Справа № 522/9806/20
Провадження № 1-в/522/143/20
УХВАЛА
02 листопада 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання начальника Приморського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області старшого лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, освіта середня, неодружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого 16.03.2018 року Овідіопольським районним судом Одеської області за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.296 ч.2, 342 ч.2 КК України і призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14 серпня 2017 року покарання: за ст.296 ч.2 КК України - три роки позбавлення волі; за ст.342 ч.2 КК України - три роки позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,
ВСТАНОВИВ:
В провадження Приморського районного суду надійшло подання начальника Приморського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області старшого лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який закінчився 16.03.2020 року.
В обґрунтування подання зазначено, що 16.03.2018 року Овідіопольським районним судом Одеської області ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.296 ч.2, 342 ч.2 КК України і призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14 серпня 2017 року покарання: за ст.296 ч.2 КК України - три роки позбавлення волі; за ст.342 ч.2 КК України - три роки позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. У відповідності до ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбуття покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не скоїть іншого злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу пробації; повідомляти орган пробації про зміну міста проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в орган пробації.
Вирок набрав законної сили 16.04.2018 року, на облік Приморського РС Одеського МВ з питань пробації ОСОБА_4 було поставлено 04.05.2019 року.
ОСОБА_4 прибув 04.05.19 року до Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, де йому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, роз`яснені обов`язки, які покладені на нього судом. Також засудженому були роз`яснені наслідки у разі невиконання ним вимог вироку суду, порушень громадського порядку, скоєння нового злочину в період строку випробування та ухилення від виконання обов`язків, покладених на нього судом. Засуджений дав письмове зобов`язання про те, що буде дотримуватися порядку та умов відбування покарання, не буде допускати порушень громадського порядку та зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на нього судом. Засудженому ОСОБА_4 було винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію до органів пробації.
22.10.2018 року засуджений без поважної причини не з`явився на реєстрацію до Приморського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Одеській області, за що йому 30.10.2019 року було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
03.06.2019, 24.06.2019, 01.07.2019 та 22.07.2019 року засуджений знову не з`явився на реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. 03.06.2016 року з телефонної бесіди стало відомо, що він знаходиться на лікуванні в Міській клінічній лікарні №11. З повідомлення Міської клінічної лікарні №11 від 22.10.2019 року (а/с 139), яке отримано Приморським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області 05.11.2019 року стало відомо, що "пацієнт ОСОБА_4 дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні в другому травматологічному відділенні з 02.06.2019 року по 21.06.2019 рік", але засуджений ОСОБА_4 не зміг надати документи, які б пояснювали його неявку на реєстрацію 24.06.2019, 01.07.2019 та 22.07.2019 року, за що йому 25.11.2019 року винесено друге письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Також, відносно г-на ОСОБА_4 25.03.2019 року Малиновським ВГІ в м.Одесі за ознаками ст. 175 ч. І КУпАП складено протокол про адміністративне правопорушення.
06.12.2019 року до Приморського районного суду м.Одеси згідно з ст.166 ч.2 КВК України та п. 3. гл. 3 Р.ІХ Наказу № 272/5 від 29.01.2019 р. «Про затвердження порядку здійснення нагляду та проведення соціально - виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі» стосовно засудженого ОСОБА_4 направлено подання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування призначеного вироком.
29 січня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси в задоволенні подання Приморського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Одеській області було відмовлено, а особова справа засудженого повернута до уповноваженого органу з питань пробації 02.06.2020 року.
За час випробування засуджений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався.
Прокурор у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечував.
Представник Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій вимоги підтримав та просив провести судове засідання за його відсутності.
Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.
Неприбуття в судове засідання представника сектору пробації, прокурора та засудженого, які належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання не перешкоджає проведенню судового засідання.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, суд вважає, що подання слід задовольнити виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 165 Кримінально-виконавчого Кодексу України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням кримінально-виконавчої інспекції звільняється судом від призначеного йому покарання.
При цьому суд звертає увагу, що звільнення від відбування покарання з випробуванням завжди пов`язано з встановленням у вироку іспитового строку, що є невід`ємною його ознакою. Іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним із складових принципу верховенства права є Європейський суд з прав людини наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, належить розуміти в контексті преамбули цієї Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності та принцип належного урядування.
Правова визначеність вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість ситуацій та правовідносин, що виникають; держава зобов`язана застосовувати закони прогнозованим і послідовним чином; прогнозованість означає, що закон, за можливості, має бути оголошений заздалегідь та бути передбачуваним щодо його наслідків.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього судом обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Зазначена норма передбачає направлення засудженого до відбування призначеного покарання саме в період іспитового строку. Іспитовий строк закінчився 24.04.2020 року та за цей час відсутнє будь-яке рішення про скасування покарання з випробуванням.
Зі змісту ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст. 78 Кримінального кодексу України (КК), випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є невчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) вважається невинуватою.
Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, а отже, відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( Конвенція).
У цьому аспекті слід зазначити, що правильне розуміння вимог Конвенції розкривається у рішеннях Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав. Так, ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.
Згідно позиції Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99).
На підставі вищевикладеного, вивчивши матеріали подання, врахувавши думку прокурора, який підтримав подання, а також у зв`язку з закінченням іспитового строку та невчиненням засудженим ОСОБА_4 у період іспитового строку нового злочину, суд приходить до висновку, що подання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку засудженого ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 165 КВК України, ч. 1 ст.78 КК України, ст.ст. 372, 537-539 КПК України,
УХВАЛИВ:
Подання начальника Приморського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області старшого лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного йому покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.03.2018 року за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.296 ч.2, 342 ч.2 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, у зв`язку з закінченням іспитового строку.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1