Справа № 194/1058/20
Номер провадження 1-кс/194/202/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року м. Тернівка

Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянув у судовому засіданні клопотання інспектора СД Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про направлення до медичного закладу для проведення комплексної стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою неповною освітою, не працюючого, розлученого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та додані до клопотання матеріали, -

ВСТАНОВИВ:
Інспектор СД Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, позгодженим з начальником Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , про направлення до медичного закладу для проведення комплексної стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 28.07.2020 року приблизно о 06.45 год., знаходячись поруч з Тернівським відділом Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який розташований за адресою: Дніпропетровська області, м. Тернівка, вул. Лермонтова, буд. №15б, маючи злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства та ігноруючи існуючі в ньому правила і норми поведінки, із хуліганських спонукань за допомогою фрагменту тротуарної бруківки розбив (пошкодив) 5 подвійних склопакетів, які були складовими частинами метало-пластикового каркасу при вході до Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, чим порушив нормальну діяльність. Таким чином своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинив матеріальну шкоду прокуратурі Дніпропетровської області на загальну суму 5517 гривень.

Згідно допиту ОСОБА_6 останній пояснив, що розбив скло на метало-пластиковому каркасі при вході до місцевої прокуратури з метою привернення до себе уваги з боку правоохоронних органів, оскільки в той момент часу його переслідували невідомі особи, які на його думку мали намір спричинити шкоду його здоров`ю.

Згідно допиту ОСОБА_8 , яка є співмешканкою ОСОБА_6 , пояснила, що останній приблизно з липня 2020 року почав вести себе доволі дивно, а саме прокидався посеред ночі, не впізнавав її, виникали панічні атаки, нав`язливі ідеї з приводу того, що його хтось переслідує, бачити у квартирі осіб, які там фактично не перебували, в зв`язку з чим йому викликали швидку допомогу.

07.09.2020 року призначено комплексну стаціонарну судову психолого-психіатричну експертизу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Підозрюваний заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки він на психічні захворювання не страждає, є адекватною, нормальною людиною, та зазначив, що у нього стався нервовий зрив.

Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання.

На обґрунтування клопотання надані: постанова про призначення комплексної стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи від 07 вересня 2020 року, протокол огляду місця події від 28 липня 2020 року, протоколи допиту свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 .

Матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 липня 2020 року за № 0000036 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

03.09.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Постановою інспектора ОСОБА_5 від 07.09.2020 року призначено комплексну стаціонарну судову психолого-психіатричну експертизу.

Як вбачається з довідок лікаря психіатра та нарколога, ОСОБА_6 на обліку не перебуває та за допомогою не звертався.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким дії за ч. 1 ст. 296 КК України віднесено до кримінальних проступків.
Відповідно до ст. 3 КПК України досудове розслідування кримінальних проступків здійснює дізнавач.
Згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 3 КПК України дізнавач - службова особа підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, у випадках, установлених цим Кодексом, уповноважена особа іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.
Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.
Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ст. 299 КПК України під час досудового розслідування кримінальних проступків як тимчасовий запобіжний захід застосовується затримання особи на підставах та в порядку, визначених цим Кодексом, а також такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання та особиста порука. Підозрюваному роз`яснюється його обов`язок з`явитися за першим викликом до дізнавача, прокурора або суду.
Згідно ст. 300 КПК України для досудового розслідування кримінальних проступків дозволяється виконувати всі слідчі (розшукові) дії, передбачені цим Кодексом, та негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені частиною другою статті 264 та статтею 268 цього Кодексу, а також відбирати пояснення для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, проводити медичне освідування, отримувати висновок спеціаліста, що має відповідати вимогам до висновку експерта, знімати показання технічних приладів і технічних засобів у провадженнях щодо вчинення кримінальних проступків, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, вилучати знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей, до внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно ст. 509 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є: наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання; поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо). У разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.

Так, психіатрична експертиза може проводитись як в амбулаторному, так і в стаціонарному порядку. Отже, амбулаторна психіатрична експертиза є первинною стосовно стаціонарної психіатричної експертизи. Разом з тим у ч.1 ст.509 КПК сформульовано загальні обставини, за наявності яких дізнавач зобов`язаний залучити експерта для проведення психіатричної експертизи. Тобто, у ч.1 ст.509 КПК вид цієї психіатричної експертизи не зазначається. Водночас виокремлення у ч.2 ст.509 КПК додаткової підстави для призначення стаціонарної експертизи - необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи - дозволяє зробити висновок про те, що у ч.1 ст.509 КПК йдеться саме про амбулаторну психіатричну експертизу. Отже, вирішуючи питання про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи, слід керуватись висновком амбулаторної експертизи про необхідність здійснення тривалого спостереження та дослідження особи. На користь цієї позиції свідчить також те, що вирішення зазначеного питання потребує спеціальних знань у галузі психіатрії. Крім цього, вирішуючи питання про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи, необхідно брати до уваги правові позиції ЄСПЛ, відповідно до яких тримання особи у психіатричному закладі без достатніх на те підстав є позбавленням свободи у значенні пп.«е» п.1 ст.5 конвенції (п.67 рішення від 5.06.2014 у справі «Акопян проти України», п.105 рішення від 17.04.2014 по справі «Руденко проти України». Поняття позбавлення свободи поєднує у собі як об`єктивний елемент, а саме тримання особи в обмеженому просторі протягом значного періоду часу, так і суб`єктивний елемент, тобто відсутність достовірної згоди особи на таке тримання (пп.71 і 74 рішення від 16.06.2005 у справі «Шторк проти Німеччини»).

Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст.509 КПК питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження ухвалою суду. З наведеного вбачається, що порядок розгляду питання про направлення особи для проведення психіатричної експертизи розглядається під час досудового розслідування за правилами гл.18 КПК, виключно з доведенням необхідності її проведення, при цьому для стаціонарної експертизи передумовою слід визначати результати амбулаторної експертизи.

Наведені висновки відповідають і практиці ЄСПЛ. Так, у пп.96, 97 рішення ЄСПЛ від 26.02.2015 у справі «Заїченко проти України №2» констатовано, що тримання під вартою особи, яка вважається психічно хворою, має відповідати цілям п.1 ст.5 конвенції, що полягає у запобіганні позбавленню осіб свободи у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного в підпункті «е». У зв`язку з останнім ЄСПЛ наголошує, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавленою свободи, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості захворювання (п.39 рішення від 24.10.79 у справі «Вінтерверп проти Нідерландів»).

При цьому жодне позбавлення свободи особи, яка вважається психічно хворою, не може розглядатися як таке, що відповідає пп.«е» п.1 ст.5 конвенції, якщо воно було призначене без висновку медичного експерта. Це правило застосовується навіть якщо метою тримання заявника є отримання медичного висновку (пп.47, 48 рішення від 5.10.2000 у справі «Вербанов проти Болгарії»). Конкретні форма та порядок можуть відрізнятися залежно від обставин.

Так, слідчим суддею при розгляді даного клопотання враховується, що ОСОБА_6 пред`явлена підозра у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 296 КК України, яке є проступком, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за допомогою не звертався. Інших даних про наявність у ОСОБА_6 психічних захворювань до клопотання не додані.

Вислухавши прокурора, захисника та підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, враховуючи вимоги ст. 509 КПК України, вважаю, що в задоволенні клопотання про направлення до медичного закладу для проведення комплексної стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_6 слід відмовити, оскільки не доведено стороною провадження необхідності у здійсненні тривалого спостереження та дослідження особи. Отже, слідчий суддя вважає, що звернення до суду з клопотанням про направлення до медичного закладу для проведення комплексної стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_6 є передчасним.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 509 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання інспектора СД Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з начальником Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , про направлення до медичного закладу для проведення комплексної стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1