Провадження № 1-кс/369/2358/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатов Д.Д., при секретарі Житар А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Пінчука О.П. про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0003372, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 364-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Пінчук О.П. з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0003372, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 364-1 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0003372 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 190 КК України. До Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_1 , про те, що у період з 2003 по 2005 рік ним як фізичною особою підприємцем отримано в Боярській міській раді земельну ділянку в оренду під будівництво та експлуатацію торгівельного комплексу, дозвільну документацію на будівництво, проект та інші документи необхідні для будівництва.

У 2005 році ним, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засновано TOB «ТРІ- АТІК», в якому частка ОСОБА_1 складає 40%.

У 2005 році ОСОБА_1 передав TOB «ТРІ-АТІК» права на будівництво з усіма дозвільними документами.

У 2008 році об`єкт був побудований та введений в експлуатацію. Для будівництва вказаного об`єкту ТОВ «ТРІ-АТІК» залучені кредитні кошти у різних банківських установах на загальну суму 13 000 000 (тринадцять мільйонів) гривень.

Починаючи з моменту введення об`єкту в експлуатацію, всі торгові площі почали здаватися в оренду.

Станом на 2014 рік ТОВ «ТРІ-АТІК» повернув всі позики на загальну суму 20 000 000 (двадцять мільйонів) гривень.

Починаючи з 2014 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до учасників товариства з приводу з`ясування сум доходу товариства та розподілу дивідендів, на що отримував відповіді, що діяльність товариства є збитковою.

Починаючи з 2016 року співзасновники товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 запропонували ОСОБА_1 вийти зі складу засновників товариства, отримавши статутний внесок.

Після численних наполягань в 2017 році йому ОСОБА_1 частково надали документи, в яких відображалась господарська діяльність товариства. Після короткого аналізу ОСОБА_1 стало зрозуміло, що діяльність ТОВ «ТРІ-АТІК» у період з 2008 по 2018 рік була прибутковою, прибуток по безготівковому розрахунку склав приблизно 20 000 000 (двадцять мільйонів) гривень. В результаті чого, протягом 10 років ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволоділи дивідендами товариства.

04.06.2018 року допитано потерпілого ОСОБА_1 який повідомив, що у 2005 році ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засновано ТОВ «ТРІ-АТІК», () юридична адреса м. Київ вул. Чорнобильська, 14 кв. 88 в якому частка ОСОБА_1 складає 40% статутного капіталу, ОСОБА_2 - 40% та ОСОБА_3 - 20%. 01.12.2005 року між ТОВ «ТРІ-АТІК» в особі директора ОСОБА_3 (далі - Інвестор) та ФОП ОСОБА_1 (далі - Забудовник) укладено інвестиційний договір.

Предметом вказаного договору було те, що я як ФОП ОСОБА_1 як «Забудовник» зобов`язується за рахунок проінвестованих ТОВ «ТРІ-АТІК» як «Інвестором» коштів здійснити будівництво у відповідності з проектно- кошторисною документацією та передати у власність торговельний комплекс, надалі Об`єкт будівництва, а «Інвестор» зобов`язується забезпечити відповідне фінансування об`єкта будівництва та прийняти його у свою власність на умовах вказаного договору. 16.05.2006 року між ВАТ Комерційний банк «Хрещатик» (Кредитор) та ТОВ «ТРІ-АТІК» (Позичальник) укладено договір кредитної лінії № 040 відповідно якого Кредитор надає Позичальнику в порядку передбаченому договором кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 700 000 гривень, строком до 15.05.2008 року. В подальшому до вказаного договору були внесені зміни відповідно яких, кредитна лінія збільшена до 7 000 000 гривень. Для забезпечення кредитних зобов`язань, 18.07.2006 року між ВАТ КБ «Хрещатик» (Іпотекодержатель) та ТОВ «ТРІ-АТІК» (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки майнових прав № 651/040. Відповідно вказаного договору Іпотекодавець передав, а Іпотекодержатель прийняв в іпотеку майнові права на торговий комплекс, надалі - предмет іпотеки, по інвестиційному договору, укладеному 01.12.2005 Іпотекодавцем з ФОП ОСОБА_1 про фінансування будівництва торговельного комплексу по АДРЕСА_1 . 22.06.2007 р.року між АКБ «Форум» (далі-Банк) та ТОВ «ТРІ-АТІК» (далі- позичальник) укладено кредитний договір 0039/07/01-KLI відповідно якого банк надає позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії для введення в експлуатацію торгівельного комплексу у АДРЕСА_1 22.06.2007 та поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 10 800 000 гривень в термін до 20.06.2008 року.

20.10.2007 року між АКБ «Форум» (далі-Банк) та TOB «ТРІ-АТІК» (далі- позичальник) укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору 0039/07/01-KLI від 22.06.2007 року відповідно якого кредитна лінія збільшилась до 13 000 000 гривень.

20.06.2008 року між АКБ «Форум» (далі-Банк) таТОВ «ТРІ-АТІК» (далі- позичальник) укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору 0039/07/01-KLI від 22.06.2007 року відповідно якого товариство додатково отримало 3 000 000 гривень.

На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.09.2008 року по справі № 2-3286/08 зареєстровано право власності (100%) на торгівельний комплекс, загальною площею 2721,80 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ «ТРІ- АТІК». Починаючи з моменту введення об`єкту в експлуатацію, всі торгові площі почали здаватися в оренду.

На час введення торгового центру в експлуатацію за ТОВ «ТРІ-АТІК» залишився непогашений кредит в АКБ «Форум» в сумі 13 000 000 гривень. Для погашення заборгованості по вказаному кредиту, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 запропонували мені продати ПП «СОЮЗ-МОСТ» площу першого поверху приміщення у розмірі 47% від загальної площі приміщення за 10 000 000 (десять мільйонів) гривень для того щоб погасити заборгованість перед банком. На вказану пропозицію я як засновник погодився та вказане приміщення було продане. Погашенням кредиту перед АКБ «Форум» займалась ОСОБА_3 .

В подальшому у 2011 році вказана площа першого поверху повністю була викуплена ПП «СОЮЗ-МОСТ», яке 20.10.2011 року вказане приміщення першого поверху продав ТОВ «Грінтек» за 7,8 млн. гривень. На час купівлі- продажу вищевказаного приміщення, директором ТОВ «Грінтек» була ОСОБА_3 .

Як мені пізніше стало відомо, з 20.10.2011 року єдиним учасником ТОВ «Грінтек» ставі ОСОБА_2 . Таким чином власність на весь перший поверх перейшла до ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_2 продав перший поверх приміщення, шляхом продажу корпоративних прав ТОВ Грінтек третім особам за 12 120 000 грн (дванадцять мільйонів сто двадцять тисяч грн), при цьому в договорі купівлі-продажу корпоративних прав зазначена сума 1000 грн.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мені повідомили, що вищевказана сума, а саме 12 120 000 грн (дванадцять мільйонів сто двадцять тисяч грн.) пішла на погашення кредиту ТОВ ТРІ-АТІК перед АКБ «Форум».

Як стало мені нещодавно відомо зазначені грошові кошти не були використані на погашення кредиту, а значить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зловживаючи моєю довірою та використовуючи своє службове становище, ввели мене в оману та використали кошти на власні потреби. Що в подальшому повторювалося систематично.

Відповідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.09.2020 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки з кадастровим номером: :02:009:0021 площею 1,4433 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район м. Боярка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24). Крім того, ОСОБА_3 , є власником будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 25012899).

Слідчий просив суд накласти земельну ділянки з кадастровим номером: :02:009:0021 площею 1,4433 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район м. Боярка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24) будинок, який знаходиться за адресою: Автономна республіка Крим, Чорноморський район с. Красна Поляна, вул. Цілинна, будинок 23 (реєстраційний номер майна: 25012899). Заборонити відповідним державним органам вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, зміною, перереєстрацією, заставою або іншого виду зміни власника казаного майна, що належить ОСОБА_3 .

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

В судове засідання прокурор не з`явився, причини неявки суду не повідомляв.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки прокурор у клопотанні не довів необхідність такого арешту, а також наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Пінчука О.П. про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0003372, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 364-1 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п`яти днів з дня винесення ухвали.

Слідчий суддя: Д.Д. Усатов