ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1140/20 Справа № 174/492/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження № 0000194, за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м Вільногірськ Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді від 29 липня 2020 року застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 вересня 2020 року та визначено заставу в сумі 65 910 грн.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, що підтверджується доданими до клопотання слідчого матеріалами, та встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки він не працює і не має легальних джерел доходів, є особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, підозрюється по даному кримінальному провадженню у вчиненні аналогічних злочинів, а також є розлученим, на утримані неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків, тому слідчий суддя не знайшов підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Визначаючи розмір застави слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, його матеріального становище, зокрема, відсутності легальних джерел доходів, тому дійшов висновку, що застава у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, забезпечить належну поведінку підозрюваного в разі її внесення.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки вважає рішення слідчого судді суворим, та вказує про недоведення прокурором обставин, які зазначалися в клопотанні про застосування запобіжного заходу, а також зазначає, що він не переховувався від органів досудового розслідування, не впливав на свідків, він має місце проживання, реєстрації, та рідних.
В апеляційному суді підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Висновки слідчого судді про обрання ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає правильними.

Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, клопотанням слідчого підтверджується, що Вільногірським ВП Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000194 від 10 червня 2020 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України (Т.1 а.с. 11-15)
27 липня 2020 року, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України. (Т.1 а.с. 288-291)
Перевіряючи підозру стосовно ОСОБА_7 , то апеляційний суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).
Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, яка підтверджується наданими матеріалами, а саме: протоколами огляду місць подій; протоколами огляду речей, протоколами допиту потерпілих, свідків, постановами про визнання та приєднання до провадження речових доказів, висновками експертів, протоколами пред`явлення речей для впізнання за фотозображеннями та протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотозображеннями.
Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 не працює і не має легальних джерел доходів, є особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, підозрюється по даному кримінальному провадженню у вчиненні аналогічних злочинів, а також є розлученим, на утримані неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Слідчий суддя, оцінив всі обставини справи, у зв`язку з чим, дійшов до вірного висновку, що підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не має, так як він не зможе забезпечити запобіганню встановлених слідчим суддею ризиків. Застосований до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 183 КПК України. Застава до підозрюваного також визначена відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Стосовно доводів апеляційної скарги підозрюваного про наявність у нього місця проживання і реєстрації, то апеляційний суд вважає, що вони також не дають підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, за наявності обґрунтованої підозри та встановлених ризиків.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вільногірського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року, якою застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 вересня 2020 року та визначено заставу в сумі 65 910 грн. - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4