В И Р О К
іменем України
Справа № 126/2845/19

Провадження № 1-кп/126/203/2020

"26" листопада 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника потерпілого, адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження №0000640 від 01.12.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
30.11.2019, біля 19 год. 30 хв., навпроти магазину «Дельта Маркет» який розташований по вул. Центральній в с. Джулинка Бершадського району Вінницької області, виникла суперечка на ґрунті ревнощів між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , яка потім переросла в бійку, під час якої ОСОБА_4 умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень наніс ОСОБА_6 близько п`яти ударів кулаком правої руки в район голови.

В результаті своїх умисних дій, ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми-струс головного мозку, забійних ран на чолі та волосяній частині голови, а також синців на обличчі, голові, які відповідно до висновку експерта №166 від 03 грудня 2019 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Під час розгляду даного кримінального провадження, 01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Згідно п.п. 6 п. 4 розділу Прикінцеві та перехідні положення цього Закону у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно вимог КК України в редакції яка діє на час розгляду справи ч.2 ст. 125 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Системний аналіз положень вказаного п.п. 6 п. 4 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» та п.п. 3 п. 4 розділу Прикінцевих та перехідних положень цього закону свідчить, що з урахуванням неможливості виділу кримінального проступку без шкоди для подальшого судового розгляду кримінального провадження дане провадження слід розглядати на загальних підставах.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та вказав, що дійсно наніс удари кулаком потерпілому, проте заперечує, щодо тверджень потерпілого, що перші удари були нанесені ним ззаду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав покази, щодо обставин нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та вказав, що коли він повернувся до машини аби закрити її, останній наніс йому два удари ззаду, після чого продовжив такі ж дії коли він повернувся до нього обличчям. Зазначив, що в загальному обвинуваченим було нанесено йому близько 10 ударів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 вказав, що маючи на меті купити собі сигарети прийшов до магазину, біля якого побачив ОСОБА_4 , на обличчі та одязі якого, було видно сліди крові. На запитання що сталося, останній вказав, що побився.

Допитана в судовому засіданні, ОСОБА_9 , вказала. що бійку, яка відбулася біля магазину бачила через вікно магазину, в якому вона працює, зазначила, що початок суперечки, яка виникла між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вона не бачила, а всі події відбувалися швидко, не більше хвилини. Крім того, зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 її колишній чоловік, а ОСОБА_6 на той час був її хлопцем, що могло стати причиною виникнення між ними конфлікту через ревнощі.

Отже, незважаючи на часткове невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому складу злочину доведена сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених в судовому засіданні, показами потерпілого та свідків.

Окрім показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого також доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, з висновку експерта №166 від 03.12.2019 року, вбачається що за результатами проведення судово-медичної експертизи, у ОСОБА_6 , станом на 03.12.2019 року мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, забійних ран на чолі, саднин на чолі та волосяній частині голови, а також синців на обличчі, голові та лівій руці. Виходячи з характеру та локалізації зазначених ушкоджень, вони могли виникнути внаслідок неодноразової дії тупих твердих предметів з відносно обмеженою, можливо ребристою контактуючою поверхнею. Термін виникнення ушкоджень не протирічіть зазначеному у постанові та повідомленому підекспертні особі. За ступенем важкості вищевказані тілесні ушкодження відносяться:

- закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку та забійні рани голови - до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою розлад здоров`я;

- саднини та синці на обличчі, голові та лівій руці до легких тілесних ушкоджень, що непотягли за собою короткочасного розладу здоров`я.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 09.12.2019 року за участі потерпілого ОСОБА_6 , під час якого останній показав механізм та спосіб нанесення йому ОСОБА_4 ударів. (до протоколу долучені ілюстровані таблиці з відображенням проведеного слідчого експеременту).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 15.12.2019 року за участі ОСОБА_4 , під час якого останній показав механізм та спосіб нанесення ударів ОСОБА_6 (до протоколу долучені ілюстровані таблиці з відображенням проведеного слідчого експеременту).
Судом прийнято до уваги та визнано таким, що ніким не оспорюється покази обвинуваченого в частині того, що дійсно ним під час конфлікту з ОСОБА_6 було нанесено удари останньому.

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Крім цього, статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими і, аналізуючи їх зміст, доходить наступних висновків.

Дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, часткове невизнання ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, є способом мінімізувати чи уникнути відповідальності за скоєне.

Отже, суд дійшов висновку, що вчинене ОСОБА_4 діяння слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, щі спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшуює покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе шляхом призначення йому покарання у виді штрафу, що також відповідає позиції, викладеній органом пробації в досудовій доповіді.

Щодо вимоги потерпілого про відшкодування судових витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги, то суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно положень ст.ст. 124-126 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Суд за клопотанням осіб має право визначити грошовий розмір процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Так, на обґрунтування понесених витрат на правову допомогу потерпілим було надано договір про надання правової допомоги адвокатом, акт виконаних робіт та квитанцію, згідно яких останнім було понесено 5000 грн витрат на правову допомогу.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 слід стягнути 5000 грн., понесених ним витрат на правову допомогу.

По даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого не обирались.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1360 грн. (одна тисяча триста шістдесят грн. 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 понесені витрати на правову допомогу в сумі 5000 гривень.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1