Справа № 288/45/20
Провадження №11-кп/801/947/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора в режимі відеоконференції: ОСОБА_6

обвинуваченого в режимі відеоконференції: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

потерпілої в режимі відеоконференції: ОСОБА_9

представника потерпілої в режимі відеоконференції: ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000256 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 30.06.2020, згідно якої відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 28.08.2020 без визначення розміру застави;

встановив:

Прокурор у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд визнав, що зібрано достатньо доказів, які свідчать про продовження існування ризиків, що дають достатні підстави до продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу суду як незаконну та постановити нову, якою відмовити прокурору в клопотанні про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або встановити розмір застави в сумі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на відсутність ризиків для застосування найсуворішого запобіжного заходу, неповноту судового розгляду та неврахування особи обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступи в судових дебатах обвинуваченого та його адвоката, які підтримали доводи апеляційної скарги; доводи прокурора про необґрунтованість апеляційних скарг; міркування потерпілої та її представника, які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника; дослідивши апеляційну скаргу та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи обвинуваченого має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 належить, відповідно до ст.12 КК України, до тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України строком покарання до 10 років позбавлення волі, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може уникати від покарання, незаконно впливати на свідків, якому відомі їхні контактні дані, уникати явки до суду.

Потерпіла просила залишити без змін ухвалу слідчого судді, оскільки обвинувачений вину не визнає, шкоду їй зовсім не відшкодував, не вибачився, що свідчило про неусвідомлення своєї вини та про відсутність каяття.

На переконання суду, не може бути підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою наявність постійного місця проживання та перше притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки їх наявність не знижує суттєво ризики відносно обвинуваченого, що передбачені ст.177 КПК України.

Також апеляційний суд враховує тяжкість наслідків від злочину: смерть двох молодих осіб, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час обрання та продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого не зникли та виправдовують продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом з`ясовано, що обвинувачений зареєстрований та проживав за різними адресами із батьками і бабусею, а посилання, що вони перебували у нього на утриманні не знайшло підтвердження у судовому засіданні.

Судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, в зв`язку з чим існувала необхідність продовжити запобіжний захід за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою. Суду не надано переконливих доказів, які б могли свідчити, що обвинувачений у разі перебування під домашнім арештом буде виконувати свої процесуальні обов`язки.

Місцевий суд вірно зазначив, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе в повній мірі запобігти ризикам, що існують в даному кримінальному провадженні щодо процесуальної поведінки обвинуваченого.

Також апеляційний суд не вбачає підстав для застосування застави, враховуючи існування суттєвих ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, обставин кримінального провадження, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтею 177 та статтею 178 КПК України, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 183 КПК України, а тому застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним та не визначає її розмір у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людей.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для продовження тримання заявника під вартою.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали ОСОБА_7 перебувати під вартою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Суд при розгляді апеляції не виявив таких істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які би давали підстави до скасування судового рішення.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 30.06.2020 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 28.08.2020 без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4