, з пошкодженим екраном, кросівки білого кольору, спортивний костюм чорного кольору з жовтими полосами та жилетку балонову чорного кольору які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області передати у розпорядження ОСОБА_3 попередньо знявши з них арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.03.2020.
Згідно зі ст.ст.376,392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Жмеринського
міськрайонного суду ОСОБА_1