Єдиний унікальний № 497/207/19
Провадження № 1-кп/946/105/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

12 лютого 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув в місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000489, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Болград Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

01.10.2015 р. вироком Болградського районного суду Одеської області за ч. 3 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК) до 3 років позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на 2 роки,

06.05.2016 р. вироком Болградського районного суду Одеської області, зміненого ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04.08.2016 р., за ч. 3 ст. 185, ст.128, ч. 1 ст. 70 КК до 3 років позбавлення волі, звільненого 08.05.2018 р. у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 4, 6, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194 КК,

сторона обвинувачення: прокурори ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_8 , захисниця ОСОБА_12 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_13 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.У ніч на 20 вересня 2018 року, приблизно о 01:00 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, прибув до домоволодіння особи похилого віку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала сама у будинку АДРЕСА_2 , де, перестрибнувши через паркан зі сторони вулиці Паризької Комуни, проник у двір домоволодіння потерпілої.

Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 через незачинені двері проник до приміщення будинку, де відпочивала ОСОБА_15 , яка у цей час від створеного ОСОБА_8 шуму прокинулася та вийшла у коридор біля вхідних дверей.

ОСОБА_8 здійснив напад на ОСОБА_15 , застосувавши до неї насильство, небезпечне для її життя та здоров`я, наніс удар кулаком по обличчю, від якого потерпіла впала на підлогу, а в подальшому наніс численні (не менш десяти) ударів руками та ногами по голові та іншим чистинам тіла ОСОБА_14 , спричинивши їй тілесні ушкодження, які за критерієм небезпеки для життя у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а саме: ушкодження у виді черепно-лицьової травми вогнищевих крововиливів під м`яку мозкову оболонку на випуклій поверхні обох скроневих долях, лівій тім`яній долі, основній поверхні правої потиличної долі, крововиливу в шлуночки мозку, великого крововиливу в м`які тканини голови в лівій лобно-тім`яно-скронево-потиличній ділянці, в правій лобно-тім`яно-скроневій ділянці, великого синця на голові навколо лівого ока з розповсюдженням на ділянку чола ліворуч, ліву тім`яну і скроневу ділянку, і на верхню частину лівої вушної раковини з крововиливом в склеру ока, синця на голові в ділянці чола по центру, великого синця на обличчі навколо правого ока з розповсюдженням на ділянку чола праворуч з крововиливом в склеру ока з забійною раною на фоні даного синця в ділянці верхнього повіка правого ока на межі з правою бровою (рана № 1); синця в ділянці правої вушної раковини з внутрішньо-тканиною гематомою, і забійною раною (рана № 2) на фоні даного синця на задній поверхні правої вушної раковини, синця на обличчі в ділянці правої щоки, синця на обличчі в правій передвушній ділянці, синця на обличчі в ділянці підборіддя по центру і праворуч; забійної рани (рана № 3) на слизовій оболонці верхньої губи праворуч на межі з ясною з крововиливом в слизову оболонку губи навколо рани; забійної рани (рана № 4) на слизовій оболонці верхньої губи ліворуч з крововиливом в слизову оболонку губи навколо рани, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи ліворуч; великого синця на тильній поверхні правої кисті з розповсюдженням на нижню третину правого передпліччя по задній поверхні з забійною раною (рана № 5) на фоні даного синця на тильній поверхні правої кисті в проекції 4 і 5 п`яно-фалангових суглобів.

Від отриманих тілесних ушкоджень, що створювали реальну небезпеку для життя, потерпіла ОСОБА_14 втратила здатність для опору та залишилась лежати на підлозі у коридорі біля вхідних дверей домоволодіння.

Надалі ОСОБА_8 , позбавивши таким чином потерпілу можливості чинити йому опір, продовжуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, вжив заходів щодо пошуку грошових коштів у житлових кімнатах домоволодіння та виявив у шухляді тумби у спальній кімнаті кошти у сумі 600 гривень, якими заволодів для подальшого використання на свій розсуд.

Своїми діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та з проникненням у житло.

2.Далі, в ту же ніч, 20 вересня 2018 року та приблизно в той же час, близько з 01:00 до 02:00 години, більш точний час встановити не вдалося, перебуваючи у тому ж будинку АДРЕСА_2 , після вчинення розбійного нападу на ОСОБА_14 , не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_8 , діючи з метою знищення залишених на місці події слідів нападу, у тому числі слідів його рук, залишених ним у будинку, для запобігання можливості його викриття у вчиненні вказаного розбійного нападу, вирішив знищити зазначений будинок АДРЕСА_2 вартістю 255 600 гривень шляхом його підпалу, при цьому також маючи умисел на протиправне спричинення смерті ОСОБА_14 , з метою приховання скоєного ним розбійного нападу та недопущення повідомлення потерпілою відомостей, що могли сприяти встановленню правоохоронними органами його причетності до скоєного нападу, при цьому усвідомлюючи, що потерпілій будуть спричинені особливий фізичний біль та страждання протягом проміжку часу до настання смерті внаслідок застосування відкритого вогню до тіла потерпілої, яка не могла самостійно залишити будинок внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень, а також внаслідок процесу отруєння при вдиханні продуктів горіння.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_8 підпалив паперові об`єкти у житловий кімнаті будинку, та залишив місце вчинення нападу, вийшов з будинку у двір і перестрибнув через паркан домоволодіння зі сторони провулку Райнова, після чого з місця події зник, виконавши таким чином усі дії, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу до кінця.

У результаті злочинних дій ОСОБА_8 , а саме підпалу у приміщенні вказаного будинку та у подальшому виниклої пожежі у житловій кімнаті домоволодіння, яка розповсюдилась по іншим житловим кімнатам, потерпіла ОСОБА_14 отримала особливий фізичний біль та страждання від впливу значної температури у приміщенні і від отруєння продуктами горіння, які була вимушена вдихати, та смерть останньої настала від отруєння продуктами горіння.

Внаслідок дій, вчинених ОСОБА_8 , які він вважав необхідними для доведення до кінця його умислу, спрямованого на знищення вказаного будинку та позбавлення життя потерпілої ОСОБА_14 , його умисел, спрямований на умисне знищення будинку потерпілої вартістю 255 600 гривень, хоча він і виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, але він не був реалізований та злочин не був доведений до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки внаслідок пожежі хоча і настала смерть ОСОБА_14 , однак будинок не був знищений, у зв`язку з ліквідацією пожежі пожежно-рятувальним підрозділом Болградського MPC ГУ ДСНС України в Одеській області.

Своїми діями ОСОБА_8 вчинив злочини, передбачені:

п. п. 4, 9 ч. 2 ст. 115 КК, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, з метою приховати інший злочин; та

ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК, як закінчений замах на умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, що спричинило загибель людини, оскільки ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Статті (частини статті) КК, що передбачають відповідальність за злочини, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений
3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 187. Розбій

1. Напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій),
карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

…

3. Розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище,
карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

4. Розбій, спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень,
карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.»

«Стаття 115. Умисне вбивство

1. Вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині,

карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

2. Умисне вбивство:
4) вчинене з особливою жорстокістю;
9) з метою приховати інший злочин або полегшити його вчинення;
карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.»

«Стаття 15. Замах на кримінальне правопорушення

1. Замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

2. Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.»

«Стаття 194. Умисне знищення або пошкодження майна

1. Умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах,
карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

2. Те саме діяння, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки,
карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
4.Обвинувачений ОСОБА_8 під час судового розгляду вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, повністю заперечивши свою причетність до них, та пояснив, що 19 вересня 2018 року близько 08:00 години він прокинувся від того, що йому зателефонувала свідок ОСОБА_16 , з якою вони на той час знаходились у стосунках, та сказала, що їх покликали на день народження. О 16:00 годині він купив торт, та вони з ОСОБА_17 поїхали на день народження, там вони були приблизно до 22:00 години, викликали таксі та поїхали до ОСОБА_17 , яка жила у двох кварталах від його будинку, після чого вони з нею попрощалися. Близько 23:00 години він пішов у супермаркет «Піраміда» за цигарками, купив пляшку лікеру. По дорозі до дому зустрів знайомого, розмовляв з ним 15 хвилин. Коли він прийшов додому, йому зателефонувала ОСОБА_17 та сказала, що не зможе прийти до нього, через що між ними виник конфлікт. Вдома він випив пляшку лікеру, налив також і мамі, вона попросила його поставити будильник на 05:00 годину, щоб розбудити її на роботу. Він залишився вдома та сидів у кімнаті, слухав музику, потім захотів поїхати у центр міста, було близько 02:00 години, таксі не було, він пішов пішки, йшов 10 15 хвилин, по дорозі зустрів знайомих та попросив їх викликати йому таксі. Приїхало таксі та він поїхав у караоке-бар, де працювала його знайома ОСОБА_18 . Було пізно, усі магазини були закриті. Він спитав таксиста, скільки той ще буде працювати, таксист відповів, що до ранку, через те, що чекає одеський автобус. Бар був закритий, він викликав того самого таксиста та через приблизно 10 хвилин таксист відвіз його додому. Близько 08:00 години прийшли співробітники поліції, почали питати, де він був вночі, на що він відповів, що був на дні народженні, потім був удома. Через пару днів його знов зустріли співробітники поліції та питали, де він був.

У день його затримання він знаходився у будинку родини ОСОБА_19 , які є родичами його друга. Співробітники поліції о 06:00 годині увірвались у дім, налякали дітей, усі вдома ще спали. Його з ліжка за ногу стягнув оперуповноважений ОСОБА_20 , вдарив його у живіт, закував у наручники та запхав у машину.

ОСОБА_20 знущався з нього весь ранок, малював йому схеми та говорив, як усе показувати. У відділі поліції з нього зняли кросівки, розірвали на ньому футболку, в кабінеті він сидів голий. ОСОБА_20 застосовував відносно нього фізичне та психологічне насильство, завдаючи тілесні ушкодження у полові органи, живіт, печінку, по ногах та колінах, а також знущався з нього. 30 співробітників поліції утримували його з автоматами, прокурор ОСОБА_9 був присутнім при цьому та все бачив. Він не міг це стерпіти та не знав, що все так буде. На слідчому експерименті, який відбувся одразу після обіду в день затримання, відеофіксація не проводилася, з нього зняли наручники та він показував усе так, як йому сказав ОСОБА_20 . Потерпілий теж був присутнім на слідчому експерименті, йому сказали, що обвинувачений вбивця, через що він так вважає. Він розповідав усе захиснику ОСОБА_21 , казав, що буде писати в прокуратуру на ОСОБА_20 , однак захисник лише засміявся.

У ніч події даних кримінальних правопорушень він не був у будинку загиблої. Загиблу він не знав, також не знав, де перебували гроші в її будинку та не показував конкретно, де вони знаходились.

За день до затримання він сидів у парку, пив кофе, до нього підійшов ОСОБА_20 та однією рукою стримував його за руку, а іншою вирвав у нього з рук телефон, він відштовхнув його та втік, тому що раніше між ним та ОСОБА_20 вже були інциденти. Телефон та його рюкзак залишились у ОСОБА_20 , в рюкзаку були його речі, а саме брюки, сорочка, батник, а також паспорт, трудова книжка та військовий квиток.

5.Однак, незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, його вина повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказами, оціненими судом відповідно до ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку.

6.Обставини вчинення ОСОБА_8 злочинів встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження у порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

7.Так, відповідно до рапорту старшого інспектора-чергового Болградського відділення поліції Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області (далі Болградське ВП), з органу охорони здоров`я надійшло повідомлення на службу «102» про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 о 07:11 за адресою: АДРЕСА_2 , померла ОСОБА_14 у віці 70 років у результаті пожежі. Знаходилась у коридорі свого домоволодіння без ознак життя, в ході візуального огляду на голові виявлені забої, права брова розбита та на білизні маються плями крові, у приміщенні речі розкидані, порядок порушений (т. 1 а.п. 239). Зазначене повідомлення стало підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР за № 0000489 та початку досудового розслідування (т. 1 а.п. 231 236).

8.Свідок ОСОБА_22 під час судового розгляду пояснила, що потерпілий ОСОБА_13 є її троюрідним братом. Вона проживає по АДРЕСА_2 , тобто по сусідству із загиблою, яка була її тіткою. Напередодні пожежі ОСОБА_14 вечеряла у них і пішла додому приблизно о 20:30 год. В ніч з 19 на 20 вересня 2018 року вона прокинулася від шуму, визирнула у вікно, яке виходить у двір загиблої, однак за вікном було темно і вона лише побачила, як промайнула якась тінь, а оскільки далі було тихо, собака не лаяв, то вона знову лягла спати. Вранці вона побачила, що перші з подвійних дверей в будинку потерпілої відчинені, однак вона не надала цьому значення, пожежі вони не побачили. Про те, що відбулася пожежа вони побачили вже після того, як приїхали пожежники.

До загиблої приходили сусідки подивитися серіали. Коли приходили її учні, то не заходили у двір, а лише запрошували її на зустріч випускників. Вона ніколи не бачила, щоб ОСОБА_8 приходив до загиблої, остання ніколи про це не казала. Влітку хтось допомагав їй на городі. Її син ОСОБА_13 бував у неї, лагодив кришу.

9.Згідно з даними акту про пожежу від 20.09.2018 р., орієнтовний час виникнення пожежі о 06:10 годині 20 вересня 2018 року. Ймовірна причина пожежі занесення джерела запалення зовні невстановленою особою. При гасінні пожежі врятований житловий будинок (т. 2 а.п. 2).

10.Свідок ОСОБА_23 під час судового розгляду пояснила, що вона працює інспектором Болградського відділу МНС. 20 вересня 2018 року до Болградського відділу МНС надійшло повідомлення про пожежу по АДРЕСА_2 . Після прибуття на місце події було встановлено, що горить житлова кімната, меблі, господарські речі, вікно, двері, на загальній площі 20 м2. У житловому будинку освітлення електричне, опалення пічне. Під час проведення огляду виникнення пожежі розглядалося декілька версій причин пожежі. Враховуючи, що під час огляду було виявлено труп господарки ОСОБА_14 з ознаками насильницької смерті, то таку причину пожежі, як необережне поводження з вогнем самою господаркою, було виключено. На підставі вищевикладених фактів, є найбільша ймовірність того, що причиною виникнення даної пожежі стало занесення джерела загоряння ззовні.

Свідок ОСОБА_23 також пояснила, що в будинку було чотири кімнати, у кімнаті з правої сторони від входу в будинок знаходився основний осередок пожежі, інших осередків пожежі виявлено не було. Коли пожежна команда прибула на місце події, ворота у будинок були зачинені, тому пожежник перестрибнув через ворота, вхідні двері в будинок були відчинені. У самому будинку фактично все вже згоріло та відбувалося тління. Висновок стосовно того, що жінка, яку вони знайшли в будинку, загинула від насильницької смерті, вони зробили по тому, що на її шиї були синці та кров. Свідок також зазначила, що пожежа та підпал це різні поняття, і в залежності від обставин вони можуть не співпадати в часі, тобто підпал може передувати пожежі на декілька годин. Час від підпалу до виникнення пожежі може залежати від об`єктів підпалу, тобто від товщини книг, журналів, газет, що були підпалені, від доступу у кімнату кисню та він інших чинників. У даній конкретній ситуації з урахуванням встановлених в акті про пожежу від 20.09.2020 р. умов підпал міг бути вчинений раніше за виниклу пожежу.

11.З урахуванням пояснень ОСОБА_23 про те, що в даній ситуації підпал міг бути вчинений раніше за виниклу пожежу, і полягає розбіжність в орієнтованому часі виникнення пожежі та в часі підпалу.

12.Сліди вчинення злочинів були виявлені під час огляду місця події будинку АДРЕСА_2 , та зафіксовані у протоколі огляду місця події від 20.09.2018 р.

Так, на місці події виявлений труп ОСОБА_14 зі слідами насильницької смерті. Труп одягнутий в нічну сорочку білого кольору з численними плямами бурого кольору переважно на передній поверхні. На трупі виявлені нашаруваннями кіптяви, сліди засохлої крові на кистях, на обличчі та в тім`яній області голови, а також видимі тілесні ушкодження.

Обставини здійснення підпалу підтверджуються тим, що в одній кімнаті все повністю згоріло, в приміщенні спальної кімнати обгоріли всі предмети, а в будинку виявлена велика кількість кіптяви на дверях, меблях, речах та на стінах.

Порушений порядок, виявлений в уцілілій від вогню кімнаті, де після події злочинів дверцята предметів меблів та шухляди залишилися у відчиненому положенні, підтверджує, що безпосередньо перед пожежею здійснювався пошук цінностей, що вказує на те, що напад на потерпілу був вчинений з корисливих мотивів.

У коридорі на підлозі виявлено дві подушки світлого кольору, на яких є нашарування бурого кольору (т. 1 а.п. 246 265).

13.Пакети з вилученими під час огляду місця події речовими доказами були оглянуті відповідно до протоколу огляду предметів від 21.09.2018 р. (т. 2 а.п. 15 16).

14.Відповідно до висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 796 від 02.11.2018 р. на наволочці, виявленій на місці події, нічній сорочці, яка належить потерпілій ОСОБА_14 , виявлена кров потерпілої ОСОБА_14 (т. 2 а.п. 149 152).

15.Видимі тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_14 були оглянуті відповідно до даних протоколу огляду трупа від 20.09.2018 р. (т. 2 а.п. 13 14).

16.Причина смерті ОСОБА_14 , а також характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень описаних у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, у п. 1 вироку були встановлені шляхом проведення судово-медичної експертизи відповідно до даних висновку № 121 від 31.10.2018 р. Зокрема, дані висновку експертизи вказують на те, що тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів від нанесення ударів кулаками та ногами, в ніч з 19 на 20 вересня 2018 року незадовго (години) до настання смерті ОСОБА_14 .

Смерть ОСОБА_14 настала в результаті отруєння продуктами горіння, яке відповідно до п/п «т» п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, має прямий причинний зв`язок з настанням смерті ОСОБА_14 .

Окрім тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, у ОСОБА_14 виявлені також і тілесні ушкодження, які не мають прямого причинного зв`язку з настанням смерті, однак свідчать про спроби ОСОБА_14 закриватися від ударів, що вказує на те, що ушкодження були завдані за її життя, і продовжували завдаватися аж до подолання опору загиблої.

Зазначені обставини підтверджуються виявленням таких ушкоджень:

великий синець на тильній поверхні правої кисті з розповсюдженням на нижню третину правого передпліччя по задній поверхні з забійною раною на фоні даного синця на тильній поверхні правої кисті в проекції 4-го і 5-го п`яно-фалангових суглобів, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я;

синець в нижній третині правого передпліччя по внутрішній поверхні, дев`ять синців на задній поверхні правого ліктя з розповсюдженням на задню поверхню правого плеча в нижній третині, на тильній поверхні лівої кисті з розповсюдженням на тильну поверхню 2-го, 3-го і 4-го пальців, синець в нижній третині лівого передпліччя по задній поверхні, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень (т. 2 а.п. 22 25).

17.Зазначена судово-медична експертиза була проведена на основі даних, отриманих при проведенні відповідних досліджень відповідно до акту № 4660 від 24.09.2018 р. (т. 2 а.п. 26), акту судово-медичного дослідження № 1077/121 від 21.09.2018 р. (т. 2 а.п. 27), акту судово-медичного гістологічного дослідження № 2544/121 від 23.10.2018 р. (т. 2 а.п. 28 29), а також акту судово-медичного дослідження № 60/121 від 25.02.2018 р. (т. 2 а.п. 30).

18.Судово-медичний експерт ОСОБА_24 під час судового розгляду пояснив, що ним була проведена судово-медична експертиза потерпілої. Спочатку їй були завдані тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя по голові та обличчю, після спричинення яких вона могла прожити деякий час (десятки хвилин годину), поступово втратила свідомість і могла ще знаходитися в непритомному стані. У непритомному стані серцебиття та дихання функціонує, і потерпіла дихала продуктами горіння протягом невеликого проміжку часу (хвилини десятки хвилин), після чого померла від отруєння продуктами горіння.

По голові та обличчю потерпілої було завдано багато ударів, а ушкодження на руках були поодинокі, наче вона закривалася руками під час завдання їй ударів по голові. Удари завдавалися потерпілій спереду, це були тяжкі тілесні ушкодження, які могли спричинити смерть потерпілої, навіть за відсутності пожежі. При завданих потерпілій пошкодженнях існує дуже велика вірогідність летального результату навіть за умови надання медичної допомоги.

19.Виявлені під час огляду місця події сліди злочинів, зокрема сліди пошуків цінностей та підпалу, а також дані про отримані загиблою тілесні ушкодження та причини її смерті повністю співвідносяться з обставинами вчинення злочинів, встановленими під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 згідно з даними протоколу від 27.09.2018 р. Так, ОСОБА_8 продемонстрував, яким чином він перестрибнув огорожу та проник у двір потерпілої, а в будинку в коридорі за допомогою макету людини показав, яким саме чином він наніс потерпілій удар по обличчю та остання впала на підлогу. ОСОБА_8 розташував макет людини на підлозі в положенні, в якому опинилася потерпіла. ОСОБА_8 вказав на шафи в залі, в яких він шукав гроші. У спальній кімнаті ОСОБА_8 показав на місце у частково обгорілому столі, на якому розташовано телевізор, пояснивши, що саме у цьому столі в шухляді він знайшов гроші у сумі 600 грн. купюрами по 200 грн. Присутній при слідчому експерименті ОСОБА_13 заявив, що дійсно у шухляді, на яку вказав ОСОБА_8 , його мати ОСОБА_14 за життя зберігала свої гроші.

ОСОБА_8 розповів, що підклав подушку під голову потерпілої, яка лежала на підлозі, після чого пройшов до наступної обгорілої кімнати та вказав на місце на підлозі, пояснивши при цьому, що саме на цьому місці він склав у купу багато паперу, що був наявний у будинку, а саме сімейні альбоми, зошити, книги та інше, які підпалив наявною при собі запальничкою. Присутній при слідчому експерименті ОСОБА_13 заявив, що його мати дійсно зберігала багато книг, брошур та альбомів, як колишня вчителька.

Далі ОСОБА_8 продемонстрував яким чином він перестрибнув через паркан з боку АДРЕСА_3 , а також вказав у напрямок вулиці Паризької Комуни вгору, куди він пішов додому на сусідню вулицю Суворова (т. 2 а.п. 73 90).

20.Обставини вчинення підпалу у спосіб, який продемонстрував обвинувачений ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, шляхом підпалу паперів підтверджуються даними судової експертизи нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів № 2034-Х від 12.10.2018 р., відповідно до яких на місці пожежі в домоволодінні АДРЕСА_2 , не виявлено слідів нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів (т. 2 а.п. 143 146).

21.Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочинів, продемонстровані останнім під час слідчого експерименту, співвідносяться з тим, що вночі, коли відбулася подія злочинів, він був помічений біля тильної частини будинку потерпілої, на перехресті пров. Райнова та вул. Паризької Комуни, тобто саме там, де він залишив місце події після вчинення злочинів, свідком ОСОБА_25 , який під час пред`явлення особи для впізнання, відповідно до даних протоколу від 24.11.2018 р., впізнав ОСОБА_8 , як особу, яку він бачив приблизно о півночі на 20 вересня 2018 року, коли проїздив на своєму автомобілі повз будинок на перехресті вул. Паризької Комуни та пров. Райнова у м. Болград, ОСОБА_8 знаходився у паркана будинку на розі по вул. Паризької Комуни у м. Болград (т. 3 а.п. 16 19).

22.У судовому засіданні свідок ОСОБА_25 пояснив, що проживає по АДРЕСА_3 , на відставні приблизно 50 метрів від будинку загиблої, з обвинуваченим ОСОБА_8 він особисто не знайомий. Вночі, близько опівночі, він, на своєму автомобілі «Volkswagen Passat В6» повертався додому та на перехресті вул. Паризької Комуни та пров. Райнова, біля будинку, який належав загиблій, з боку вул. Паризька Комуна, на тротуарі він побачив чоловіка, схожого на обвинуваченого ОСОБА_8 . Коли він наблизився, то вказаний чоловік призупинився та змінив напрямок свого руху, на його думку, з метою уникнути світла автомобіля, через що він побачив його збоку в профіль. Чоловік був вдягнений в чорний одяг, на голові була шапка або капюшон, точно він не пам`ятає. Він звернув увагу на цього чоловіка, оскільки це місце неподалік від його будинку, і його зацікавила особа, яка там знаходиться в темну пору доби.

Вранці наступного дня, після описаних свідком ОСОБА_25 подій, він вийшов на вулицю та побачив біля будинку загиблої поліцейські машини та дізнався, що сусідка згоріла.

Також свідок ОСОБА_25 зазначив, що розповів працівникам поліції, що бачив невідомого чоловіка в ніч пожежі, після чого його запросили для проведення впізнання. Під час проведення вказаної слідчої дії йому було пред`явлено чотири особи для впізнання, серед яких він впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 , який запам`ятався йому середнім зростом, худорлявою статурою та нестандартною формою носа.

23.Показання свідка ОСОБА_25 також підтверджуються даними відеозаписів з камер відеоспостереження, встановлених на будинку свідка ОСОБА_26 , які були переглянуті безпосередньо судом.

24.Так, свідок ОСОБА_26 під час судового розгляду пояснив, що він проживає по АДРЕСА_2 , по сусідству з будинком постраждалої. Після вбивства слідчий вилучив відеозапис з камер відеоспостереження, встановлених на його будинку. На відеозаписах він бачив силует людини, а також як проїздив автомобіль.

25.Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 28.09.2018 р. був наданий дозвіл на тимчасовий доступ до відеозаписів з камери відеоспостереження, встановленої біля домоволодіння АДРЕСА_2 (т. 2 а.п. 32). Тимчасовий доступ був здійснений відповідно до даних протоколу від 28.09.2018 р. та було скопійовано відеозапис за період з 21 години 19.09.2018 р. по 07:00 годину 20.09.2018 р. (т. 2 а.п. 33).

26.Із самого відеозапису, переглянутого судом, а також з протоколу його огляду від 28.09.2018 р. (т. 2 а.п. 34) вбачається, як о 00:18 годині людина виходить з темноти в районі кута будинку № 64 по вул. Паризької Комуни з боку пров. Райнова та проходить через дорогу і йде вгору по вул. Паризької Комуни у бік вул. Суворова. О 00:22 годині знов пройшла людина біля будинку № 64 по вул. Паризької Комуни у зворотному напрямку. О 00:26 проїхав автомобіль. О 00:30 годині на перехресті вул. Паризької Комуни та пров. Райнова, у дерева біля будинку № 64 по вул. Паризької Комуни з`являється короткочасне рухоме дрібне світло (схоже на світло з дисплею мобільного телефону) (т. 2 а.п. 34).

27.Достовірність даних, отриманих під час проведення слідчого експерименту також підтверджується показаннями понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , а також потерпілого ОСОБА_13 , який був присутнім під час його проведення. Усі зазначені особи підтвердили добровільність демонстрації ОСОБА_8 обставин вчинення ним злочинів, а також те, що він добре орієнтувався на місці події злочину.

28.Свідок ОСОБА_27 під час судового розгляду пояснила, що коли вона перебувала на роботі в райдержадміністрації, до неї звернулися працівники поліції, які запросили її в якості понятої для проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_8 . Обвинувачений поводив себе спокійно, він розповів і показав від початку до кінця все, що відбувалося, з нього зняли наручники, щоб йому було зручніше показати, як переліз, куди зайшов, що шукав, що знайшов. ОСОБА_8 чітко розумів розташування кімнат, у неї склалося враження, що він там перебував не вперше. Той знав, де вмикається світло у дворі, де знаходився собака, з якої сторони йому було зручніше вийти (вилізти). В якийсь момент він сказав, що йому було жаль бабусю і він підклав їй під голову подушку після того, як він її вдарив. Він розповідав спокійно, тон розмови не підвищувався ні ним, ні поліцейськими.

ОСОБА_8 йшов попереду, а позаду йшли слідчий та адвокат, які задавали йому питання, ОСОБА_8 ніхто не показував, де і що розташоване. Слідчий експеримент розпочався на вулиці, його запитали, чи готовий він до проведення слідчого експерименту. ОСОБА_8 показав, як переліз через високий кам`яний паркан, потім як штовхнув двері та зайшов у будинок, пройшов через коридор та в кімнаті почав шукати гроші, після чого його застала бабуся, яку він вдарив, від чого та впала. ОСОБА_8 показав, що після цього він пішов у кімнату, з якої вона вийшла. ОСОБА_8 показав на тумбочку під телевізором, з шухлядки якої він витягнув гроші. Потім ОСОБА_8 показав, звідки він дістав якісь папери, які підпалив на дерев`яній підлозі. Він показав, що коли вийшов, то залишив подвір`я через інший паркан, який виходив на іншу вулицю. Видимих тілесних ушкоджень на ньому не було. Хід експерименту фіксувався за допомогою фотоапарату.

29.Свідок ОСОБА_28 під час судового розгляду пояснив, що він знаходився в райдержадміністрації у справах, коли працівники поліції запросили його взяти участь у проведенні слідчого експерименту. Вони приїхали на місце події, поряд з ОСОБА_8 весь час перебував адвокат. ОСОБА_8 показав, як він потрапив у двір, як він відчинив вхідні двері будинку, як він пройшов в одну з кімнат, а коли повертався, то в коридорі йому назустріч вийшла жінка, яку він вдарив, за словами обвинуваченого, вдарив один раз. Після чого показав, що зайшов у ту кімнату, звідки вийшла жінка, де з шухляди забрав гроші, здається 600 грн., після чого, повертаючись, підклав під голову жінки подушку. Потім знайшов якісь папери, поклав їх на підлогу в дальній кімнаті і підпалив. Коли все почало горіти, він вийшов і через інший паркан переліз на вулицю. Склалося враження, що ОСОБА_8 раніше був у цьому будинку. Насильство, погрози до ОСОБА_8 не було, той легко все розповідав. Він не чув, щоб йому хтось підказував, час від часу його зупиняли і фотографували. ОСОБА_8 казав, що колись він допомагав цій жінці.

30.Потерпілий ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що загибла була його матір`ю, вона проживала сама в будинку, який знаходиться в приватному секторі, двір огороджений парканом заввишки приблизно два метри. Йому повідомили, що 20 вересня 2018 року відбулася пожежа і мати угоріла, з`ясувалося, що був підпал і мати вбили. Сусідка казала, що приблизно о 12:00 годині ночі бачила на подвір`ї тінь людини. Він також дізнався, що по сусідству з ними проживає обвинувачений, який нещодавно звільнився з місць позбавлення волі. Під час проведення слідчого експерименту обвинувачений чітко давав показання, як він заходив, що робив, орієнтувався на місці, показував, звідки взяв гроші, де їх зберігала загибла. При цьому ніхто не тиснув на нього, все сам розповідав. Його мати зберігала гроші на поточні витрати в шухлядці біля телевізору, і ОСОБА_8 вказав саме на цю шухлядку.

Також потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_8 ніколи не був у них, мати ніколи про нього не говорила. У будинку все було розкидано. Заощаджень у матері не було, жила на пенсію розміром 1 600 грн.

Під час проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_8 все добровільно показував, він не заявляв про те, що на нього здійснюється тиск. Той показував, в якому місці та як саме він переліз через паркан, як зайшов до будинку і які дії здійснював.

31.Допитаний під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_20 , який працював у 2018 році на посаді оперуповноваженого Болградського ВП, категорично заперечив нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 під час проведення досудового розслідування, у тому числі перед слідчим експериментом. ОСОБА_20 також пояснив, що у вересні 2018 року вночі він у складі слідчо-оперативної групи виїжджав на місце події за повідомленням про пожежу по вул.Парижської Комуни у м.Болград, номера будинку він не пам`ятає. На місці слідчий йому повідомила, що в будинку знаходиться жінка з явними ознаками насильницької смерті, після чого проводились заходи щодо встановлення особи.

Наступного дня він йшов у типографію робити карту м. Болград Одеської області, та зустрів ОСОБА_8 , який сидів у кущах, він його знав, тому що ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. ОСОБА_8 почувши, що він по телефону питає про нього, втік, впустивши свій телефон та рюкзак, в якому були його особисті речі та паспорт громадянина Російської Федерації. Він побіг за ним, але не наздогнав, та викликав слідчо-оперативну групу. Під час огляду вказаних речей ОСОБА_8 склалося враження, що він кудись збирався: в рюкзаку були його документи, чисті речі та засоби особистої гігієни. Для вказаної слідчої дії він знайшов понятих, не пам`ятає, чи розписувався він у протоколі проведення огляду та вилучення зазначених речей.

Потім були проведені заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 , Вранці наступного дня в Ізмаїльському районі дільничний інспектор поліції вказав на будинок, де могли знаходитись друзі та родичі ОСОБА_8 , у дворі вказаного домоволодіння він побачив ОСОБА_8 , з яким вів розмову через вхідну хвіртку, після чого ОСОБА_8 дозволив їм зайти у двір, там була жінка в стані сильного алкогольного сп`яніння. Дозволу на вхід до цього домоволодіння у них не було. На момент затримання ОСОБА_8 він не бачив на ньому ніяких видимих тілесних ушкоджень. Далі вони пройшли з ОСОБА_8 у службовий автомобіль та поїхали у відділення поліції у м.Болград.

Також свідок пояснив, що приймав участь під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , займався охороною громадського порядку.

Разом з цим, в силу ч. 7 ст. 97 КПК суд не приймає до уваги показання ОСОБА_20 , як співробітника оперативного підрозділу, стосовно пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 , наданих останнім під час здійснення кримінального провадження.

32.Достовірність даних слідчого експерименту підтверджується також і даними висновку судово-медичної експертизи № 124 від 19.10.2018 р., згідно з якими у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не виявлено (т. 2 а.п. 98). Враховуючи, що слідчий експеримент був проведений 27 вересня 2018 року в період з 17:10 до 18:00 години (т. 2 а.п. 73), а обстеження ОСОБА_8 відповідно до даних акту № 113 було проведене 27 вересня 2018 року з 18:30 по 19:00 годину (т. 2 а.п. 97), то це свідчить, що фізичне насильство відносно ОСОБА_8 при його затриманні та перед слідчим експериментом не застосовувалося.

33.Про це також свідчать і показання судово-медичного експерта ОСОБА_24 , який під час судового розгляду пояснив, що 27 вересня 2018 року о 18:30 годині до нього був доставлений обвинувачений ОСОБА_8 , і він проводив його обстеження, однак ніяких тілесних ушкоджень він не виявив, в тому числі і побоїв. З метою проведення обстеження він опитував ОСОБА_8 і той добровільно розповідав про подію злочинів, казав, що бабуся його не била, і працівники поліції також.

34.Про те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано фізичне насильство під час його затримання та перед проведенням слідчого експерименту, останній повідомив лише під час його допиту у суді, тільки 20.07.2020 р., тобто через більш ніж один рік та дев`ять місяців, про що він також зазначив у написаній ним також лише 20.07.2020 р. заяві (т. 3 а.п. 233). Інформація в цій заяві ОСОБА_8 була піддана перевірці та оцінці не тільки судом, а й уповноваженим органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження за ч. 1 ст. 365 КК, відомості про яке були внесені до ЄРДР 03.08.2020 р. за №0000795.

35.Так, відповідно до постанови слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, від 22.09.2020 р. вказане кримінальне провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР 03.08.2020 р. за №0000795 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК, було закрите у зв`язку з встановленням відсутності у діях працівників Болградського ВП складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК (т. 4 а.п. 14 16).

В ході проведення досудового розслідування слідчим були допитані сам ОСОБА_8 , який підтвердив викладені ним у заяві обставини, а також колишній оперуповноважений Болградського ВП ОСОБА_20 , який знов заперечив застосування насильства відносно ОСОБА_8 . Слідчим також були взяті до уваги і дані висновку судово-медичного експерта №124 від 19.10.2018 р. та акту судово-медичного дослідження (обстеження) №113 від 27.09.2018 р., згідно яким тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 не виявлено.

Отже, з вказаної постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчим було проведене ретельне досудове розслідування та дослідження обставин, викладених у заяві ОСОБА_8 , та їм була надана мотивована оцінка в постанові, з якою суд погоджується та не вбачає неповноту досудового розслідування або невідповідність висновків встановленим обставинам.

36.При оцінці даних слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 суд також враховує і висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17, згідно якому приписи ч. 4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів протоколом слідчого експерименту. Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту. Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому. Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК.

37.Як було вище наведено, з дослідженого протоколу випливає, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_8 проводився саме з метою та у формі відтворення дій, обстановки та обставин події, та відповідний протокол не посвідчує виключно проголошення обвинуваченим зізнання у вчиненні злочинів з метою його процесуального закріплення. При цьому слідчий експеримент був проведений з дотриманням встановленого порядку, із забезпеченням реалізації прав обвинуваченого як процесуальних гарантій. Так, з протоколу слідчого експерименту та додатку до нього у виді фототаблиці вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 добровільно взяв участь у ньому, йому були роз`яснені процесуальні права, була забезпечена участь його захисника ОСОБА_21 . Ці обставини також підтвердили і двоє понятих, залучених до цієї слідчої дії.

38.При цьому захисник ОСОБА_21 приймав участь у цьому кримінальному провадженні під час досудового розслідування на підставі доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області від 27.09.2018 р. №015-0005020 (т. 3 а.п. 131) та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (т. 3 а.п. 132). Вказані документи, згідно ст. 50 КПК, з урахуванням постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13.11.2019р. у справі №201/1058/19, були належними та достатніми для підтвердження повноважень захисника ОСОБА_21 у цьому кримінальному провадженні, а тому у сторони обвинувачення не було підстав не допускати захисника ОСОБА_21 до участі у ньому. У зв`язку з цим суд відкидає посилання сторони захисту на те, що у захисника ОСОБА_21 не було повноважень для участі у кримінальному провадженні, та на недопустимість протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 у зв`язку з цим.

39.Як вбачається з вказаного доручення від 27.09.2018 р. №015-0005020, воно видане 27.09.2018 р. о 13:35 годині, а слідчий експеримент був проведений того ж дня, але в період з 17:10 до 18:00 години, що об`єктивно свідчить про наявність часу для отримання ОСОБА_8 правової допомоги та для узгодження із захисником своєї позиції перед проведення вказаної слідчої дії. Зазначене є підставою для висновку, що безпосередньо перед слідчим експериментом обвинуваченому було забезпечене право на захист у встановленому порядку, що у поєднанні з тим, що фізичне насильство відносно ОСОБА_8 при його затриманні і перед слідчим експериментом не застосовувалося та перед слідчою дією йому роз`яснювалися процесуальні права, у тому числі не говорити нічого з приводу підозри проти себе або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, свідчить про дотримання положень кримінального процесуального законодавства перед та під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 . Вказані обставини свідчать, що після забезпечення кваліфікованою правовою допомогою ОСОБА_8 мав можливість одразу відмовитися від участі у слідчому експерименті, заявивши про порушення його процесуальних прав та про застосування відносно нього насильства, або ж безпосередньо під час слідчого експерименту у присутності захисника та понятих заявити про це. Однак ОСОБА_8 цього не зробив, а навпаки, в ході слідчого експерименту за участі захисника та понятих на місці розгорнуто, докладно й послідовно відтворив обстановку та обставини вчинених ним злочинів. Наведені обставини переконливо свідчать про те, що під час слідчого експерименту обвинувачений був вільним у своїй процесуальній поведінці і не мав жодних обмежень обирати і змінювати позицію, яку вважав найсприятливішою для себе з урахуванням тактики захисту. У зв`язку з цим суд не погоджується з посиланням сторони захисту на те, що дані слідчого експерименту були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто з точки зору сформованої практикою ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева».

40.Зміст цієї доктрини полягає в недопустимості доказів, похідних від джерел, отриманих усупереч вимогам Конвенції (рішення у справах «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), пункти 50 52 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2) (Shabelnik v. Ukraine) (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)» (Yaremenko v. Ukraine (no. 2)). Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

41.Незаконність затримання особи впливає на допустимість доказів, отриманих саме внаслідок та під час такого незаконного затримання (наприклад, обшук особи, вилучення у неї певних речей), та на допустимість похідних від них доказів. А допустимість доказів, отриманих незалежно від затримання особи внаслідок проведення інших певних слідчих (розшукових) та/або процесуальних дій зі спливом певного проміжку часу після затримання особи при умові дотримання під час їх проведення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не може ставитись в залежність від законності затримання цієї особи. Тобто допустимість доказу, який був би отриманий незалежно від затримання особи, не може залежати від законності її затримання. Тому, на переконання суду, відсутні підстави вважати результати інших процесуальних дій «плодами отруєного дерева», а використання їх у вироку як допустимих доказів не суперечить нормам міжнародного права й національного законодавства. Загалом практика ЄСПЛ свідчить про можливість застосування певних винятків із загальної доктрини заборони використання «плодів отруєного дерева», наприклад, у випадку ситуації так званого «неминучого виявлення» доказів вчинення злочинного діяння (рішення у справі «Свєтіна проти Словенії» (Svetina v. Slovenia)).

42.Отже, враховуючи, що проведення слідчого експерименту ґрунтується на добровільній згоді особи, яка бере у ньому участь, то дані, отриманні внаслідок цієї слідчої дії, неможна ставити в залежність від законності затримання цієї особи, за умови дотримання прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, під час його проведення. А як було вище наведено, судом встановлено, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_8 був проведений за його добровільною згодою і саме з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Жодних обставин, які б ставили під сумнів добровільність процесуальної поведінки ОСОБА_8 під час слідчого експерименту 27.09.2018 р. матеріалами кримінального провадження не підтверджено, не встановлено таких фактів і судом. А тому у суду відсутні підстави визнавати протокол слідчого експерименту від 27.09.2018 р., а також усі інші докази, здобуті після затримання ОСОБА_8 , недопустимими доказами, на чому наполягала сторона захисту.

43.Більше того, обставини, про які вказав обвинувачений ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, зокрема щодо місця знаходження потерпілої, обставин та обстановки відшукання цінностей, вогнища виникнення пожежі, навіть такої дрібниці, як підкладання під голову постраждалої подушки, збіглися з обставинами, встановленими під час огляду місця події. Також місцезнаходження відшуканих обвинуваченим грошових коштів, вказане останнім під час слідчого експерименту, повністю збіглося з їх реальним місцем збереження постраждалою, про яке вказав потерпілий син загиблої ОСОБА_13 , а також в місці залишення обвинуваченим подвір`я потерпілої на верхній частині дерев`яної огорожі, на яке також вказав обвинувачений під час слідчого експерименту, під час огляду місця події був виявлений уламок цієї дерев`яної огорожі, що об`єктивно свідчить про його утворення внаслідок стороннього впливу. Усі вказані обставини у сукупності, безумовно, свідчать про те, що тільки особа, яка вчинила напад, підпал будинку та вбивство, змогла би так докладно описати обставини та обстановку події. Крім того, про об`єктивну присутність обвинуваченого ОСОБА_8 на місці вчинення злочинів свідчать показання як свідка ОСОБА_25 (п. 22 вироку), який бачив ОСОБА_8 в ніч та час вчинення злочинів біля будинку загиблої, а також показання свідка ОСОБА_22 (п. 8 вироку), яка бачила тінь, що рухалася в області паркану, через який ОСОБА_8 проник на подвір`я постраждалої. Саме тому у суду не залишається сумнівів у тому, що дані слідчого експерименту є об`єктивними та достовірними, і що саме обвинувачений ОСОБА_8 вчинив ці злочини. Одні лише розбіжності щодо кількості тілесних ушкоджень, виявлених на трупі, та про які показав обвинувачений ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, не може свідчити про його непричетність до злочинів, а свідчать про те, що обвинувачений був вільним у своїй процесуальній поведінці під час слідчого експерименту, обираючи найбільш вигідну позицію, яка, на його думку, була найсприятливішою для нього та значно зменшує суспільну небезпеку вчинених ним діянь.

44.З урахуванням викладеного, того, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_8 був проведений у формі, що містить ознаки відтворення дій, обстановки, обставин події, суд з урахуванням вищенаведеного правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17 (п. 36 вироку), вважає, що слідчий експеримент не слід розцінювати як допит, а тому не вважає його недопустимим як доказ з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК.

45.Про недостовірність та/або недопустимість даних, отриманих під час слідчого експерименту, не може свідчити незастосування слідчим під час його проведення відеозапису на технічні засоби, на що послалася сторона захисту, оскільки ані ст. 223 КПК, яка встановлює загальні вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій, ані ст. 240 КПК, яка встановлює спеціальні вимоги до проведення слідчого експерименту, ані будь-якою іншою нормою КПК не передбачене обов`язкове його фіксування за допомогою відеозапису.

46.Отже, сукупність досліджених судом доказів вказує на те, що скарга ОСОБА_8 про неналежне поводження з ним під час досудового розслідування не знайшла свого підтвердження, а слідчий експеримент за його участю був проведений з дотриманням вимог чинного КПК, дані, що містяться в ньому, є об`єктивними та такими, що співвідносяться з іншими дослідженими судом доказами, а тому суд визнає їх допустимими.

47.Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про неналежне з ним поводження та про те, що на слідчому експерименті він показав усе так, як йому напередодні написали поліцейські, а він злочини не вчиняв, суд пов`язує з обраною ОСОБА_8 позицією захисту з метою уникнути відповідальності за вчинені злочини.

48.Причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів непрямо підтверджується також і обставинами виявлення на його брюках крові людини. Так, під час проведення обшуку, згідно даним протоколу від 28.11.2018 р., проведеного на підставі ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 23.11.2018 р. (т. 3 а.п. 4 5), за місцем проживання ОСОБА_8 було виявлено та вилучено, у тому числі джинсові брюки синього кольору з нашаруванням речовини темного кольору (т. 3 а.п. 6 8). Виявлені та вилучені під час обшуку речі були оглянуті відповідно до даних протоколу огляду від 28.11.2018 р. (т. 3 а.п. 9 10). Відповідно до даних висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 1082 від 24.01.2019 р., на чоловічих джинсових брюках, вилучених під час обшуку домоволодіння ОСОБА_8 , виявлена кров людини, при дослідженні на групову приналежність якої чітко виявлений антиген Н, який як супутній може бути присутнім в будь-якій групі крові за системою АВ0 (т. 2 а.п. 102 106).

49.Обставини перебування обвинуваченого ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення злочинів підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні пояснила, що вони з потерпілим ОСОБА_13 є родичами двоюрідні чи троюрідні брат та сестра, точніше їй невідомо, оскільки вони не спілкувалися. З обвинуваченим ОСОБА_8 вона раніше знаходилась у відносинах, але вони не проживали однією сім`єю. Свідок ОСОБА_29 розповіла, що 19 вересня 2018 року вони разом з обвинуваченим ОСОБА_8 заходились на дні народження дитини її куми, після святкування якого вони з ОСОБА_8 та її дитиною поїхали на таксі до її подруги, яка проживає у м. Болград, біля магазину «Піраміда», точної адреси вона не пам`ятає, після чого близько десятої години вечора вони розійшлися з обвинуваченим. Під час святкування дня народження ОСОБА_8 вживав алкогольні напої, але не багато. Біля 23:15 години між ними з обвинуваченим відбулася телефонна розмова тривалістю п`ятнадцять хвилин, під час якої вони вирішували питання особистого конфлікту, ОСОБА_8 знаходився у більшому стані алкогольного сп`яніння, що вона зрозуміла по голосу, та він сам сказав, що випив удома. Після цієї телефонної розмови вночі вони більше не спілкувалися, о 05:00 годині наступного дня їй прийшло SMS-повідомлення від ОСОБА_8 , в якому він писав, що просить вибачення та зізнавався у почуттях, це повідомлення вона побачила близько 07:00 години. Далі свідок ОСОБА_29 пояснила, що вона вранці 20 вересня 2018 року проходила біля будинку обвинуваченого, хотіла зайти до нього, але побачила на хвіртці замок, та подумала, що мати ОСОБА_8 пішла на роботу та закрила його вдома, чи знаходився він там у той час вона не знає. Коли вона проходила біля будинку загиблої, то побачила, що там трапилась пожежа та її вже погасили. Після цього вона питала ОСОБА_8 , де він знаходився вночі, на що той відповідав, що знаходився вдома.

Також свідок ОСОБА_29 пояснила, що знає обвинуваченого ОСОБА_8 давно, він її та оточуючих не ображав, агресію не проявляв, вона характеризує його позитивно.

Оцінка версії обвинуваченого ОСОБА_8 .
50.Стороною обвинувачення надані суду достатні докази на спростування версії сторони захисту про наявність у обвинуваченого алібі на момент вчинення злочинів.

51.Так, свідок ОСОБА_30 під час судового розгляду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_8 є її сином, і проживає з нею. 19 вересня 2018 року він був на дні народження, а коли повернувся, то, повідомивши, що в нього закінчилися цигарки, пішов в магазин. З магазину він приніс маленьку пляшку коньяку, випив її, після чого пішов спати. Спати вона лягла пізно, а коли прокинулася вранці, то її син був вдома він спав у своїй кімнаті, яка є прохідною. Вона впевнена, що він не уходив із дому в той вечір, і двері, і хвіртка були зачинені.

52.Однак, зазначені показання свідка ОСОБА_31 про те, що ОСОБА_8 вночі після повернення з магазину перебував вдома і нікуди не уходив спростовані обставинами, що обвинувачений ОСОБА_8 о 02:48 годині 20.09.2018 р. дзвонив водію таксі ОСОБА_32 , а також показаннями останнього, що він дійсно перевозив пасажира в ту ніч.

53.Відповідно до даних протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 04.12.2018 р., на підставі ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 12.11.2018 р. (т. 2 а.п.п 204 205), була отримана інформація про з`єднання абонентів ПрАТ «Київстар» (т. 2 а.п. 207, 208), а відповідно до протоколу огляду предметів від 05.12.2018 р., були переглянуті файли з інформацією про абонентські з`єднання по мобільному терміналу з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», що належить ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 209). Складена довідка про результати аналізу інформації про з`єднання абонента ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 213 215), відповідно до даних якої о 23:06 годині зареєстрований вхідний дзвінок з номеру НОМЕР_1 (належить ОСОБА_29 дівчині ОСОБА_8 ), а о 02:48 годині 20.09.2018 р. обвинувачений ОСОБА_8 здійснив вихідний дзвінок на номер НОМЕР_2 , належний таксисту ОСОБА_33 .

54.Свідок ОСОБА_34 під час судового розгляду пояснив, що він працює таксистом та в ту ніч, коли були вчинені злочини, приблизно з 01:30 до 02:00 години до нього на номер телефону НОМЕР_2 надійшов дзвінок від дівчини, в якої незнайомий хлопець попросив викликати таксі. Він приїхав на перехрестя проспекту Соборного та вулиці Північної біля бару «Бумеранг», де в автомобіль сів хлопець та попросив його підвести до магазину «Гоша Ювілейний», який знаходиться у центрі міста. Після того, як він підвіз хлопця, той розрахувався та спитав, чи буде він працювати ще протягом часу, він відповів, що так, та зачекав. Приблизно через годину той самий хлопець зателефонував йому та він відвіз його на вулицю Суворова та на початку вулиці той вийшов, куди хлопець пішов далі він не звернув уваги, було темно.

Також свідок ОСОБА_32 пояснив, що під час поїздки хлопець розповів, що їде миритись з дівчиною, більше нічого особливого він не запам`ятав.

55.Ці обставини свідчать про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_8 алібі на момент вчинення злочинів.

56.Крім того, стороною обвинувачення під час судового розгляду були надані і інші докази, зібрані на спростування висунутих обвинуваченим під час досудового розслідування версій.

57.Так, на підставі ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 03.10.2018 р. (т. 2 а.п. 198), був отриманий тимчасовий доступ до відеозаписів з камери відеоспостереження у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в АДРЕСА_4 , за період часу з 22:00 до 23:00 години 19.09.2018 р. (т. 2 а.п. 199).

58.Під час перегляду відеозапису, згідно даним протоколу від 04.10.2018 р., зафіксовано, що ОСОБА_8 здійснює покупки та о 22:36 годині залишає приміщення магазину (т. 2 а.п. 200).

59.При перегляді вказаного відеозапису безпосередньо під час судового розгляду ОСОБА_8 підтвердив, що дійсно він зображений на відео в магазині.

60.Сторона обвинувачення обґрунтувала важливість цього доказу для спростування версій, які висувалися під час досудового розслідування матір`ю ОСОБА_8 про те, що останній спав вдома і нікуди не виходив, а також самим ОСОБА_8 , який експертам психіатрам пояснив, що в ту ніч провів у знайомого, звідки вночі не виходив.

61.Обставини перебування обвинуваченим ОСОБА_8 у магазині під час судового розгляду стороною захисту не заперечувалися, разом з тим, необхідність підтвердження цих обставин через заперечення їх на стадії досудового розслідування лише підтверджує непослідовність, неправдивість, суперечливість та недостовірність показань обвинуваченого ОСОБА_8 .

62.Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_8 про його непричетність до вчинених злочинів також спростовується і його поведінкою після вчинення злочинів.

63.Так, з показань свідка ОСОБА_20 , які наведені у п. 31 вироку, та з даних його рапорту від 26.09.2018 р. випливає, що під час проведення заходів за дорученням слідчого по перевірці на причетність до розглядуваних злочинів осіб з числа раніше судимих, 26.09.2018 р., тобто за день до затримання, у районі «Комсомольського парку» у м. Болград був помічений раніше судимий ОСОБА_8 , який коли побачив його, то викинув рюкзак і телефон та втік (т. 2 а.п. 37). Обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що він не викидав рюкзак і телефон, в той момент він розмовляв по телефону, а поліцейський ОСОБА_35 підійшов до нього, забрав їх і почав комусь дзвонити, а він втік, речі залишилися в руках поліцейського. Отже, з вказаних даних випливає, що ОСОБА_8 все ж втік після того, як побачив поліцейського.

64.Склад речей, які були при ОСОБА_8 був встановлений під час огляду місця події на території «Комсомольського парку» в м. Болграді між вул. 25 Серпня, пр-ту Соборний, вул. Варненська та вул. Болгарських ополченців, де відповідно до даних протоколу огляду від 26.09.2018 р. був оглянутий рюкзак чорно-червоного кольору, в якому виявлені документи на ім`я ОСОБА_8 , зокрема паспорт громадянина Російської Федерації, трудова книжка з гербом Російської Федерації, військовий квиток Російської Федерації, а також особисті речі та предмети гігієни. На відстані декількох метрів від рюкзака на землі виявлений мобільний телефон марки «ERGO», який у ввімкненому стані з сім-карткою № НОМЕР_3 (т. 2 а.п. 38 39). Виявлені та вилучені речі в рюкзаку та мобільний телефон були оглянуті слідчим згідно з даними протоколу огляду предметів від 26.09.2018 р. (т. 2 а.п. 40 41). Ці речі також були оглянуті судом і під час судового розгляду.

65.Отже, ті обставини, що 26 вересня 2018 року, тобто через шість днів після події злочинів, обвинувачений ОСОБА_8 пересувався по місту Болград Одеської області з рюкзаком з особистими речами і предметами гігієни та з іноземними документами (паспортом громадянина Російської Федерації, трудовою книжкою Російської Федерації та військовим квитком Російської Федерації на його ім`я), а, побачивши працівника карного розшуку, почав тікати, свідчать про наявність у нього намірів сховатися від правоохоронних органів з метою уникнути відповідальність за вчинене.

Щодо осудності обвинуваченого ОСОБА_8 .
66.Відповідно до даних висновку судово-психіатричної експертизи № 454 від 08.11.2018 р. ОСОБА_8 в період часу, що стосується вчинення інкримінованого злочину, хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_8 також не страждає на хронічне психічне захворювання, недоумство та інший хворобливий розлад психічної діяльності, за своїм психічним станом здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними, може приймати участь у слідчих діях та предстати перед судом, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 2 а.п. 174 177). Тому суд вважає ОСОБА_8 осудним та таким, що підлягає кримінальному покаранню.

Узагальнюючий висновок
67.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_36 поза розумним сумнівом у вчинені ним злочинів, викладених у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Уточнення формулювання обвинувачення
68.Водночас, формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті містить надмірну деталізацію про формування у обвинуваченого умислу ще за місцем його проживання, про готування до злочинів за місцем проживання шляхом заготовки рукавичок та шапки з прорізями, а також про здійснення пошуку грошей в будинку потерпілої серед книжок. Однак, по-перше, стороною обвинувачення не було надано суду достатніх доказів на підтвердження таких обставин, а, по-друге, така деталізація формулювання обвинувачення є надмірною, оскільки наявність або відсутність цих обставин не впливає на доведеність обов`язкових ознак вчинених злочинів.

69.Крім того, стороною обвинувачення не доведене усвідомлення обвинуваченим в момент підпалу, що потерпіла буде дихати виділенням оксиду вуглецю, а також те, що загибла дихала зазначеним газом. Натомість під час судового розгляду достовірно встановлено, що ОСОБА_14 померла внаслідок отруєння продуктами горіння, що не є тотожнім зазначенню про назву газу: «оксид вуглецю», яка вказана у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті.

Мотиви зміни правової кваліфікації
70.Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 в частині умисного вбивства ОСОБА_14 кваліфіковані за п.п. 4, 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК, а саме як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин.

71.Як судом було вище наведено, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним вбивства ОСОБА_14 доведена поза розумним сумнівом. Також поза розумним сумнівом і доведена його винуватість у вчиненні ним нападу на потерпілу з метою заволодіння її майном, поєднаного з проникненням у житло та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

72.При цьому слід звернути увагу на те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 115 КК, є злочином з матеріальним складом, тобто він вважається закінченим з моменту настання суспільно небезпечних наслідків у виді позбавлення життя іншої людини при наявності хоча б однієї з кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК. А злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК, є злочином з усіченим складом, та він вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, та поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном.

73.Сукупність досліджених доказів дають підстави для висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 спочатку здійснив напад на потерпілу, заподіявши їй тяжкі тілесні ушкодження, з метою заволодіння її коштами, при цьому з обвинувального акту випливає, що на цій стадії злочинної діяльності обвинуваченого його дії обмежувалися лише метою заволодіння коштами потерпілої шляхом здійснення нападу на неї, а вже після цього обвинувачений вирішив вбити потерпілу з метою приховати вчинений ним напад шляхом підпалу будинку. При цьому ані з обвинувального акту, ані з встановлених судом обставин не випливає, що обвинувачений здійснив напад на потерпілу вже маючи умисел на її вбивство. Як раз з обвинувального акту і випливає, що у обвинуваченого ОСОБА_8 виник умисел на вбивство вже згодом після того, як він вже вчинив напад на потерпілу та заволодів її коштами з метою приховати цей напад.

74.Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Частиною 3 ст. 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

75.Тому, виходячи положень наведеної ст. 337 КПК, суд має дати правову оцінку діям обвинуваченого, виходячи виключно з висунутого йому обвинувачення згідно обвинувального акту, і уповноважений змінити правову кваліфікацію тільки в бік її пом`якшення, оскільки це покращує становище обвинуваченого.

76.Встановлені судом обставини свідчать про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 таких кваліфікуючих ознак умисного вбивства, передбачених п.п. 4, 9 ч. 2 ст. 115 КК, а саме умисне вбивство, вчинене з особливою жорстокістю та з метою приховати інший злочин. Але, на думку суду, стороною обвинувачення дії обвинуваченого помилково додатково кваліфіковані і за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК за кваліфікуючою ознакою умисного вбивства з корисливих мотивів, у зв`язку з невірною правовою оцінкою його дій.

77.Так, про наявність кваліфікуючої ознаки умисного вбивства, вчиненого з особливою жорстокістю, свідчить спосіб вчинення ОСОБА_8 умисного вбивства шляхом підпалу будинку, в якому перебувала потерпіла. У зв`язку з цим, обвинувачений ОСОБА_8 розумів, що обраний ним спосіб вбивства завдає потерпілій ОСОБА_14 особливих страждань, оскільки остання через використання вогню зазнала нестерпного болю та мучення. Такі висновки суду повністю відповідають усталеній судовій практиці, викладеній у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

78.А обставини вчинення ОСОБА_8 умисного вбивства потерпілої відразу ж після вчинення розбійного нападу на цю ж потерпілу та після вжиття заходів щодо відшукання у будинку потерпілої цінностей, спосіб вчинення умисного вбивства шляхом підпалу будинку при тому, що на момент підпалу будинку потерпіла ще була живою, а також причина смерті потерпілої в результаті отруєння продуктами горіння (п. 16 вироку) безумовно вказують на те, що ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство потерпілої ОСОБА_14 саме з метою приховати інший злочин, вчинений ним безпосередньо перед вчиненням умисного вбивства, а саме розбійного нападу на потерпілу, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. При цьому дані слідчого експерименту (п.19 вироку) та показання понятих ОСОБА_27 і ОСОБА_28 (п.п. 28, 29 вироку) свідчать про те, що на момент підпалу будинку, ОСОБА_8 розумів, що потерпіла, ще була живою. Обравши такий спосіб вчинення вбивства потерпілої шляхом підпалу будинку, в якому перебувала потерпіла, обвинувачений ОСОБА_8 таким чином домігся завдання потерпілій додаткових страждань, які не були б необхідними для настання її смерті, а також виключення можливості дачі викривальних показань відносно нього потерпілою та знищення слідів злочину, залишених обвинуваченим у будинку потерпілої.

79.Зазначені обставини конкретно цього провадження вказують на те, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 і за п. 6, і за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК, тобто як умисного вбивства і з корисливих мотивів, і з метою приховати інший злочин, є взаємовиключною.

80.Про те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство потерпілої саме з метою приховати іншій злочин, а не з корисливих мотивів свідчать дані висновку судово-медичної експертизи № 121 від 31.10.2018 р. (т. 2 а.п. 30, п. 16 вироку), з яких випливає, що потерпілій були завданні при житті тяжкі тілесні ушкодження, а причиною її смерті є саме отруєння продуктами горіння. Це свідчить про те, що на момент вчинення підпалу будинку потерпіла ще була живою, а її смерть настала не в результаті вчиненого на неї нападу із заподіянням їй тяжких тілесних ушкоджень, а внаслідок вчиненого ОСОБА_8 підпалу будинку та послідуючого отруєння потерпілої продуктами горіння.

81.У зв`язку з викладеним, суд в силу ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК, діючи в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, з метою ухвалення справедливого судового рішення, вважає за можливе вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та виключити з правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за епізодом умисного вбивства таку кваліфікуючу ознаку, передбачену п. 6 ч. 2 ст. 115 КК, як вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів, як таку, що зайво висунута в провину ОСОБА_8 , оскільки це покращує становище обвинуваченого.

82.Крім того, суд, також діючи згідно ст. 337 КПК в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, вважає за необхідне привести у відповідність правову кваліфікацію дій обвинуваченого за епізодом умисного знищення будинку формулюванню обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті та визнаного судом доведеним.

83.Так, згідно обвинувальному акту, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він, маючи умисел знищити будинок шляхом підпалу та протиправно спричинити смерть потерпілій ОСОБА_14 , застосував джерело вогню до певних паперових об`єктів у житловій кімнаті будинку, та внаслідок дій, вчинених ОСОБА_8 , які він вважав необхідними для доведення до кінця його умислу, спрямованого на знищення вказаного будинку та позбавлення життя потерпілої ОСОБА_14 , його умисел, спрямований на умисне знищення будинку потерпілої, вартістю на час події у 255 600 гривень, тобто суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та заподіяння шкоди у великих розмірах, хоча він і виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, але він не був реалізований з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку з ліквідацією пожежі пожежно-рятувальним підрозділом Болградського MPC ГУ ДСНС України в Одеській області, що унеможливило знищення будинку унаслідок пожежі, при цьому умисел на позбавлення людини життя під час знищення майна було доведено до кінця, у зв`язку із настанням смерті ОСОБА_14 унаслідок виниклої пожежі.

84.При цьому дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 194 КК, як закінчений злочин, за кваліфікуючими ознаками: умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчинене шляхом підпалу, що спричинило загибель людей.

85.Суд, вирішуючи це питання, також враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові Великої Палати від 05 грудня 2018 року (справа № 301/2178/13-к, провадження № 13-57кс18), а також усталену судову практику, наведену, зокрема, в ухвалі Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 березня 2019 року (справа № 1-8/2012, провадження № 51-1581км18), про те, що «заподіяння шкоди у великих розмірах» до змісту формулювання «те саме діяння» не входить, у зв`язку з чим словосполучення «те саме діяння», яке використовується в диспозиції ч. 2 ст. 194 КК, указує на те, що до діяння в цій статті слід відносити тільки знищення (пошкодження) майна, а шкода у великих розмірах є наслідком, який виступає криміноутворюючою ознакою лише для ч. 1 ст. 194 КК і не є необхідною для кваліфікації за ч. 2 цієї статті. При кваліфікації випадків умисного знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом (ч. 2 ст. 194 КК) не має правового значення розмір спричиненої майнової шкоди.

86.Саме тому, при наданні правової кваліфікації діям обвинуваченого ОСОБА_8 в частині замаху на умисне знищення майна шляхом підпалу розмір завданої шкоди немає значення, у зв`язку з чим відомості про неї з формулювання обвинувачення слід виключити.

87.Ринкова вартість самого будинку АДРЕСА_2 встановлена звітом про незалежну оцінку житлового будинку від 14.01.2019 р., згідно висновку якого вона становить 255 600 грн (т. 2 а.п. 179 186). Враховуючи, що згідно ст. 56 КПК протягом кримінального провадження потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, то надання ним вказаного висновку про вартість об`єкта оцінки не тільки не суперечить, а й узгоджується з положеннями КПК, а тому сумніви сторони захисту щодо походження вказаного звіту є безпідставними.

88.Але, на думку суду, з урахуванням положень наведеної ч. 1 ст. 337 КПК в конкретному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 слід виходити саме з формулювання обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, якому і має відповідати правова кваліфікація з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а не навпаки.

89.При посиланні стороною обвинувачення у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті на те, що обвинувачений ОСОБА_8 хоча і виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу, спрямований на умисне знищення будинку потерпілої шляхом підпалу до кінця, але він не був реалізований з причин, які не залежали від його волі, сторона обвинувачення всупереч наведеного в обвинувальному акті формулюванню обвинувачення кваліфікує дії обвинуваченого як закінчений злочин, а не як замах на його вчинення.

90.Враховуючи положення ч. 3 ст. 68 КК про те, що за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, то кваліфікація замаху на кримінальне правопорушення слід вважати таким, що покращує становище обвинуваченого, порівняно з кваліфікацією вчиненого ним кримінального правопорушення як закінчене кримінальне правопорушення.

91.У зв`язку з викладеним, діючи в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки це покращує його становище, суд в силу ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК вважає за необхідним вийти за межі висунутого обвинувачення за ч. 2 ст. 194 КК, зазначеного в обвинувальному акті, та кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК відповідно до формулювання обвинувачення, наведеного безпосередньо в обвинувальному акті, за ознаками закінченого замаху на умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, що спричинило загибель людини, оскільки він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
92.Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 поза розумним сумнівом у вчинені ним кримінальних правопорушень, та, діючи згідно ст. 337 КПК в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а також з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав обвинуваченого ОСОБА_8 і його основоположних свобод, виходячи за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінальних правопорушень, що покращує становище обвинуваченого ОСОБА_8 , кваліфікує його дії за:

ч. 4 ст. 187 КК, а саме як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та з проникненням у житло;

п. п. 4, 9 ч. 2 ст. 115 КК, а саме як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, з метою приховати інший злочин;

ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК, як закінчений замах на умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, що спричинило загибель людини, оскільки ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Мотиви неврахування судом окремих доказів
93.Судом при ухваленні вироку не можуть бути прийняті до уваги показання, що містяться в заяві ОСОБА_8 від 27.09.2018 р. (т. 2 а.п. 66) про вчинення ним злочинів, а також його пояснення, що містяться в акті судово-медичного обстеження №113 від 27.09.2018 р. (т. 2 а.п. 97) та у висновку експерта №124 від 19.10.2018 р. (т. 2 а.п. 98), у зв`язку з тим, що вказана заява та пояснення отримані стороною обвинувачення внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому у відповідності до ч. 1 та п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 87 КПК є недопустимими доказами.

94.Так, відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

95.А згідно п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 87 КПК, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як порушення права особи на захист та отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

96.З витягу з ЄРДР №0000489 від 20.09.2018 р. вбачається, що із самого початку досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні було розпочато за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115 та ч. 3 ст. 187 КК (т. 1 а.п. 234 235). Вказані кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а тому згідно ч. 1 ст. 52 КПК участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

97.Обвинувачений ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у вчиненні зазначених злочинів 27.09.2018 р. (т. 2 а.п. 67 68), тоді ж його і було повідомлено про підозру (т. 2 а.п. 69 72). Враховуючи показання самого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_20 (п.п. 4, 31 вироку) про те, що ОСОБА_8 фактично був затриманий вранці, то очевидним є те, що досліджувану заяву ОСОБА_8 написав 27.09.2018 р. вже після його затримання, тобто вже після набуття ним статусу підозрюваного (ч. 1 ст. 42 КПК). А з акту судово-медичного обстеження вбачається, що воно відбулося також 27.09.2018 р. у період часу з 18:30 до 19:00 год., тобто також після затримання ОСОБА_8 та набуття ним статусу підозрюваного. Вказане свідчить, що пояснення ОСОБА_8 у досліджуваних документах були отримані після того, як участь захисника вже була обов`язковою.

98.Але вказана заява ОСОБА_8 від 27.09.2018 р., в якій містяться показання останнього, отримана органом досудового розслідування у відсутності захисника, також у відсутності захисника ОСОБА_8 надавав пояснення і судово-медичному експерту, що з огляду на обов`язкову участь захисника у цьому кримінальному провадженні є безумовним грубим порушенням права ОСОБА_8 на захист. Крім того, перед отриманням цієї заяви, в якій містяться показання ОСОБА_8 , та перед надання пояснень під час проведення судово-медичного обстеження, останній не попереджався про можливість відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, що випливає із самої заяви та з акту судово-медичного обстеження. Саме тому показання ОСОБА_8 , викладені в цій заяві та в акті, є недопустимими як доказ.

99.Крім того, суд не враховує дані висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 811 від 31.10.2018 р. (т. 2 а.п. 155 157), а також дані комплексної судової дактилоскопічної та імунологічної експертизи № 2190-Х/1305-Д від 27.11.2018 р. (т. 2 а.п. 162 165), оскільки предметами експертних досліджень були молоток та пластиковий стаканчик, відповідно, які не стосуються події злочинів, а тому зазначені висновки експертиз є неналежним доказами.

100.Під час судового розгляду стороною обвинувачення надані суду також докази, які, хоча і мають опосередковане відношення до злочинів, однак не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та мають значення для нього.

101.Згідно даним протоколів тимчасового доступу від 04.12.2018 р. та від 27.12.2018 р., на підставі ухвал слідчого судді Болградського районного суду про тимчасовий доступ від 12.11.2018 р. (т. 2 а.п. 217 218) та від 29.11.2018 р. (т. 2 а.п. 227), був отриманий доступ до інформації про телефонні з`єднання телефону з сім-карткою НОМЕР_4 (належав загиблій ОСОБА_14 ) у період часу з 00:00 години 01.07.2018 р. по 00:00 години 27.09.2018 р. (т. 2 а.п. 220, 221, 228, 229). Інформація була переглянута відповідно до протоколів огляду предметів від 05.12.2018 р. та від 28.12.2018 р. і безпосередньо судом, та встановлено, що останнє з`єднання потерпілої ОСОБА_14 мало місце 19.09.2018 р. о 20:43 годині на номер свого сину ОСОБА_37 , після чого мобільний термінал не працював (т. 2 а.п. 222 225, 230 233).

102.На підставі ухвал слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 29.11.2018 р. (т. 2 а.п. 231, 241) слідчий отримав тимчасовий доступ до інформації про роботу мобільного телефону, належного загиблій ОСОБА_14 в період з 01 липня по 27 вересня 2018 року, відповідно до даних протоколів від 27.12.2018 р. (т. 2 а.п. 236 237, 243 244).

103.Відповідно до даних протоколів огляду предметів від 28.12.2018 р., а також до самої інформації, переглянутої безпосередньо судом, у ПрАТ «ВФ Україна» та в мережі «Київстар», використання мобільного телефону загиблої ОСОБА_14 не було зареєстровано (т. 2 а.п. 238 240, 245 247).

104.Пакет з кросівками, вилученими 27.09.2018 р. в ході особистого обшуку ОСОБА_8 при його затриманні був оглянутий відповідно до даних протоколу від 28.09.2018 р. (т. 2 а.п. 91).

105.Відповідно до даних протоколів отримання біологічних зразків від 29.09.2018 р. та від 01.10.2018 р., від ОСОБА_8 отримані зразки фрагментів нігтів з обох рук та зразки крові для проведення експертизи (т. 2 а.п. 107, 108, 109).

106.Судово-медичною імунологічною експертизою № 819 від 13.11.2018 р. не виявлена кров на речах, вилучених у ОСОБА_8 під час його затримання (т. 2 а.п. 168 171).

107.Згідно з даними висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 1070 від 23.01.2018 р., на речах, вилучених при огляді місця події 26.09.2018 р. парку «Комсомольський» в м. Болград Одеської області, кров не виявлена (т. 2 а.п. 137 139).

108.Походження клітин, виявлених у ОСОБА_14 від ОСОБА_8 виключається, і навпаки, походження клітин, виявлених у ОСОБА_8 , виключається від потерпілої ОСОБА_14 , що вбачається з даних висновку молекулярно-генетичної експертизи № 870 від 05.12.2018 р. (т. 2 а.п. 116 133).

109.Відсутність слідів, як правило, має значення для кримінального провадження. Однак, встановлення відсутності слідів має свою особливість на відміну від виявлення таких.

110.Так, наявність сліду точно вказує на наявність факту (обставини), а відсутність сліду не може безумовно свідчити про відсутність цього факту (обставини). Іншими словами, наявність слідів крові ОСОБА_14 на наволочці, виявленої на місці події, та на нічній сорочці потерпілої достовірно свідчить про те, що ці сліди утворилися від завданих їй тілесних ушкоджень під час вчинених злочинів.

111.Однак обставини відсутності слідів крові на всіх речах обвинуваченого ОСОБА_8 та, відповідно, його тканин на тілі потерпілої ОСОБА_14 , як і її тканин на ньому самі по собі не можуть виключати обставини завдання ним тілесних ушкоджень останній.

112.Оцінюючи значення цих доказів, якими не виявлено слідів, суд виходить з того, що сукупність досліджених судом доказів дає змогу достовірно встановити, що напад був здійснений, та тілесні ушкодження ОСОБА_14 були завдані обвинуваченим ОСОБА_8 . Тому, припущення, що зазначені докази можуть свідчити про протилежне, тобто про те, що тілесні ушкодження потерпілій завдані не ОСОБА_8 , перебуває поза межами розумного сумніву. За наявності достатніх доказів на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_8 злочинів, відсутність в аналізованих доказах будь-якої слідової інформації не може свідчити про непричетність обвинуваченого ОСОБА_8 до злочинів. З аналізованих доказів випливає лише те, що при здобутті окремо взятих доказів не вдалося виявити та зафіксувати сліди злочинів, а не про те, що обвинувачений ОСОБА_8 не вчиняв їх.

113.Також судом були досліджені докази, які не містять даних про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів, однак, водночас, і не можуть бути враховані судом на підтвердження його невинуватості.

114.Так, під час додаткового огляду згідно з даними протоколу від 24.09.2018 р., на місці події злочинів на столі в спальній кімнаті була виявлена каблучка з металу жовтого кольору, яка зі слів ОСОБА_13 належала загиблій ОСОБА_14 , яка при житті носила її на пальці правої руки. З місця події були вилучені: зазначена каблучка, а також зразки золи з різних місць (т. 2 а.п. 3 5). На фото-таблиці, доданій до протоколу, зображене розташування каблучки на столі на мереживній скатертині серед великої кількості інших предметів різних форм та розмірів. В наступному виявлена каблучка була оглянута відповідно до даних протоколу огляду предметів від 24.09.2018 р. (т. 2 а.п. 6).

115.Оцінюючи значення виявлення коштовності на місці події після вчинення корисливого злочину, суд враховує те, що під час слідчого експерименту відповідно до даних протоколу від 27.09.2018 р. (т. 2 а.п. 73 90) були встановлені обставини, що на момент вчинення злочинів світло в будинку не було ввімкнено, а освітлювалося приміщення завдяки працюючому телевізору, що значно ускладнювало можливість помітити невелику за розмірами каблучку на столі серед інших предметів, розташованих на мереживній скатертині. Тому суд не вважає ці обставини такими, що ставлять під сумнів наявність корисливого мотиву вчинення злочинів.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
116.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

117.До обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_8 , суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, а також вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання
118.У відповідності до ст. ст. 65 67 КК суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної статті КК, відповідно до положень Загальної частини КК, а також враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

119.Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
120.За формальною класифікацією, передбаченою ст. 12 КК, в залежності від санкцій статей обвинувачений ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкі злочини та тяжкий злочин.

121.Водночас, як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості злочинів є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.

122.Суд враховує те, що склади вчинених ОСОБА_8 злочинів відносяться до кваліфікованих, тобто до складів злочинів з обтяжуючими обставинами.

123.Більше того, в діях обвинуваченого наявна низка кваліфікуючих ознак кожного з вчинених злочинів, що значно підвищує ступінь тяжкості вчинених злочинів.

124.Так, зокрема, вчинення ним вбивства не тільки з метою приховати інший злочин, а ще й з особливою жорстокістю характеризується більшою суспільною небезпекою, порівняно з вчиненням вбивства за однією з кваліфікуючих ознак.

125.Крім того, на рівень суспільної небезпеки та, відповідно, на ступінь тяжкості вчинених злочинів впливають такі обставини, що злочини є умисними та в результаті їх вчинення настала смерть людини.

126.Відповідно до ст. ст. 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

127.Відповідно до даних характеристики, виданої ДОП Болградського ВП, за місцем проживання ОСОБА_8 характеризується негативно, як особа, яка зловживає спиртними напоями, схильний до правопорушень та порушень публічного порядку, підтримує стосунки з особами, які дотримуються кримінальних традицій (т. 2 а.п. 65).

128.ОСОБА_8 є особою молодого віку, разом з цим, він вже не вперше притягується до кримінальної відповідальності та вчинив умисні особливо тяжкі злочини, маючи незняті та непогашені судимості за вчинення умисних корисливих тяжких злочинів та необережного злочину проти здоров`я особи, за вчинення яких він відбував покарання в місцях позбавлення волі.

129.Враховуючи вимоги закону України про кримінальну відповідальність та передбачені цим законом санкцій, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 , а також попередження нових кримінальних правопорушень можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, що передбачають відповідальність за вчинені ним злочини, оскільки тільки таке покарання досягне мети його застосування. Суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_8 позбавлення волі на певний строк, у зв`язку з чим відсутні підстави для призначення йому найсуворішого покарання у виді довічного позбавлення волі. Водночас, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, покарання має бути призначене йому ближче до верхніх меж передбачених строків позбавлення волі.

130.Оскільки ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий корисливий злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК, то йому має бути призначене таке додаткове покарання як конфіскація майна як обов`язкове.

131.Вказані обставини провадження дають підстави суду визначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в силу ст. 70 КК за сукупністю злочинів із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
132.Судом встановлено, що ОСОБА_8 фактично затриманий у даному кримінальному провадженні 27.09.2018 р. та досі перебуває під вартою у зв`язку з тим, що ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 29.09.2018 р. відносно нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою (т. 1 а.п. 195 196), строк якого продовжувався у встановленому порядку та спливає 27 лютого 2021 року.

133.Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, з метою виконання вироку та запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, строк його тримання під вартою має бути продовжений до набранням вироком законної сили.

134.У силу вимог ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення з 27.09.2018 р. до набрання вироком законної сили має бути зараховане у строк покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі з розрахунку день за день.

135.У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК, з набранням вироком законної сили слід скасувати арешти, накладені на підставі ухвал слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 24.09.2018 р. (т. 2 а.п. 19 20), від 01.10.2018 р. (т. 2 а.п. 46 47) та від 03.12.2018 р. (т. 3 а.п. 14, 15), та предмети і речі, вилучені під час огляду місця події, в силу п. 4 ч. 9 ст.100 КПК необхідно знищити, як майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, а речі, які належать обвинуваченому ОСОБА_8 , мають бути повернуті останньому. Також мають бути повернуті обвинуваченому ОСОБА_8 і кросівки, визнані речовими доказами на підставі постанови від 28.09.2018 р. (т. 2 а.п. 92, 93).

136.Документи, а саме оптичні диски, визнані речовими доказами (т. 2 а.п. 35, 36, 201, 202, 210, 2012, 231, 232, 239, 240, 246, 247) мають залишатися в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК.

137.Каблучку з металу темно-жовтого кольору (т. 2 а.п. 7), яка була передана на зберігання потерпілому ОСОБА_13 (т. 2 а.п. 8), необхідно залишити у нього.

138.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_8 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення молекулярно-генетичної експертизи № 870 від 05.12.2018 р. у розмірі 11 137 грн. (т. 2 а.п. 114115), судової експертизи нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів № 2034-Х від 12.10.2018 р. у розмірі 4 004 грн. (т. 2 а.п. 142), судової трасологічної експертизи № 1305-Д від 27.11.2018 р. у розмірі 715 грн. (т. 2 а.п. 160), а також комплексної судової дактилоскопічної та імунологічної експертизи № 2190-Х/1305-Д від 27.11.2018 р. у розмірі 1 677,84 (т. 2 а.п. 161), а всього в загальному розмірі 17 533,84 гривень.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 4, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК, та призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 187 КК у виді позбавлення волі на строк одинадцять років з конфіскацією всього майна;

за п. п. 4, 9 ч. 2 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк тринадцять років;

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

2.На підставі ст. 70 КК ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді позбавлення волі на строк тринадцять років з конфіскацією всього майна.

3.Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

4.Строк покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту, а саме з 27.09.2018 р., зарахувавши йому таким чином згідно ч. 5 ст. 72 КК строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі, виходячи з розрахунку день за день.

5.Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у сумі 17 533,84 грн (сімнадцять тисяч п`ятсот тридцять три гривні 84 копійки).

6.З набранням вироком законної сили скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 24.09.2018 р. (т.2 а.п. 19 20), та предмети, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області (т. 2 а.п. 18), знищити: фрагмент електричного кабелю, фрагмент дерев`яної рейки з паркану, ніж, наволочку, недопалок, пластиковий стакан, молоток, нічну сорочку, фрагменти нігтів з обох рук трупа, зразки волосся.

7.З набранням вироком законної сили скасувати арешти, накладені на підставі ухвал слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 01.10.2018 р. (т. 2 а.п. 46 47) та від 03.12.2018 р. (т. 3 а.п. 14, 15), та предмети, які належать ОСОБА_8 та знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області (т. 2 а.п. 44, 45, т. 3 а.п. 13) повернути обвинуваченому ОСОБА_8 : рюкзак чорно-червоного кольору; речі особистої гігієни (зубна паста, зубна щітка, бритва, гель після гоління); 4 пари шкарпеток та еластичний бинт в одному пакеті; светр чоловічий чорного кольору з написом «EPWARD»; шорти чоловічі чорного кольору з логотипом «NIKE»; футболка чоловіча темно-зеленого кольору; сорочка з довгим рукавом червоно-синього кольору в клітку; брюки чоловічі сірого кольору з написом (лейба) "LE GUTTI"; светр чоловічий чорного кольору з написом REEBOK; футболка чорного кольору із зображенням білої зірки в колі; спортивні штани з логотипом «NIKE»; шльопанці; зарядний пристрій для мобільного телефону; дві пари трусів; рушник в одному пакеті; мобільний телефон марки «ERGO» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ; сім карта оператора «Київстар» НОМЕР_7 ; брюки сірого кольору, брюки сірого кольору з білими лампасами, джинсові брюки синього кольору, кофту білого кольору, пару рукавичок; кросівки ОСОБА_8 , визнані речовими доказами на підставі постанови від 28.09.2018 р. (т. 2 а.п. 92, 93 квитанція).

8.Повернути ОСОБА_8 : паспорт громадянина Російської Федерації на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 № НОМЕР_8 ; трудову книжку з гербом Російської Федерації ТК-1 № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_5 ; військовій квиток Російської Федерації НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

9.Оптичні диски, визнані речовими доказами (т. 2 а.п. 35, 36, 201, 202, 210, 212, 231, 232, 239, 240, 246, 247), залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

10.Каблучку з металу темно-жовтого кольору (т. 2 а.п. 7), яка була передана на зберігання потерпілому ОСОБА_13 (т. 2 а.п. 8), залишити у ОСОБА_13 .

11.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

12.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

13.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Головуючий суддя Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2