Справа № 522/431/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2020 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання власника майна директора ПП «Фалько» ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0008004 від 29.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про скасування арешту майна.
В С Т А Н О В И В:
Директор ПП «Фалько» ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням про скасування арешту, мотивуючи наступним.
Ухвалою слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 29.01.2018 року було накладено арешт на будівлі кафе-бару за адресою: м. Одеса, площа Віри Холодної, 1/1, яка належить на праві приватної власності ПП «ФАЛЬКО» (справа №522/431/18).
На теперішній час відпали правові підстави для арешту нерухомого майна ПП «ФАЛЬКО», оскільки будівля кафе-бару, загальною площею 190,1 кв. м, за вищезазначеною адресою, на підставі зареєстрованої Управлінням ДАБК в Одеській області декларації серія ОД номер 70 про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків ( відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС!), вважається закінченою будівництвом та готовою до експлуатації, проведено будівельно-технічну експертизу ще 23.01.2018 року, будь-які інші слідчі дії не проводяться, будівля не є доказом злочину, а власник майна в рамках даного кримінального провадження не є підозрюваним, обвинуваченим.
Посилаючись на вищевикладене, заявник просив скасувати арешт з вищевказаного майна.
Представник власника майна до судового засідання не з`явився, написав заяву про розгляд клопотання з його відсутності.
Прокурор чи слідчий до судового засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, та їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Розглянувши клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що справді, за вказаних у клопотанні обставин, подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на буде негативним чином порушувати право особи на мирне володіння своїм майном.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що не зважаючи на наявність правових підстав для накладення арешту, на даний час потреби досудового розслідування не вимагають його продовження, так як слідчий жодного разу на виклик до суду не з`явився, за майже три роки застосованого заходу забезпечення кримінального провадження жодних інших процесуальних дій з майном вчинено не було, тому слідчий суддя вважає, що подальший арешт буде незаконно порушувати права осіб, які не мають жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні.
Таким чином з урахуванням вище викладеного та практики Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування арешту з майна.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання власника майна директора ПП «Фалько» ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0008004 від 29.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2017 року на будівлі кафе-бару за адресою: м. Одеса, площа Віри Холодної, 1/1, яка належить на праві приватної власності ПП «ФАЛЬКО» (справа №522/431/18).
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

29.12.2020