Справа № 307/831/18
Провадження № 1-кп/307/96/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
його захисника ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальне провадження про обвинувачення :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 07 березня 2018 року близько 20 години, знаходячись в будинку за адресою АДРЕСА_2 в ході сварки із потерпілою ОСОБА_7 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс їй один удар правою рукою в область голови, внаслідок чого остання впала на підлогу, після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс останній декілька ударів ногами по руках, животі та інших частинах тілах, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді перелому основної фаланги І пальця правої руки зі зміщенням, забійної гематоми обличчя зліва та лівої вушної раковини, забою нижніх відділів грудної клітки зліва, забійної рани лівої тім`яної ділянки голови, поранення рота у вигляді злому чотирьох зубів та садна слизової верхньої губи у їх проекції, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як подібного характеру тілесні ушкодження при звичайній течії викликають розлад здоров`я більше 21 дня.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання про затвердження судом угоди про визнання винуватості від 19 січня 2021 року у кримінальному провадженні №0000298 від 10.03.2018 року між прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Відповідно до умов вказаної угоди від 19 січня 2021 року обвинувачений та прокурор у кримінальному провадженні №0000298 за спільною ініціативою та обопільною згодою, у відповідності до ст.ст.468, 469, 470, 472, 473 КПК України уклали дану угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст.122 ч.1 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за ст.122 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців із застосуванням ст. 75 КК України.
Також у даній угоді зазначені та роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.
Перевіривши угоду про визнання винуватості та її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст.472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.
В судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, заслухавши захисника, який також не заперечив щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно із ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, який є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Укладена між прокурором та обвинуваченим угода, відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.122 ч.1 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття, обставини, що обтяжують покарання, не встановлені, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.
З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 19 січня 2021 року, укладену у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 від 10.03.2018 року, між прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України і призначити йому покарання за ст. 122 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ст.76 КК України наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільного позову не заявлено.
Речові докази спортивну кофту сірого кольору, штани чорного кольору з трьома білими смугами по бокам, які знаходяться на зберіганні в камері схову Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області та належали потерпілій ОСОБА_7 , - знищити.

Процесуальних витрат не має.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1