ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/578/20Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
ЄУНС: 696/344/17 Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисника потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000026 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Олялино Кам`янського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на дев`ять років позбавлення волі,
Строк призначеного покарання вирішено рахувати з 14.01.2017, зарахувавши в цей строк термін попередного ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь:
-КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» витрати на лікування ОСОБА_10 в сумі 8 143, 61 грн.;
-Кам`янської ЦРЛ витрати на лікування ОСОБА_10 в сумі 182 грн.;
- ОСОБА_9 11 741 грн. матеріальної шкоди та 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;
-держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 7 541, 67 грн.
В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :

За даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 11.01.2017 близько 16 год., перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , після спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно завдав численних ударів руками та ногами в обличчя та по голові ОСОБА_10 , спричинивши останній черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку, крововилив під тверду мозкову оболонку, крововиливи під м`які мозкові оболонки півкуль мозку, крововиливи в м`які тканини голови, які за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
12.01.2017 ОСОБА_10 із даними тілесними ушкодженнями госпіталізована до Кам`янської ЦРЛ, а 13.01.2017 до Черкаської обласної лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень померла.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та просить призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Вказує, що докази, на які послався суд в обґрунтування доведеності пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки вони самі по собі, так і в сукупності, не підтверджують прямо або опосередковано існування обставин, встановлених судом, а також не спростовують доводів сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Стверджує, що висновок судово-медичного експерта № 03-01/125 є недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки експертиза проведена в рамках іншого кримінального провадження № 0001203 за фактом смерті ОСОБА_10 і долучена слідчим до кримінального провадження №0000026 без законних на те підстав. Крім того, постанова про призначення вказаної експертизи стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України не відкривалась, хоча про її існування було відомо. Більш того, експертиза призначена слідчим ОСОБА_13 до внесення відомостей до ЄРДР, а саме 05.02.2017, що підтверджується даними постанови про призначення судово-медичної експертизи від 05.02.2017 без посилання на номер кримінального провадження, в якому вона призначена. Наголошує, що слідча ОСОБА_13 , яка підтвердила помилковість зазначення дати призначення експертизи 05.02.2017 замість 06.02.2017, станом на 06.02.2017 не перебувала у складі слідчої групи і їй не доручалось проведенняя досудового розслідування у кримінальному провадженні. Крім того, зазначає, що згідно витягу, кримінальне провадження № 0001203 внесено до ЄРДР 06.02.2017 о 17 год. 06 хв., а розслідування доручено слідчому ОСОБА_14 , однак постанова про призначення експертизи трупу ОСОБА_10 до експертної установи надійшла 06.02.2017 о 12 год., тобто до внесення відомостей до ЄРДР. З огляду на наведене висновок експерта № 03-01/125 та інші висновки, при складанні яких використовувалися дані з нього, є недопустимими доказами.

Зазначає, що у висновках експерта № 03-01/125/1, № 03-01/125/2 та 03-01/125/4 в порушення вимог ст. 101 КПК України відсутній опис документів, які використовувались для їх проведення, опис проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, тому дані висновки не можуть визнаватися належними та допустимими. Крім того, у висновку № 03-01/125/2 зазначено про використання оригіналів протоколів допиту свідка ОСОБА_11 та слідчого експерименту за її участі, однак згідно постанови про призначення експертизи, в розпорядження експерта слідчим надано копії зазначених процесуальних документів.

Вказує на недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту від 23.02.2017 проведеного за участі свідка ОСОБА_11 , оскільки в порушення вимог ст. 290 КПК України стороні захисту не надані для ознайомлення технічні носії інформації, а саме флеш карту з оригіналами фотознімків результатів слідчого експертиенту, що дає підстави сумніватись в тому, що до них шляхом обробки комп`ютерних програм не вносились зміни, з урахуванням того, що показання, надані ОСОБА_11 в судовому засіданні суттєво відрізняються від тих, які вона надала в ході слідчого експерименту.

Крім того, стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України не відкривалась постанова про призначення експертизи за результатами слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_11 щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , а відкрита стороною обвинувачення 21.05.2020 її копія, є неналежним чином завіреною, тому має бути визнана недопустимим доказом.

Також звертає увагу на те, що згідно протоколу огляду трупа від 07.02.2017, проведеного слідчим ОСОБА_15 за участі судово-медичного експерта ОСОБА_16 та інспектора криміналіста ОСОБА_17 , огляд трупа проведено з 09 год. по 11 год., а у подальшому направлено для проведення судово-медичної експертизи, розтин проведено в приміщенні моргу експертом ОСОБА_16 . Разом з цим, саме в цей час експертом ОСОБА_18 також проведено розтин трупа в присутності слідчого ОСОБА_15 та інспектора ОСОБА_17 . При невстановленні хто саме проводив розтин трупа, викликають сумніви у достовірності висновків експерта № 03/01/125.

Окрім іншого, стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України не відкривались медичні документи історія хвороби ОСОБА_10 , з урахуванням яких було складено висновок судово-медичної експертизи, а також документи, на підставі яких вони були витребувані органом досудового розслідування.

Зазначає, що суд послався у судовому рішенні на висновок додаткової судово-медичної експертизи № 03-01/125/40, однак його в судовому засіданні не досліджував і стороною обвинувачення даний доказ не заявлявся, тому він не може бути покладений в основу обвинувального вироку.

Вказує, що судом не була надана належна оцінка походженню крові на одязі ОСОБА_7 та її належності, з урахуванням того, що вона, згідно висновку експерта, могла походити виключно за рахунок крові обвинуваченого, а кров на речах потерпілої, могла походити виключно за рахунок її крові. Для проведення експертизи органом досудового розслідування надавалась куртка та кофта ОСОБА_7 зі слідами крові, разом з цим в судовому засіданні не з`ясовано в який одяг був одягнений ОСОБА_7 11.01.2017, чому він був одягнений і в куртку, і в кофту одночасно, а також чому на даних речах одночасно могли зявитися сліди крові.

Стверджує, що в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту не відкривались речові докази по яким проводилося ряд експертиз, тому суд не має право допустити їх як докази винуватості обвинуваченого.

Крім того в судовому засіданні не встановлено, де перебувала потерпіла в період часу з 20 год. 11.01.2017 по 19 год. 12.01.2017 і чи не могла вона отримати тілесні ушкодження зазначений період часу.

Акцентує увагу на тому, що судом першої інстанції обвинуваченому призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі, коли як за попереднім вироком, який було скасовано за апеляційною скаргою сторони захисту, ОСОБА_7 призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги останнього, прокурора, який просив задовольнити апеляційні вимоги захисника в частині призначення покарання в межах попереднього вироку, а у задоволенні решти вимог відмовити, потерпілого ОСОБА_9 про законність, обґрунтованість судового рішення і безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши докази в межах заявлених стороною захисту та задоволених судом апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 належить до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд першої інстанції зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України, навівши у вироку докладні мотиви прийнятого рішення, як це передбачено ч. 3 ст. 374 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції, заперечивши свою провину в заподіянні потерпілій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, показав, що остання вже була зі слідами тілесних ушкоджень на голові, так як сиділа за столом у шапці і казала про те, що у неї боліла голова. Крім того вказував, що в той день ОСОБА_10 вживала алкогольні напої і падала з лежанки навзніч лицем вниз.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за обставин, наведених у вироку суду першої інстанції, його винуватість підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції в їх сукупності та наведеними у вироку доказами.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 батька ОСОБА_10 , даними суду першої інстанції про те, що останній раз бачив ОСОБА_10 10 січня близько 11 години, ніякого запаху алкоголю від неї не відчував. 12 січня він телефонував до доньки, її голос був хриплий, вона сказала, що знаходиться у сусідки. Близько 20 години вечора 12 січня до нього зателефонували з лікарні і сказали, що донька непритомна. Коли вони приїхали до лікарні, ОСОБА_10 була під крапельницею, її лице було синє, з вуха текла кров, вона була без свідомості. О 23 годині того ж дня ОСОБА_10 перевезли до лікарні в м. Черкаси. Протягом 24 днів перебування у лікарні вона до свідомості не приходила. Вказав, що коли забирав речі доньки з будинку, там було прибрано. Зазначив також, що співмешканця у доньки не було, був близький друг ОСОБА_19 з яким вона зустрічалася. Про ОСОБА_19 донька нічого поганого не говорила, про тілесні ушкодження не повідомляла. Зазначив, що коли зустрічався з донькою, у неї на лобі бачив подряпину, міліметрів зо три, донька сказала, що її вдарила тріска, коли рубала дрова. Спиртними напоями ОСОБА_10 не зловживала.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , даними суду першої інстанції, про те, що 11 чи 12.01.2017 вранці вона посварилася з ОСОБА_7 . Коли вийшла з будинку, зустріла ОСОБА_10 , вони купили пляшку горілки об`ємом 0,5 л та повернулися до неї додому, де розмовляли про життя. Вона просила ОСОБА_10 не критикувати ОСОБА_7 , коли він повернеться, оскільки він погано реагує на критику і може нагрубити. Коли прийшов ОСОБА_7 , він приніс ще пляшку горілки об`ємом 1-2 л та привів хлопця на ім`я ОСОБА_20 . Коли вони сиділи за столом хлопець, з яким прийшов ОСОБА_7 , почав некоректно приділяти увагу ОСОБА_10 та обіймати її, на що вона зробила йому зауваження. Потім між ОСОБА_7 та ОСОБА_21 виникла сварка. В цей час ОСОБА_10 теж почала грубити, виражатися нецензурною лайкою. У подальшому ОСОБА_7 почав бити ОСОБА_22 , а потім і ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_22 підпалив ОСОБА_7 вона намагалася втрутитися та відтягти останнього, однак він почав її бити, а також бити ОСОБА_10 , яка прижималася до лежанки. Від ударів ОСОБА_7 вона на декілька секунд втратила свідомість, а коли прийшла до тями вибігла надвір, побігла до центру міста, кликала на допомогу. Вона зустріла ОСОБА_23 з товаришем, яких попросила допомогти. Коли вони зайшли до будинку, вона підійшла до ОСОБА_10 , яка лежала у куті кімнати. ОСОБА_10 попросила її не чіпати і відвести додому, від виклику швидкої допомоги відмовилася. На думку свідка, ОСОБА_7 залякав ОСОБА_10 , оскільки вона говорила, що не знає ні його, ні її, що вона ні про що нікому не скаже. Вона з ОСОБА_24 , якого зустріла надворі, підняли ОСОБА_10 та відвели додому. Коли з ОСОБА_25 вони повернулися назад, ОСОБА_26 вже не було, з будинку вийшов ОСОБА_7 та почав її наздоганяти, тому вона змушена була тікати та ночувала того дня у своєї хрещеної, боючись за своє життя. Наступного дня їй повідомили, що ОСОБА_7 її розшукує, тому вона змушена була виїхати з міста. В місто вона повернулася коли ОСОБА_7 затримали, а її викликали до поліції. Свідок вказала, що того дня бачила у ОСОБА_10 рану на голові, яка не була загоєна і яку вона ховала під шапкою. На вигляд рана була як поріз, опухла, розміром більше 5 см. ОСОБА_10 розповіла їй, що під час конфлікту з близьким другом ОСОБА_27 , він її штовхнув і вона вдарилася головою об лутку дверей. Щодо рани ОСОБА_10 казала, що у неї болить і паморочиться голова.

Свідок зазначила, що ОСОБА_7 бив ОСОБА_10 коліном, стопою ноги, руками. Скільки ударів ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 ногами, вона не пам`ятає. В будинку її не було близько 1-1,5 год. Коли вона повернулася разом з ОСОБА_24 та його товаришем, ОСОБА_28 сидів на стільці, а ОСОБА_10 лежала у кутку біля вікна, у неї не було видно очей, вона навіть спорожнилася. Коли вона втікала з будинку у ОСОБА_10 з розсічення, що було на лобі, текла кров. Також вказала, що ОСОБА_29 не бив, він навіть не міг сказати слова, оскільки ОСОБА_7 облив його спиртним та підпалив.

Крім того показала, що наступного дня вранці о 8 чи 9 вона пішла до ОСОБА_10 додому і бачила, що у останньої одного ока зовсім не було видно, вона її просила не пити алкоголь та викликати швидку, на що ОСОБА_10 відмовилася.

Свідок додала, що в той день ОСОБА_10 вживала спиртне, однак нічого не їла. Чи вживав алкоголь ОСОБА_7 , вона не пам`ятає. Вказала також, що події відбувалися в кімнаті біля лежанки, біля каміну. ОСОБА_7 відтягував ОСОБА_10 за волосся до вікна та бив, потім хапав за волосся та бив кулаками, ногою з коліна бив в лице, стопою в ребра. Зазначила, що коли ОСОБА_7 бив ОСОБА_10 правою долонею по лівій стороні обличчя, вона сиділа біля каміна, присідала, можливо, могла вдаритися об залізо з каміна. Того дня ОСОБА_7 був одягнений у бушлат, штани спортивні темно синього кольору та зимові кросівки також темного кольору, в будинку він був у взутті.

На додаткові запитання свідок ОСОБА_11 зазначила, що була присутня під час проведення огляду в її будинку, де було вилучено обрізки двох килимів, червону куртку її брата, яку одягав ОСОБА_7 коли ходив в будинку, темно-сині теплі штани та обрізану пляшку.

Під час допиту стороною обвинувачення свідку були пред`явлені до впізнання вилучені під час огляду будинку штани, у зв`язку з чим остання пояснила, що дані штани чорного кольору належать її батькові, однак ОСОБА_7 їх вдягав в будинку. Чи був ОСОБА_7 в даних штанях під час конфлікту, не пам`ятає.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , даними суду першої інстанції, про те, що 12-13.01.2017 він зустрівся з ОСОБА_7 в м. Кам`янка, раніше його не знав та знайомий з ним не був. ОСОБА_7 запросив його піти до нього додому, на що він спочатку відмовився, а потім погодився і вони зайшли до магазину «Люкс», де він купив пляшку горілки. В будинку, куди він прийшов з ОСОБА_7 , було дві жінки, яких він не знав. Він з ОСОБА_7 вживали алкоголь, жінки також його вживали та накривали на стіл. Коли вони прийшли з ОСОБА_7 , то жінки в стані алкогольного сп`яніння не були. Приблизно через 30 хв. між ним та ОСОБА_7 , не пам`ятає з якого приводу, виникла словесна перепалка, а потім розпочалась бійка ініціатором якої був ОСОБА_7 . Він дав йому ляпас, що було далі не пам`ятає. Вказав, що давав ОСОБА_7 здачу, підставляв руки, щоб менше було ударів. Скільки було ударів вказати не може, жінки намагалися їх розборонити, розтягували хвилин 10-15. Протягом цього часу йому завдавалися удари по обличчю рукою. До початку бійки вони випили пляшку горілки і більше за спиртним не ходили. Бійка закінчилася під вечір. О котрій годині вони прийшли до будинку ОСОБА_7 , не пам`ятає, однак пробув там близько 3-4 годин. Внаслідок бійки йому було розбито губу, голову, спалено живіт та обпечене тіло в області ребер, вказав, що можливо обпалив себе сам. Зазначив, що втрачав свідомість. Також вказав, що прийшов до тями коли стояв на вулиці з невідомими йому чоловіками, на вулиці було вже темно. Крім них на вулиці була одна жінка, де була інша не пам`ятає. Тілесних ушкоджень у жінок він не бачив та чи спричиняв їх ОСОБА_7 останнім, не бачив.

Даними місцевому суду показаннями свідка ОСОБА_30 про те, що коли з товаришем прогулювався по м. Кам`янка, зустрів ОСОБА_11 , яка була збентежена, злякана і просила про допомогу. Коли вони прийшли до неї додому і зайшли в будинок, він побачив, що на полу лежить жінка ( ОСОБА_10 ), її ноги були підкошені. На стіні в кімнаті біля вікна була кров, яка також була на килимі і тому місці де лежала ОСОБА_10 . ОСОБА_7 сидів біля невідомого йому хлопця, у якого було розбите обличчя і були гематоми. Сам же ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, постійно хапав даного хлопця та садив його на стілець, агресії не проявляв. Він з ОСОБА_11 підняли ОСОБА_10 , щоб відвести додому, остання говорила незрозумілі речі, вказувала що вдома когось б`ють. У ОСОБА_10 було побите обличчя, на ньому були синці, припухлості і кров`яні рани, які також були і на руках, а також щось було з ногою, вона була вся мокра та від неї неприємно пахло. ОСОБА_10 була при свідомості та сказала, що її побив ОСОБА_7 . Разом з ОСОБА_11 він відвів ОСОБА_10 до неї додому і вона сказала, що буде лягати спати. ОСОБА_10 була вдягнена у джинси, светр і була без куртки. Бійки він не бачив, а про те, що ОСОБА_7 підпалив хлопця на ім`я ОСОБА_20 , йому сказала ОСОБА_11 .

Показаннями допитаного судом в якості свідка ОСОБА_31 про те, що він разом з ОСОБА_32 та ОСОБА_33 у 2017 році, точної дати події не пам`ятає, зібралися піти до ОСОБА_10 купити картоплі. Про купівлю картоплі з ОСОБА_10 домовлялася ОСОБА_32 за 3-4 дні перед цим. Коли вони прийшли до ОСОБА_10 , вона була в синяках, на голові у неї була здорова гематома, біля ока синець, крім того, вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Хто наніс їй ушкодження, ОСОБА_10 не сказала. ОСОБА_10 говорила, що в неї болить голова, сказала що її побили приблизно 2 дні назад, хто побив не говорила. В будинку у ОСОБА_10 вони були близько 2 годин. В чому була вдягнена ОСОБА_10 він не пам`ятає, пам`ятає лише, що на ній були чорні штани. Під час розмови ОСОБА_10 погано себе почувала, їй стало зле, вона сказала що буде відпочивати.

В ході допиту даного свідка, прокурором оголошено протокол його допиту в ході досудового розслідування, на що свідок ОСОБА_34 заперечив процитовані прокурором покази та вказав, що алкогольних напоїв вони з ОСОБА_10 не вживали та остання не говорила про те, хто їй наніс тілесні ушкодження. Також свідок зазначив, що швидку допомогу для ОСОБА_10 викликав Краснощок.

Показаннями свідка ОСОБА_32 , даними суду першої інстанції, про те, що через декілька днів, після 7 числа, точної дати та години не пам`ятає, можливо близько 16 години, вона разом з ОСОБА_33 та ОСОБА_35 приїхали до ОСОБА_10 додому, щоб купити картоплю. Коли приїхали, то побачили ОСОБА_10 побитою, вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а на ногах у неї була кров. Вона відмовилась, щоб їй викликали швидку допомогу, не хотіла щоб про це знали батьки. Деякий час вони пробули у ОСОБА_10 , попили чай, а Краснощок та ОСОБА_36 - пиво, чи пила пиво ОСОБА_10 , вона не знає. На лобі у ОСОБА_10 була подряпина, щодо неї вона нічого не говорила, на обличчі також у неї були синці. ОСОБА_10 говорила, що почуває себе не добре, вона вмилася, а потім пішла прилягти. Коли вони з ОСОБА_33 та ОСОБА_35 пішли, вона вирішила викликати швидку допомогу. Вказала, що на столі в будинку вони не прибирали і двері за ними ОСОБА_10 не зачиняла.

Даними суду першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_37 про те, що 17-18.01.2017, точної дати не пам`ятає, коли близько 21 години він ішов до ОСОБА_10 в гості, почув сирену швидкої допомоги, яка зупинилася біля будинку останньої. Вони з лікарем швидкої допомоги зайшли до будинку потерпілої і побачили її лежачою на дивані у дальній кімнаті, у положенні на спині, до половини вкритою ковдрою. Вона була побита, її обличчя було опухле, на лобі подряпина. За 2-3 дні до цього він бачив ОСОБА_10 без тілесних ушкоджень. Він допоміг перенести останню, яка була без свідомості, до швидкої допомоги. Лікар швидкої допомоги надавав їй допомогу, робив укол, однак вона до свідомості не приходила. Звідки у ОСОБА_10 були тілесні ушкодження, йому не відомо. Також зазначив, що на столі було прибрано, залишків алкоголю не було.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , даними суду першої інстанції, про те, що 12 чи 13.01.2017 ОСОБА_10 в першій половині дня йому телефонувала і повідомила, що у неї сильно побите обличчя і вона не може вийти надвір. Хто її побив та за яких обставин, не повідомляла. Останній раз бачив ОСОБА_10 03 чи 04.01.2017.

В ході допиту свідка, прокурором оголошено протокол його допиту в ході досудового розслідування, на що свідок ОСОБА_19 зазначив про те, що, напевно, він давав показання про те, що ОСОБА_10 в телефонній розмові повідомляла, що вживала разом з ОСОБА_11 алкогольні напої, а коли прийшов ОСОБА_7 , то завдав їм тілесних ушкоджень.

Також свідок ОСОБА_19 зазначив, що він не був присутній, коли ОСОБА_10 госпіталізували, бачив лише біля її будинку швидку допомогу. Про її побиття дізнався увечері від ОСОБА_38 , під час зустрічі. Також вказав на те, що у нього з ОСОБА_10 були тісні відносини, він з нею спілкувався по телефону кожного дня, конфліктних ситуацій чи бійок між ними не виникало, тілесних ушкоджень на ній він не бачив, спиртними напоями вона не зловживала.

Під час одночасного допиту свідка ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_38 , останній повідомив, що казав ОСОБА_19 лише про те, що ОСОБА_10 побита та її відвезли до лікарні. При цьому свідок ОСОБА_19 зазначив, що, можливо, про те, що потерпілу побив ОСОБА_7 , йому говорила вона сама, однак він вже не пам`ятає. Також зазначив, що з ОСОБА_10 спільно не проживав, фізичної сили до неї не застосовував.

Показаннями допитаного судом в якості свідка ОСОБА_39 про те, що після новорічних свят 2017 року, увечері, він був викликаний, як лікар швидкої допомоги до будинку по АДРЕСА_2 . Коли швидкою допомогою під`їхали до будинку, здалеку побачили, що біля двору стоїть чоловік, біля якого вони зупинилися і запитали, чи правильно прибули, на що чоловік сказав, що не знає і запропонував піти та подивитися. У спальній кімнаті без свідомості лежала пацієнтка, її ніс та обличчя були побиті, під очима синці. Вона лежала навскоси ліжка, руки та ноги були випрямлені, була прикрита ковдрою. Лице пацієнтки було чисте, вимите, на лобі лежало мокрий рушник. Від неї відчувався запах алкоголю. На надану ним допомогу жінка не реагувала, була в стані глибокої коми, яка могла бути як алкогольна кома, так і кома внаслідок черепно-мозкової травми. Всі тілесні ушкодження, які він бачив на момент огляду були ним зафіксовані. Ушкодження були свіжі, у носі малися свіжі залишки крові, набряки повік і синці, на лобі була рана давніша. На момент огляду на постелі крові не було, залишки крові були лише в носових ходах. Зазначив також, що пацієнтка була вдягнена в тісний светр, нижня частина тулуба була оголена, гамаші стягнуті по щиколотки, також були носки. На одязі крові не було. У прихожій кімнаті будинку був накритий стіл із залишками продуктів, однак безладу не було. Пацієнтку він доправив швидкою допомогою до Кам`янської районної лікарні в прийомне відділення, де її оглядав черговий лікар. Також зазначив, що причиною виклику швидкої допомоги було «побиття жінки чоловіком», початковий діагноз поставлений - «кома невідомої етиології».

Даними місцевому суду показаннями свідка ОСОБА_40 про те, що бачив ОСОБА_11 того дня після 15 години, коли приходив до неї додому. Після чого декілька днів ОСОБА_11 він не бачив, а коли вона повернулася, просила допомогти відчинити хвіртку.

В ході допиту свідка, прокурором оголошено протокол його допиту в ході досудового розслідування, на що свідок ОСОБА_41 зазначив, що не пам`ятає щоб ОСОБА_11 йому розповідала про те, що ночувала у ОСОБА_42 .

Показаннями свідка ОСОБА_43 , даними суду першої інстанції, про те, що 11 чи 12 січня він був запрошений працівниками поліції в якості понятого при огляді місця події будинку, де проживала ОСОБА_11 і ОСОБА_7 . Йому повідомили, що ОСОБА_7 побив ОСОБА_10 . Коли зайшов в будинок, він бачив кров на підлозі на килимі, одежу, яка була в крові, на стінах також була кров і трохи на плиті. Крові було не багато, однак вона була і в кімнаті, де стояв стіл з їжею. Під час огляду вилучався килим та предмети одягу, які були упаковані в целофанові пакети, на бирках яких вони з іншим понятим розписувалися. Під час огляду місця події в будинку також була присутня ОСОБА_44 , а ОСОБА_7 не було. Зазначив, що перед тим, як він був запрошений понятим, до нього приходила ОСОБА_11 та казала, що ОСОБА_7 б`є дівчину, просила розборонити, однак він відмовився.

За клопотанням сторони обвинувачення судом досліджено аудіозапис показань свідка ОСОБА_45 від 15.11.2017, наданих в судовому засіданні під головуванням судді ОСОБА_46 про те, що 11 січня ОСОБА_10 приходила до неї разом ОСОБА_11 . В ході розмови вона говорила, що у неї болить голова і вона зовсім не спала. Потім вони з ОСОБА_11 пішли до магазину і більше до неї не заходили. Вказала, що в обох стан був «на похмілля». Із співмешканцем ОСОБА_10 жила добре, говорила, що колись між ними був конфлікт, однак це було ще влітку. У вечері, вона зустріла ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у місті, тілесних ушкоджень у неї не бачила, побита вона не була. Близько 23-23 год. 30 хв. ОСОБА_37 їй повідомив, що потерпілу забрала швидка допомога.

За клопотанням сторони обвинувачення судом досліджено аудіозапис показань свідка ОСОБА_47 від 18.12.2018, наданих в судовому засіданні під головуванням судді ОСОБА_46 про те, що після Різдва у 2017 році він, ОСОБА_34 та ОСОБА_32 , на прохання останньої, під вечір, пішли додому до ОСОБА_10 щоб купити картоплі. Коли ОСОБА_10 запросила їх до будинку, він побачив, що вона була побита, одна сторона обличчя була напухла, мали місце гематоми та синець під оком. Під час розмови потерпілій стало погано, вона вмилася та пішла прилягла. Стосовно побиття вона нічого не пояснювала, лише сказала, про якогось чоловіка ОСОБА_27 , що він одружений та це його жінка приревнувала. ОСОБА_48 говорила, що коли вона напередодні бачила ОСОБА_10 , вона побита не була. В ході розмови він з ОСОБА_35 пили пиво, а ОСОБА_10 з ними не пила, вона уже перебувала у нетверезому стані, говорила, що була у сусіда. Коли вони вийшли з будинку, ОСОБА_48 вирішила викликати для ОСОБА_10 швидку допомогу.

Крім того, винуватість ОСОБА_7 підтверджується безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, в тому числі, даними:

- протоколу огляду місця події від 13.01.2017, яким зафіксоване вилучення з приймального відділення Кам`янської ЦРЛ за адресою: Черкаська область, м.Кам`янка, вул.Покровська, 90, ковдри у підковдринку, подушки, ковдри, бюстгалтеру, жіночої кофти, гольфу, светру, спортивних штанів та шкарпеток;

- довідки від 14.01.2017, відповіді від 16.01.2016 головного лікаря Кам`янської районної лікарні ОСОБА_49 , копії з журналу обліку прийому хворих у стаціонар про те, що ОСОБА_10 поступила в Кам`янську ЦРЛ 12.01.2017 о 20.10 з діагнозом ЗЧМТ, гематома обох очей та обличчя, а 12.01.2017 переведена в ЧОЛ;

- довідки завідувача нейрохірургічного відділення, лікуючого лікаря КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» ОСОБА_50 від 14.01.2017 про те, що ОСОБА_10 знаходиться на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 13.01.2016 з діагнозом тяжка відкрита непроникна ЧМТ, забій-стиснення головного мозку важкого ступеня, гостра субдуральна гематома, забійні рани м`яких тканин голови. 13.01.2017 проведено ургенгну операцію: двобічна декомпресійна трепанація черепу, видалення субдуральної гемотоми обабіч;

- протоколу огляду місця події від 12.01.2017 з фототаблицями до нього, проведеного з дозволу власника ОСОБА_51 , яким зафіковано огляд місця проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 ., за результатами якого вилучено сліди пальців рук, вата з залишками речовини біологічного походження бурого кольору;

- протоколу огляду місця події від 14.01.2017, яким зафіксоване вилучення у ОСОБА_7 кофти з капюшоном темного кольору у приміщенні Кам`янського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області;

- протоколу огляду місця події від 18.01.2017, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 18.01.2017, яким зафіксовано огляд будинку АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено: килим червонного кольору зі смугами красного кольору з плямами бурого кольору; хустку червоного кольору з нашаруваннями речовини бурого кольору; наволочку; рушник білого кольору на поверхні якої мається нашарування речовини бурого кольору; виявлено верхній одяг (спортивні штани чорного кольору та спортивну куртку червонного кольору), на поверхні яких виявлено нашарування речовини бурого кольору;

- висновків експерта № 05-1-09/83 від 08.02.2017 про те, що кров ОСОБА_7 відноситься до групи Ав(ІІ) та № 05-1-09/85 від 13.02.2017 про те, що кров трупа ОСОБА_10 відноситься до групи Ав(ІІ);

- висновку судово-медичної експертизи № 03-01/125 від 07.02.2017, призначеної відповідно до постанови слідчого Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 , про те, що причиною смерті ОСОБА_10 є черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, крововилив під тверду мозкову оболонку, крововилив під м`якими мозковими оболонками півкуль мозку, крововиливів в м`які тканини голови. Враховуючи дані медичної картки № 406 смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 14 год. 10 хв. При експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма, у вигляді крововиливів під тверду та м`які мозкові оболонки, забою речовини головного мозку. Черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Могла виникнути в термін близько трьох тижнів до моменту проведення експертизи в морзі. Також виявлено рани в правій та лівій скронево-тім`яних ділянках, дефекти кісткової тканини в правій та лівій скронево-тім`яних ділянках, цяткові рани в правій підключичній ділянці, на передній поверхні стегон, округлий дефект шкіри на передній поверхні шиї, рубці в обох скроневих ділянках, які є слідами медичних маніпуляцій;

- протоколу огляду трупа від 07.02.2017, проведеного, в тому числі за участю спеціаліста-судово-медичного експерта ОСОБА_16 , яким зафіксовано огляд трупа ОСОБА_10 , проведений у приміщенні Черкаського моргу першої міської лікарні;

- висновку додаткової судово-медичної експертизи № 03-01/125/1 від 20.03.2017 про те, що причиною смерті ОСОБА_10 є черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, крововиливу під тверду мозкову оболонку, крововиливів під м`якими мозковими оболонками півкуль мозку. Дана травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за небезпекою для життя, могла виникнути в термін близько трьох тижнів до проведення експертизи трупа у морзі і перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Після нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, вона прожила 26 діб. Можливість виконання цілеспрямованих рухів ОСОБА_10 після отримання тілесних ушкоджень не виключається. На момент проведення експертизи трупа ОСОБА_10 на тілі трупа відсутні тілесні ушкодження, які б свідчили про самооборону чи можливий самозахист. Враховуючи локалізацію та механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 можливо судити, що травма була заподіяна твердим тупим предметом, предметами;

- висновками експертів за результатами імунологічних експертиз № 05-1-08/77 від 10.03.2017, № 05-1-08/82 від 17.03.2017, № 05-1-08/79 від 07.03.2017, № 05-1-08/83 від 17.03.2017, № 05-1-08/76 від 10.03.2017 про те, що у слідах на: куртці, штанях спортивних, хустках, наволочці, частині відрізу килима, вилучених в ході огляду місця події, знайдена кров людини, походження якої від ОСОБА_10 та ОСОБА_7 не виключається;

- висновку експерта за результатами імунологічної експертизи № 05-1-08/78 від 07.03.2017 про те, що в слідах на відрізі килима, вилученого в ході огляду місця події, знайдена кров людини, яка могла походити як від ОСОБА_10 так і ОСОБА_7 ;

- висновку експерта за результатами імунологічної експертизи № 05-1-08/79 від 07.03.2017 про те, що в слідах на спортивній кофті знайдена кров людини походження якої від ОСОБА_10 та ОСОБА_7 не виключається, а також кровь, яка могла походити як від ОСОБА_10 так і ОСОБА_7 ;

- висновків експертів за результатами імунологічної експертизи № 2/464 від 23.03.2017, № 2/466 від 14.03.2017, № 2/469 від 17.03.2017 про те, що на футболці, джемпері, светрі, вилучених 13.01.2017 під час огляду місця події в примущенні Кам`янської ЦРЛ, виявлена кров людини, яка могла походити, у тому числі, від ОСОБА_10 та ОСОБА_7 ;

- протоколу проведення слідчого експеримента від 23.02.2017 з фототаблицею до нього, в ході якого свідок ОСОБА_11 на місті розповіла та показала про обставини нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ;

- висновку додаткової судово-медичної експертизи № 03-01/125/2 від 20.03.2017 про те, що ОСОБА_10 могла отримати тілесні ушкодження при обставинах, на які вказала свідок ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту від 23.02.2017.

За клопотанням сторони захисту судом також допитано судового експерта ОСОБА_18 , який показав, що хворі, які помирають в медичних закладах, при підозрі на насильницьку смерть, направляються головним лікарем медичної установи до моргу для проведення судово-медичної експертизи за постановою слідчого або ухвалою суду, з обов`язковим направленням історії хвороби померлого, тому медична карта ОСОБА_10 була надана на дослідження в оригіналі. Щодо розбіжностей у висновках № 03-01/125 та № 03-01/125/1 про термін виникнення травм у ОСОБА_10 , вказав, що у висновку: № 03-01/125 вказаний термін у три тижні з моменту виникнення черепно-мозкових травм за даними отриманими після проведення мікроскопічних досліджень часточок внутрішніх органів; № 03-01/125/1 вказаний термін у 26 днів, розрахунок по якому проведено виходячи з поставленого слідчим запитання, зокрема в постанові про призначення експертизи вказано, що 11 січня ОСОБА_10 нанесено тілесні ушкодження, а 05.02 вона померла, питання слідчого зводилося до того, скільки діб прожила потерпіла.

Щодо одночасного проведення огляду трупа експертом ОСОБА_16 та проведення ним та ОСОБА_18 судово-медичної експертизи, вказав, що експертизу він проводив 07.02.2017 з 09 по 11 годину, а огляд трупа при ньому не проводився. Під час проведення експертизи також були присутні слідчий ОСОБА_52 та експерт-криміналіст ОСОБА_53 .

Щодо наявності на тілі ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які по терміну спричинення не збігаються, вказав, що зазначений ним термін в три тижні з моменту нанесення таких ушкоджень є приблизним, тому що тривалий час перебування потерпілої в умовах стаціонару знижує можливість встановлення давності нанесених тілесних ушкоджень, оскільки на нанесених травмах проявляються ознаки заживлення тканин.

Також зазначив, що додаткові експертизи проведені ним на підставі експертизи розтину трупа, а підсумки в експертизах, що складені 20.03.2017 зроблені після проведення всіх лабораторних досліджень.

Зазначив також, що можливість того, що потерпіла могла рухатися та спілкуватися після нанесення травм, не виключається, за умови, якщо вона перебувала у свідомості.

Наведені докази, які були предметом ретельної перевірки суду першої інстанції, спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що інкримінованого правопорушення він не вчиняв, тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не наносив.

Зокрема, колегія суддів вважає встановленим той факт, що 11.01.2017 обвинувачений ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 перебували в будинку АДРЕСА_2 , де проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Близько 16 години між обвинуваченим ОСОБА_7 та, в тому числі потерпілою ОСОБА_10 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка. Під час сварки обвинувачений ОСОБА_7 умисно завдав чисельні удари руками та ногами в обличчя та по голові ОСОБА_10 , спричинивши, зокрема, тяжкі тілесні ушкодження, що стали причиною смерті останньої, наявність яких підтверджується висновками судово-медичної експертизи № 03-01/125 від 07.02.2017 та додаткової судово-медичної експертизи № 03-01/125/1 від 20.03.2017. Факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень підтверджений свідком ОСОБА_11 безпосереднім очевидцем подій. Показання свідка ОСОБА_11 щодо механізму та способу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 саме обвинуваченим ОСОБА_7 , цілком узгоджуються з даними протоколу слідчого експерименту, проведеного 23.02.2017 за участю останньої. Згідно висновку експерта № 03-01/125/2 від 20.03.2017, виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли бути спричинені за обставин, які свідок ОСОБА_11 повідомила в ході слідчого експерименту. Колегія суддів не спростовує того факту, що до подій, що мали місце 11.01.2017 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , у останньої було наявне тілесне ушкодження на лобі, про яке вказував обвинувачений ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_9 , разом з тим констатує, що за висновками судово-медичних експертиз ОСОБА_10 померла в результаті завданих їй чисельних ударів в обличчя та голову, що відповідає показанням свідка ОСОБА_11 очевидця події. Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання сторони захисту на те, що певний проміжок часу ОСОБА_10 ніхто не бачив, тому їй могли бути заподіяні тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть, в іншому місці при інших обставинах, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_54 . Про наявність у потерпілої чисельних тілесних ушкоджень на обличчі, зокрема, синців, припухлостей, кров`яних ран, вказував, в тому числі, свідок ОСОБА_55 , який, в означений день, допомагав свідку ОСОБА_11 перевести ОСОБА_10 до її будинку з будинку ОСОБА_11 . Наступного дня вранці ОСОБА_11 приходила до ОСОБА_10 , яка перебувала в будинку одна. Трохи пізніще, однак в цей же день ОСОБА_10 зі слідами тілесних ушкоджень бачили ОСОБА_34 , ОСОБА_32 та ОСОБА_56 .

Про факт нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 у своїй сукупності з іншими доказами, вказують і висновки проведених імунологічних експертиз речових доказів, вилучених в ході оглядів місця події.

Колегією суддів визнаються необґрунтованими посилання на можливість походження крові на особистих речах ОСОБА_7 виключно за рахунок крові останнього, який має однакову групу крові з потерпілою ОСОБА_10 , оскільки про наявність у останнього будь-яких тілесних ушкоджень стороною захисту не заявлялось, таких даних не містять і матеріали кримінального провадження.

Підстав вважати, що докази, наведені вище і які покладені судом в основу обвинувального вироку, не відповідають ст. 85 та ст. 86 КПК України в частині їх відповідності критеріям належності та допустимості, під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не здобуто.

Зокрема, як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду, в тому числі в апеляційній скарзі, сторона захисту посилалась на недопустимість висновку судово-медичної експертизи № 03-01/125, а також інших висновків, зроблених на його основі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання висновку судово-медичного експерта № 03-01/125 недопустимим доказом.

Так, ч. 1 ст. 86 та ч. 1 ст. 87 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження № 0001203 за фактом смерті ОСОБА_10 в Черкаській міській лікарні №3, 05.02.2017 до чергової частини Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області надійшли відповідні матеріали правоохоронних органів. За вказаним фактом до ЄРДР 06.02.2017 внесено відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. З рапорта оперуповноваженого Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_57 вбачається, що повідомлення про смерть ОСОБА_10 надійшло до слідчо-оперативної групи Черкаського ВП 05.02.2017. Цього ж дня слідчим Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 проведено огляд місця події - реанімаційного відділення палати №3 міської лікарні м. Черкаси, де виявлено труп ОСОБА_10 . До матеріалів провадження долучено копію медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_10 № 406 та копія посмертного епікризу. Слідчим Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 05.02.2017 винесено постанову про призначення судово медичної експертизи трупа ОСОБА_10 07.02.2017 судово-медичним експертом ОСОБА_18 , на підставі постанови слідчого Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 від 05.02.2017, проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_10 , підсумки висновку якої складено 20.03.2017.

З службового розслідування, проведеного за листом Смілянської місцевої прокуратури щодо правомірності призначення слідчим Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 експертизи причин смерті ОСОБА_10 , вбачається, що 05.02.2017 слідча СВ Черкаського ВП ОСОБА_13 входила до складу слідчо-оперативної групи, що була направлена до Черкаської обласної лікарні по вул. Менделеєва, 3 у зв`язку з смертю ОСОБА_10 . Під час проведення службового розслідування слідча ОСОБА_13 пояснила, що постанова про призначення експертизи винесла 06.02.2017, в ній помилково вказана інша дата «05.02.2017», тобто дата виїзду на місце пригоди. При цьому зазначила, що 06.02.2017 вона завершила чергування і, поспішаючи, не заповнила всі відповідні графи бланку постанови. За результатами проведеного службового розслідування встановлено, що постанова про призначення експертизи причин смерті ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0001203 від 06.02.2017за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, датована 05.02.2017, по факту смерті ОСОБА_10 , слідчою ОСОБА_13 винесено правомірно.

З огляду на те, що матеріалами кримінального провадженні встановлено, що ОСОБА_10 була доставлена до Черкаської обласної лікарні зі слідами тілесних ушкоджень, а після надання медичної допомоги та перебування у медичному закладі, не приходячи до свідомості через деякий час померла, враховуючи, що фіксування причин настання смерті відповідно до ст. 239 КПК України є обов`язковим, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що процесуальні помилки слідчого, який призначив експертизу за фактом смерті ОСОБА_10 , зафіксовані проведеним службовим розслідуванням, не можуть бути причиною визнання недопустими всіх висновків судово-медичного експертиз, оскільки не порушують засади кримінального провадження та справедливості судового розгляду.

Щодо відсутності опису документів, які використовувались експертом при проведенні експертиз №03-01/125/1, №03-01/125/2, а також суперечностей в описовій частині висновку №03-01/125/2 про використання оригіналів протоколів допиту свідка ОСОБА_11 та слідчого експерименту проведеного з її участі, на чому наполягає сторона захисту в апеляційній скарзі як на підставу для їх визнання недопустимими доказами, колегія суддів приймає до уваги те, що висновки експерта №03-01/125/1 та №03-01/125/2 складені експертом ОСОБА_58 є похідними від проведеної ним же судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 №03-01/125 від 07.02.2020, про що зазначено у підсумках проведених експертиз №03-01/125/1, №03-01/125/2. При цьому у висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 №03-01/125 від 07.02.2020 експертом ОСОБА_58 зазначено, які матеріали ним використовувались, що також підтверджено останнім в судовому засіданні. Крім того експертом в описовій частині висновку № 03-01/125/2 зазначено, що у його розпорядження було надано протоколи з фототаблицею, без будь-якого посилання на їх оригінали чи копії. Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що відсутність опису проведених досліджень у наведених висновках, не ставить під сумнів проведені експертизи та їх результати.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості, як доказу протоколу слідчого експерименту від 23.02.2017, проведеного із свідком ОСОБА_11 , наведені ним також в апеляційній скарзі, були предметом перевірки та оцінки судом першої інстанції, що знайшло своє відображення в оскаржуваному судовому рішенні.

Слідчий експеримент, як це передбачено ст. 240 КПК України, зокрема, зводиться до експериментальних дій, досліджень з метою перевірки, чи об`єктивно могли відбутись події у такий спосіб чи за таких обставин, як встановлено органом досудового розслідування. При цьому, основним способом фіксації проведення слідчого експерименту є протокол даної слідчої дії.

Наразі, судом першої інстанції достеменно встановлено, що зафіксований у протоколі проведення слідчого експерименту від 23.02.2017 опис його проведення з участю свідка ОСОБА_11 , відповідає долученим до нього фототаблицям. Оскільки захисником не оспорюється зміст самого протоколу і не ставиться під сумнів його допустимість, посилання на не ознайомлення сторони захисту з оригіналами фотознімків за результатами слідчого експерименту, є недоречним.

Більш того, свідок ОСОБА_11 , допитана судом першої інстанції, зазначала про механізм та характер нанесення ударів ОСОБА_10 обвинуваченим ОСОБА_7 , розташування потерпілої по відношенню до обвинуваченого при їх нанесенні, що узгоджується зі змістом протоколу слідчого експерименту за її участі від 23.02.2017 з фототаблицями до нього. Наявність деяких розміжностей між показаннями свідка в судовому засіданні та протоколом наведеної слідчої дії, не змінюють встановлені фактичні обставини провадження, зокрема, обставини нанесення ОСОБА_7 численних ударів ОСОБА_10 в різні частини тіла.

Щодо порушення положень ст. 290 КПК України і не відкриття стороні захисту медичних документів історії хвороби ОСОБА_10 та інших речових доказів на підставі яких у кримінальному провадженні проводились експертизи, колегія суддів виходить з того, що стороною захисту клопотання про ознайомлення з матеріалами, які досліджували експерти під час досудового розслідування та судового розгляду не заявлялось, тому, з урахуванням ст. 22 КПК України, слід розуміти, що сторона захисту, самостійно обстоюючи свою правову позицію, не вважала за доцільне скористатися правом на відкриття їй доказів, на підставі яких проводились експертизи.

Колегія суддів вважає обґрунтованими посилання сторони захисту на безпідставність покладення в основу обвинувального вироку висновку судово-медичної експертизи № 03-01/125/40, який судом першої інстанції не досліджений і про дослідження якого не порушувалось питання стороною обвинувачення, тому посилання на вказаний висновок підлягає виключенню з вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.05.2020 щодо ОСОБА_7 .

Інші доводи, викладені стороною захисту в апеляційній скарзі щодо належності та допустимості доказів, були предметом перевірки судом першої інстанції, з оцінкою яких колегія суддів погоджується.

За клопотанням учасників судового провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Зокрема, захисник під час апеляційного розгляду просив повторно дослідити письмові докази в кримінальному провадженні, перелік яких навів в окремому клопотанні від 02.11.2020. Разом з цим обґрунтування такого повторного дослідження доказів захисником фактично зводиться до необхідності надання їм апеляційним судом іншої юридичної оцінки і спростування встановлених судом першої інстанції фактичних обставин провадження.

Оскільки захисником не наведено, а колегією суддів не встановлено, підстав для повторного дослідження судом апеляційної інстанції доказів, у задоволенні наведеного клопотання частково відмовлено і досліджено лише а.п. 211-213 (Т.5) та а.п. 223-225 (Т.3), що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 30.05.2019 № 572/843/17 від 30.05.2019, згідно якої сам по собі факт непогодження з висновками суду першої інстанції не є підставою для повторного дослідження доказів.

Колегія суддів визнає доречними апеляційні доводи захисника про допущення судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, ч. 2 ст. 416 КПК України, з огляду на наступне.

За змістом ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Призначаючи покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу винуватого, який характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий, при невстановленні обставин, що пом`якшують покарання, визнавши обставиною, що його обтяжує скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння і призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, без застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Разом з цим, призначаючи ОСОБА_7 строк покарання, судом першої інстанції не звернуто увагу на положення ч. 2 ст. 416 КПК України про те, що при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Так, вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21.02.2019 ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на вісім років позбавлення волі. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30.10.2019 даний вирок скасовано за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. При цьому, призначене вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21.02.2019 ОСОБА_7 покарання не було предметом апеляційного перегляду і не охоплювалось апеляційними вимогами.

Розглядаючи кримінальне провадження після скасування судом апеляційної інстанції вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21.02.2019, при доведеності тих самих фактичних обставин провадження 29.05.2020 Смілянський міськрайонним суд Черкаської області призначив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України покарання у виді дев`яти років позбавлення волі, чим самим його посилив та погіршив становище обвинуваченого по відношенню до попередньо вироку, скасованого не у зв`язку з необхідністю посилення покарання.

З огляду на наведене, колегія суддів вбачає за необхідне вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.05.2020 щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, пок`якшивши його через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Колегія суддів цілком погоджується з задоволенням судом першої інстанції цивільного позову прокурора, заявленого в інтересах держави, про стягнення на користь лікарень коштів на лікування ОСОБА_10 , а також часткового задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, що заявлені до обвинуваченого ОСОБА_7 та охоплюються сумою заподіяної майнової шкоди, в межах документально підтверджених і понесених витрат.

Щодо часткового задоволення заявленого цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_7 , то його вирішено з урахуванням положень ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України та роз`яснень наведених в постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», тому колегія суддів вважає суму визначену судом до відшкодування такою, що відповідає критеріям розумності і справедливості.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, п. 2 ч. 1 ст.ст. 407, 408, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, змінити.
Пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання з 09 (дев`яти) років позбавлення волі до 08 (восьми) років позбавлення волі.

Виключити з мотивувальної частини вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2020 року посилання суду як на доказ винуватості ОСОБА_7 висновок експерта № 03-01/125/40 від 21.06.2018.

У решті вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2020 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді