Справа № 544/1492/20
№ пров.1-кп/544/202/2020
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
іменем України

01 грудня 2020 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду на вул. Ярмарковій, 17 обвинувальний акт із угодою про примирення у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000041 від 28.08.2020, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сімаківка Ємільчинського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2003 та 2008 року народження, освіта повна загальна середня, працює оператором котельні в дитячому садку с. Богданівка Яготинського району Київської області, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),
із участю сторін кримінального провадження із боку обвинувачення: прокурора Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , із боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

27 серпня 2020 року у вечірній час (точного часу не встановлено) ОСОБА_3 перебував поблизу магазину «Мінімаркет», який розташований у с. Богданівка Яготинського району Київської області. До нього підійшов невідомий чоловік, ним був ОСОБА_6 . Познайомившись, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_3 випити алкогольних напоїв за його рахунок, оскільки в цей день він отримав на руки заробітну плату. Під час того, як ОСОБА_5 розраховувався у магазині за спиртні напої та інші продукти харчування, ОСОБА_3 побачив у нього у сумці пакет з грошима та у останнього раптово виник злочинний умисел на викрадення цих грошових коштів. В подальшому, ОСОБА_5 запитав, чи може його хтось відвезти додому, а саме в с. Олександрівка Пирятинського району Полтавської област на що ОСОБА_3 відповів, що так, у нього є знайомив на ім`я ОСОБА_7 , але його треба заправити пальним. Дочекавшись знайомого ОСОБА_8 , вони сіли до його автомобіля марки ВАЗ 21099 та попрямували в напрямку м. Пирятин. По дорозі заїхали на АЗС «BVS» в с. Олександрівка Пирятинського району Полтавської області щоб заправитись. Перебуваючи на АЗС ОСОБА_5 з ОСОБА_3 пішли до каси щоб розрахуватися за пальне та купити цигарок. Підійшовши до каси він дістав пакет з грошима, розрахувався та віддав сумку ОСОБА_3 , а сам пішов до вбиральні. Реалізуючи свій злочинний умисел, користуючись моментом, а саме відсутністю ОСОБА_5 , а також тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи про суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти з сумки ОСОБА_5 в сумі 16000 грн. якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 19 листопада 2020 року була укладена угода про примирення.

Відповідно до угоди про примирення ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри за ч. 1 ст. 185 КК України у судовому провадженні.

Виходячи з викладеного, у відповідності до ст. 65 КК України сторони узгодили, що покарання обвинуваченому повинно бути призначене у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, у вигляді обмеження волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробовуванням з призначенням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 також просив угоду затвердити та призначити узгоджене покарання, пояснивши, що претензій до обвинуваченого не має, завдану шкоду обвинуваченим відшкодовано у повному обсязі.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди та призначення узгодженого сторонами покарання з огляду на відповідність угоди вимогам Закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що зміст даної угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить із того, що відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Як передбачено ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), правильна.

Кримінальне правопорушення, учинене обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

Суд також упевнився, що потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд уважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 471 КПК України, дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, обвинувачений ОСОБА_3 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнього наявні, узгоджене покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Судом установлено, що підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Питання визначення тривалості іспитового строку та обов`язків передбачених ст.ст. 75, 76 КК України є виключною компетенцією суду та вирішується ним самостійно, а тому враховуючи обставини справи, з огляду на тяжкість вчиненого злочину та його суспільну небезпеку, характеристику обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_3 іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України для здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання, оскільки вважає, що саме такі обов`язки забезпечать належну його поведінку.

Згідно приписів пункту першого частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись статтями 174, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про примирення від 19 листопада 2020 року в кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 28.08.2020, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_3 відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених пунктами 1, 2 та 3 частини 3 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1