У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.11.2020 Справа №607/19641/20

провадження № 1кс/607/8245/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі, скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002095 та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою на бездіяльність слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002095, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначені КПК України строки.

В обґрунтування скарги зазначив, що 15.10.2020року на ім`я начальника ВРЗСТ СУ ГУНП в Тернопільській області ним було подано клопотання про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження №0002095. Однак слідчий вищевказаного відділу ОСОБА_5 залишив без розгляду його клопотання, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 немає відповідного статусу у зазначеному вище кримінальному провадженні, а тому у відповідності до норм КПК України він не може подавати клопотання та отримувати будь-яку інформацію щодо розслідування справи.
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, просив розгляд скарги здійснювати без його участі.

Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, що не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України.

Перевіривши матеріали скарги та долучені до неї документи, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як встановлено в судовому засіданні, 15.10.2020року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся на ім`я начальника ВРЗСТ СУ ГУНП в Тернопільській області із клопотанням про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження №0002095.

Згідно листа слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 від 22.10.2020 року клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 не вирішено, зазначено, що ОСОБА_4 , інтереси якого він представляє не має визначеного статусу у зазначеному кримінальному провадженні №0002095, а тому його звернення (клопотання) залишене без розгляду.

Пунктом «с» §3 ст.6 конвенції встановлено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право захищати себе особисто чи використовуючи юридичну допомогу захисника, обраного на власний розсуд.

У рішенні від 19.02.2009р. у справі «Шабельник проти України» ЄСПЛ вказав, що «право на правову допомогу виникає в момент, коли становище людини стає суттєво уразливим, навіть якщо її офіційно не затримано як підозрювану». Суд пояснив, що становище заявника стало значно вразливішим одразу після вжиття серйозних слідчих заходів щодо перевірки підозри стосовно нього та підготовки версії обвинувачення. Тож було констатоване порушення §1 та п.«с» §3 ст.6 конвенції, оскільки момент виникнення права на правову допомогу не залежить від того, який формальний статус має підозрювана у скоєнні злочину особа.

При цьому, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини визначає такі обставини, які вважаються моментом висунення обвинувачення:

- початок досудового розслідування проти конкретної особи чи арешт її банківських рахунків (рішення у справі «Ringeisen v. Austria);

- арешт особи (рішення у справі «Wemhoff v. Germany);

- офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно неї кримінального переслідування (рішення у справі «Neumeister v. Avstria»).

Тобто, обвинувачення охоплює весь комплекс процедур від початку досудового розслідування стосовно особи до винесення остаточного рішення.

Конституційний Суд у рішенні від 30.09.2009р. №23-рп/2099 констатував, що положення ч.1 ст.59 Конституції треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі й формах, як вона того потребує. Навіть якщо це право не передбачене законами України чи іншими правовими актами, особа не може бути обмежена в його реалізації.

Отже, кримінальне процесуальне законодавство виходить з того, що особа, стосовно якої розпочато досудове розслідування, навіть без повідомлення про підозру має право на захист, яке може бути реалізоване шляхом дотримання прав підозрюваного, визначених у ст.42 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Оскільки слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 не розглянув клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 220 КПК України, а саме, у випадку відмови у задоволенні клопотання не прийняв вмотивованої постанови, слідчий суддя приходить до висновку, що його бездіяльність суперечить положенням ст. 220 КПК України, у зв`язку з цим, скарга підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.220, 303, 307, 309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002095 та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 15.10.2020 року про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження №0002095.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1