Справа № 744/1646/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/506/20
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21 жовтня 2019 року за № 0000152, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2020 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Жовтневе Семенівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 29 травня 2008 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, на підставі ст. ст. 75, 104 Кримінального кодексу України звільненого з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців (судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена);

2) 23 червня 2009 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненого з іспитовим строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців;

постановою Семенівського районного суду Чернігівської області від 26 липня 2011 року на підставі ч. 2 ст. 78 Кримінального кодексу України, ст. 408-2 Кримінального процесуального кодексу України скасовано іспитовий строк та направлено в місця позбавлення волі (судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена);

3) 01 листопада 2011 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 9 (дев`ять) місяців (судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена),

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ухвалено рахувати ОСОБА_8 з моменту його фактичного затримання після набрання вироком суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих експертиз в сумі 3140 (три тисячі сто сорок) гривень 05 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 24 вересня 2019 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись в селі Медведівка Семенівського району Чернігівської області, помітив приміщення пилорами, що належить сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Сновське». В подальшому, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, користуючись відсутністю власника та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, через отвір для транспортера проник до середини будівлі. Перебуваючи в середині будівлі ОСОБА_8 відчинив вхідні двері, які були зачинені з середини та здійснив крадіжку вагонетки без спеціальних затискачів для закріплення розпилювальної деревини рамної пилорами «Р-63», вартість якої згідно висновку експерта № 5108-5110/19-24 від 05 грудня 2019 року становить 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, вагонетки з спеціальними затискачами для закріплення розпилювальної деревини рамної пилорами «Р-63», вартість якої згідно висновку експерта № 5108-5110/19-24 від 05 грудня 2019 року становить 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, та двох верхніх валів рябухів рамної пилорами «Р-63», вартість яких згідно висновку експерта № 5108-5110/19-24 від 05 грудня 2019 року становить 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, які завантажив до свого автомобіля ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв неподалік, та місце вчинення кримінального правопорушення залишив, отримавши тим самим реальну можливість розпоряджатись та користуватись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_8 завдав сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Сновське» матеріальну шкоду, на загальну суму 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до приміщення, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

11 жовтня 2019 року о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, прийшов до домоволодіння ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де користуючись відсутністю власника за допомогою власної фізичної сили витягнув раму вікна та проник до середини будинку. Перебуваючи в середині будинку, ОСОБА_8 за допомогою власної фізичної сили розібрав дві цегляні груби та здійснив крадіжку двох чавунних плит розміром 620х340 мм, товщиною 5 мм з отворами для двох конфорок, вартість яких згідно висновку експерта № 859 від 23 жовтня 2019 року становить 877 (вісімсот сімдесят сім) гривень 12 копійок, двох чавунних дверцят топки розміром 220х270 мм, вартість яких згідно висновку експерта № 859 від 23 жовтня 2019 року становить 400 (чотириста) гривень 00 копійок, та двох чавунних дверцят піддувала розміром 160х270 мм, вартість яких згідно висновку експерта № 859 від 23 жовтня 2019 року становить 300 (триста) гривень 00 копійок, і утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, отримавши тим самим реальну можливість розпоряджатись та користуватись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1577 (одна тисяча п`ятсот сімдесят сім) гривень 12 копійок.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до житла, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

В апеляційній скарзі захисника, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , порушене питання про скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Автор скарги переконаний, що вина його підзахисного у вчиненні крадіжок не доведена, а вирок суд постановлений на припущеннях, а не належних та допустимих доказах. Адвокат, на підтвердження показань обвинуваченого, що комплектуючі від пилорами ним були знайдені, зазначає, що ні на досудовому розслідуванні, ні в суді не доведено саме проникнення обвинуваченого до приміщення пилорами. Звертає увагу, що протокол огляду місця події від 11 листопада 2019 року, на який як доказ вини посилається суд, не містить даних які б вказували про розукомплектування пилорами, на відсутність агрегатів, а також не зазначено про наявність будь-яких слідів, які б вказували що було скоєно проникнення до приміщення.

Крім того, апелянт наполягає на фальсифікації матеріалів кримінального провадження. Так, захисник стверджує, що при ознайомленні з матеріалами провадження в порядку ст. 290 КПК України, була наявна довідка про балансову вартість всієї пилорами, а при дослідженні матеріалів в судовому засіданні вона була відсутня. Висновком апелянта є те, що вартість всієї пилорами не може бути нижча ніж вартість викрадених з неї агрегатів, що залишилось без уваги суду та сторони обвинувачення. Під сумнів ставить адвокат і висновок судової товарознавчої експертизи, який, на його думку, містить не вірні висновки щодо оцінки вартості викрадених деталей, що має бути зроблено на підставі бухгалтерських документів.

Щодо епізоду викрадення пічного обладнання, то адвокат, переконаний, що в даному провадженні також відсутні докази вини його підзахисного. Позиція апелянта обґрунтована відсутністю допиту потерпілого, а тому питання щодо будинку з якого було забрано пічне обладнання залишилось відкритим. Звертає автор скарги і на відсутність документів щодо підтвердження права власності на будинок з якого забране пічне обладнання.

Вказані порушення та відсутність доказів, які б однозначно підтверджували вину ОСОБА_8 в інкримінованих злочинах є підставами для скасування вироку суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи захисника на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора, який апеляційну скаргу захисника підтримав частково, вважаючи, що розгляд кримінального провадження відбувся неповно, що перешкодило суду ухвалити законне й обґрунтоване рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду в межах апеляційних скарг, але вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути належно мотивовано.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме: обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення.

Попри це, судом першої інстанції докази по справі лише фактично перелічені або частково процитовані витяги з процесуальних документів досудового розслідування та здійснено висновок за сукупністю представлених стороною обвинувачення доказів.

Колегія суддів, після ретельного дослідження матеріалів справи, приходить до переконання щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, твердження сторони захисту по епізоду викрадення пічного обладнання, дійсно є слушними. Оскільки, як слідує з матеріалів кримінального провадження районним судом не перевірені правовстановлюючі документи на будинок по АДРЕСА_3 та не допитаним залишився ОСОБА_10 , який стверджував, що пічне обладнання було викрадене саме з належного йому будинку, яким ніхто не користувався. Не встановлення даної обставини є суттєвою неповнотою судового розгляду, оскільки привласнення майна, яке нікому не належить, не може кваліфікуватись за ст. 185 КК України, кваліфікуючою ознакою якої є таємне викрадення чужого (тобто такого, що комусь належить) майна.

Дані обставини слід з`ясувати, дати оцінку кожному доказу та у взаємозв`язку зробити категоричний висновок, що усуватиме будь-які сумніви щодо наявності чи відсутності доказів вини обвинуваченого.

Що стосується епізоду викрадення майна з приміщення пилорами, яка належить СТОВ «Сновське», то необхідно звернути увагу, в першу чергу, на пред`явлене обвинувачення.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, формулюючи обвинувачення визнане судом доведеним, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку залишив поза увагою таке формулювання як «шляхом вільно доступу» та кваліфікацію дій «…поєднаному з проникненням до приміщення».

Також суд має детально дати оцінку, протоколу огляду місця події від 11 листопада 2019 року, з урахуванням зауважень захисника щодо відсутності даних про розукомплектування пилорами та щодо відсутності певних агрегатів (Том №1. а.с. 183-191), згідно якого оглянуто місце вчинення крадіжки комплектуючих агрегатів пилорами.

Окрему увагу слід звернути на висновок експерта №5108-5110/19-24 судово-товарознавчої експертизи від 05.12.2019 року (Том №1, а.с. 211-213) щодо вартості викладеного майна, загальна вартість якого складає 6 500 гривень та дати йому відповідну оцінку, з урахуванням долучених прокурором довідок щодо балансової вартості всієї пилорами Р-63, згідно яких вартість складає 4 208,12 гривень, а також з урахуванням вихідних даних, які були використані для проведення відповідної експертизи.

При розгляді справи слід зробити аналіз представленого висновку експерта на предмет його належності і допустимості, оскільки вартість викраденого майна прямо впливає як на кваліфікацію дій обвинуваченого так і на покарання за злочинні дії.

Вказана неповнота судового розгляду кримінального провадження не дає можливості зробити однозначні висновки щодо достатності та обґрунтованості доведення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні позбавило суд першої інстанції ухвалити вмотивоване рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, щодо неналежного дотримання судом вимог, передбачених ст. 370 КПК України в частині обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, а також внаслідок неповноти судового розгляду, оскільки дослідження певних підстав пов`язаних з обґрунтованістю обвинувачення та можливістю призначення покарання випливає з даних встановлених при розгляді в суді апеляційної інстанції, а висновки суду не підтверджуються доказами, досліджених під час судового розгляду та містять істотні суперечності, що передбачено в якості підстав для скасування вироку п.2 ч.1 ст. 410; п.п. 1,4 ч.1 ст. 411; ч.1 ст. 412 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4