КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 )
захисників ОСОБА_8
перекладача ОСОБА_9
розглянувши апеляційні скарги з доповненнями захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.06.2020 відмовлено у задоволенні заяви захисника ОСОБА_12 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) про скасування постанови першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_13 від 03.01.2020 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 (громадянина держави Ізраїль ОСОБА_7 ) до Сполучених Штатів Америки.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Офісу Генерального прокурора від 03.01.2020 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_14 (громадянина держави Ізраїль ОСОБА_7 ).

Апелянт зазначав, що згідно п. c) ч. 2 ст. 12 Договору між Україною та Сполученими Штатами Америки, запит супроводжується копією відповідних законодавчих актів, або, коли це неможливо, викладом відповідного закону і, по можливості, якнайточнішим описом відповідної особи, а також будь-якою іншою інформацією, яка може сприяти встановленню її особистості та громадянина.

Натомість, відповідно до направленого уповноваженим органом Сполучених Штатів Америки обвинувального висновку №118-CR-449, даний документ сформовано щодо ОСОБА_6 , який також відомий як ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Жодних відомостей про особу ОСОБА_17 зазначений обвинувальний висновок не містить.

З урахуванням наведеного, на переконання апелянта, судом належним чином не встановлено особу ОСОБА_17 , який є громадянином Ізраїлю, чим порушено його права.
Крім того, апелянт зазначав, що повний текст ухвали йому вручено 10.06.2020, тоді як подано апеляційну скаргу 15.06.2020.
16.06.2020 захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_6 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову Офісу Генерального прокурора від 03.01.2020 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_14 (громадянина держави Ізраїль ОСОБА_7 ).
Крім того, на ухвалу слідчого судді надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_14 , в якій він просив поновити строк апеляційного оскарження, посилаючись на те, що повний текст ухвали йому було вручено 10.06.2020, та скасувати ухвалу слідчого судді.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що отримавши відомості про те, що ОСОБА_18 у Сполучених Штатах Америки обвинувачується/підозрюється у ряді злочинів, уповноважена особа прокуратури Київської області зобов`язана була звернутись із запитом до компетентних органів Сполучених Штатів Америки про отримання додаткової інформації.

Відповідно до ст. 11 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, ратифікованої Законом N 43/98-ВР ( 43/98-ВР) від 16.01.98, якщо правопорушення, за яке вимагається видача, карається смертною карою за законодавством запитуючої Сторони і якщо

законодавство запитуваної Сторони не передбачає смертної кари за

таке саме правопорушення або вона, як правило, не виконується, у

видачі може бути відмовлено, якщо запитуюча Сторона не надасть

запитуваній Стороні достатніх гарантій того, що смертний вирок не

буде звернутий до виконання.

Санкція кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_18 за законодавством США, передбачає 20 та 30 років позбавлення волі, у той час як санкції вказаних злочинів за національним законодавством передбачають значно менший термін позбавлення волі. А тому, на думку апелянта, видача ОСОБА_14 запитуючий Стороні істотно погіршить його становище.
Крім того, у постанові першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_13 про видачу особи (екстрадицію) від 03.01.2020 зазначено, що ОСОБА_14 є громадянином республіки Узбекистан. Між тим, єдиним джерелом такої інформації є відомості з ордеру на арешт у справі "Сполучені Штати Америки" проти ОСОБА_14 , та інші документи на підтвердження громадянства ОСОБА_14 у матеріалах екстрадиційної перевірки відсутні.
Захисником 20.05.2020 на адресу консульства посольства республіки Узбекистан в Україні направлено адвокатський запит з проханням надати відомості про громадянство ОСОБА_14 , однак відповідь захиснику не надано.
З урахуванням наведеного, на переконання апелянта, відсутні підстави стверджувати про те, що ОСОБА_14 є громадянином республіки Узбекистан.
Апелянт посилався також на порушення права на захист ОСОБА_14 , мотивуючи його тим, що ОСОБА_14 в умовах Київського слідчого ізолятору вручено Ордер на арешт у справі № 1:18-СК-449 "Сполучені Штати Америки проти ОСОБА_19 " Федерального окружного суду США Північного округу штату Джорджія з додатками із перекладом на українську мову, хоча він розуміє лише російську мову.
Крім того, надані ОСОБА_14 та стороні захисту матеріали, долучені до Ордеру на арешт у справі № 1:18-СК-449, є копіями низької якості.
07.07.2020 від захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_17 ) надійшли доповнення, в яких він просив скасувати постанову Офісу Генерального прокурора про видачу (екстрадицію) ОСОБА_20 від 03.01.2020.
У вказаних доповненнях апелянт зазначав, що відповідно до статті 1 Договору між Україною та Сполученими Штатами Америки, договірні держави надають взаємну допомогу у розслідуванні, переслідуванні та попередженні злочинів, а також у судовому розгляді кримінальних справ. Разом з тим, існуючим договором не передбачено безпосередньо видачу (екстрадицію) особи.

Крім того, ч. 3 ст. 544 КПУ України передбачено, що згідно з умовами частини першої цієї статті, уповноважений (центральний) орган України розглядає запит іноземної держави лише за наявності письмової гарантії запитуючої стогони прийняти і розглянути в майбутньому запит України на засадах взаємності.
Разом з тим, безпосередньо в запиті Департаменті юстиції Сполучених Штатів Америки про видачу громадянина та доданих до нього документах не міститься жодних згадок гарантії запитуючої сторони прийняти і розглянути в майбутньому запит України на засадах взаємності.
Таким чином, на переконання апелянта, за умови відсутності гарантій від запитуючої сторони прийняти і розглянути в майбутньому запит України на засадах взаємності, запит про видачу ОСОБА_20 ( ОСОБА_7 ) не міг бути розглянутий.
Окрім того, в запиті Сполучених Штатів Америки про видачу громадянина, а саме в письмовому свідченні в підтримку запиту про екстрадицію, обвинувальному висновку та ордері на арешт ОСОБА_6 відсутні будь які згадки про ОСОБА_17 . Лише в Письмових свідченнях, наданих інспектором Поштової служби США Кегоу Генрі від 04.06.2029, міститься вказівка на ім`я громадянина Ізраїлю ОСОБА_21 , яке ніби то належить ОСОБА_22 .
Ообвинувальний висновок та ордер на арешт складені на ім`я ОСОБА_20 . Разом з тим, під час затримання громадянина Ізраїлю ОСОБА_21 , останнім було надано документи, що посвідчують особу, а саме паспорт громадянина Ізраїлю та посвідку на тимчасове проживання від 13.08.2019.
Проте, під час здійснення затримання та екстрадиційної перевірки жодних дій для ідентифікації особи затриманого ОСОБА_21 не здійснювалося, запиту щодо дійсності паспорту громадянина Ізраїлю не направлено, питання громадянства затриманої особи не досліджувалось.
Апелянт зазначав, що фактично ОСОБА_21 , маючи при собі дійсні документи громадянина Ізраїлю, затриманий та фактично перебуває під арештом на підставі обвинувального висновку та ордеру на арешт ОСОБА_6 .
Крім того, захисник посилався на те, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №640/15164/20 за позовом ОСОБА_17 до Державної міграційної служби України, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії. Вказаним позовом ОСОБА_21 оскаржує дії відповідних органів щодо неприйняття його заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткової допомоги.
У зв`язку з наведеними обставинами, на переконання апелянта, з урахуванням положень ч. 4 ст. 590 КПК України, не може бути прийнято рішення щодо видачі ОСОБА_6 ( ОСОБА_17 ).
У судове засідання захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_6 ( ОСОБА_17 ) та його захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційні скарги з доповненнями, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг із доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги із доповненнями не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні компетентного органу Сполучених Штатів Америки перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 ( ОСОБА_23 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_15 ( ОСОБА_24 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_25 ( ОСОБА_26 ), у вчиненні злочинів, передбачених розділами 1344 (скоєння махінацій в банківській сфері), 1341 (скоєння махінацій з використанням пошти), 1349 (злочинна змова з метою вчинення махінацій в банківській сфері та махінацій з використанням пошти), 1956 (а) (1) (скоєння дій із легалізації грошових коштів, здобутих злочинним шляхом), 1956 (h) (злочинна змова з метою легалізації грошових коштів, здобутих злочинним шляхом) глави 18 Кодексу законів США.

Федеральним окружним судом Північного округу штату Джорджія 15.11.2018 видано ордер на його арешт.

Згідно даних протоколу затримання від 16.10.2019, о 21 год. 30 хв. затримано ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі дозволу на арешт від 15.11.2018, виданого Сполученими Штатами Америки.
На підставі Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності 2000 року до Генеральної прокуратури України 15.11.2019 дипломатичними каналами надійшов запит Департаменту юстиції Сполучених Штатів Америки про видачу ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) для притягнення до кримінальної відповідальності.
Згідно даних висновку прокуратури Київської області від 21.12.2019, за наслідками екстрадиційної перевірки не встановлено підстав для відмови у видачі громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компетентним органам Сполучених Штатів Америки для притягнення до кримінальної відповідальності.
Згідно даних листа Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області №8101.7-50253/81.1-19 від 27.11.2019, здійсненою перевіркою за наявними обліками ЦМУ ДМС встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.
Постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_13 від 03.01.2020 прийнято рішення про видачу до Сполучених Штатів Америки громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (громадянина Держави Ізраїль ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених розділами 1344, 1341, 1349, 1956 (а) (1), 1956 (h) глави 18 Кодексу законів Сполучених Штатів Америки.
21.01.2020 захисник ОСОБА_12 в інтересах громадянина Ізраїлю ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просив скасувати постанову заступника Генерального прокурора від 03.01.2020 про видачу ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) за запитом Департаменту юстиції Сполучених Штатів Америки для притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.06.2020 відмовлено у задоволенні заяви захисника ОСОБА_12 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) про скасування постанови першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_13 від 03.01.2020 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 (громадянина держави Ізраїль ОСОБА_7 ) до Сполучених Штатів Америки.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія судді. Як вбачається з вимог ст. 589 КПК України, у видачі (екстрадиції) особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 590 КПК України, у разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 591 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою. Якщо до особи застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, скарга на рішення про видачу такої особи (екстрадицію) може бути подана до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого розташований відповідний центральний орган України.
Частиною 4 ст. 591 КПК України, передбачено, що при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).
З матеріалів апеляційного провадження вбачається, що 31.01.2020 Чулпаєву Мані вручено копію постанови першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_13 від 03.01.2020 про видачу особи з перекладом на російську мову, про що свідчить відповідна розписка у матеріалах судового провадження (том 1, а.с. 166).
Відповідно до листа Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області №8101.7-12172/80.2-20 від 04.03.2020, до вказаної установи 10.02.2020 та 13.02.2020 надійшли звернення ОСОБА_17 ( ОСОБА_20 ), який виявив намір звернутись із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Однак станом на 03.03.2020 заява ОСОБА_20 про визнання біженцем або особою, як потребує додаткового захисту до розгляду не прийнята та розглядається у порядку Закону України "Про звернення громадян", у зв`язку із неможливістю ідентифікації особи заявника та здійснення заходів, передбачених Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" (том 1, а.с. 191).
Згідно листа Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області №8010.7-14042/80.2-20 від 16.03.2020, заява ОСОБА_20 ( ОСОБА_17 ) про визнання біженцем або особою, як потребує додаткового захисту до розгляду не прийнята, та листом від 10.03.2020 №8010.7-12960/80.2-20 Чулпаєву Мані надано відповідь у порядку Закону України "Про звернення громадян" (том 1, а.с. 203).
З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, в ході розгляду скарги захисника ОСОБА_12 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав, які б у відповідності до ч. 1 ст. 589 КПК України, перешкоджали видачі особи іноземній державі. Не вбачає таких обставин і колегія суддів Київського апеляційного суду.
Доводи апеляційних скарг з доповненнями про те, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 відкрито провадження за позовом ОСОБА_17 до Державної міграційної служби України, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в якому він оскаржує дії відповідних органів щодо неприйняття його заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткової допомоги, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Згідно ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.
Як убачається із наданої стороною захисту копії позовної заяви до Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2020, захисником ОСОБА_28 в інтересах ОСОБА_17 оскаржено дії відповідних органів щодо неприйняття його заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткової допомоги. Разом з тим, оскарження особою таких дій не є визначеною КПК України підставою для відмови у видачі (екстрадиції) особи.
Даних про прийняття щодо ОСОБА_20 ( ОСОБА_17 ) рішення відповідного органу щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або оскарження ним такого рішення, стороною захисту не надано.
Доводи захисника ОСОБА_10 про те, що 23.07.2020 ОСОБА_27 ( ОСОБА_21 ) повторно звернувся до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткової допомоги, спростовуються даними листа Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області №80210.7-31752/80.2-20 від 11.08.2020, відповідно до якого, заява ОСОБА_20 ( ОСОБА_21 ) від 23.07.2020 не прийнята до розгляду в порядку, встановленому Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".
Згідно вказаного листа, ОСОБА_27 ( ОСОБА_21 ) не перебуває у процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
З урахуванням наведеного, посилання апелянтів на те, що на даний час не розглянуто заяву ОСОБА_20 ( ОСОБА_17 ) про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткової допомоги, є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) про те, що обвинувальний висновок компетентних органів Сполучених Штатів Америки №118-CR-449 складено щодо ОСОБА_6 , та не містить відомостей про особу ОСОБА_17 , не впливає на правильність висновків слідчого судді про відсутність підстав для скасування постанови про видачу (екстрадицію) особи.
Посилання захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) на те, що видача ОСОБА_14 запитуючий стороні істотно погіршить його становище, оскільки санкції злочинів, які йому інкриміновані, за національним законодавством передбачають значно менший термін позбавлення волі, ніж за законодавством Сполучених Штатів Америки, а також доводи про вручення ОСОБА_14 копії Ордеру на арешт Федерального окружного суду Сполучених Штатів Америки Північного округу штату Джорджія, із додатками в копіях низької якості, та із перекладом на українську мову, хоча він розуміє лише російську мову, не є визначеними законом підставами для відмови у видачі особи (екстрадиції).
Дані про звернення ОСОБА_20 ( ОСОБА_7 ) із клопотаннями про вручення йому Ордеру на арешт Федерального окружного суду Сполучених Штатів Америки Північного округу штату Джорджія в перекладі на російську мову, у матеріалах справи відсутні та стороною захисту не надано. Згідно даних наявної у справі розписки ОСОБА_20 про вручення йому копії постанови заступника Генерального прокурора про видачу (екстрадицію) від 13.01.2020, зауважень чи заперечень щодо вручених йому документів, від ОСОБА_20 не надходило.

Крім того, як убачається із матеріалів судового провадження, в них міститься запит про видачу (екстрадицію) компетентних органів Сполучених Штатів Америки з доданими до нього документами, утому числі ОСОБА_29 на арешт, в перекладі на російську мову.

Таким чином, доводи захисників щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення про видачу (екстрадицію) особи компетентним органам іноземної держави.

Інші доводи апеляційних скарг з доповненнями не спростовують висновків слідчого судді.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому апеляційні скарги захисників з доповненнями підлягають залишенню без задоволення, а у ухвала слідчого судді - без змін.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 404- 405, 407, 422, 376, 589, 590, 591 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги з доповненнями захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) залишити без задоволення, а ухвалуслідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.06.2020, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3