Справа № 361/4449/20
Провадження № 1-кп/361/709/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001921 від 26.06.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, невійськовозобов`язаного, з професійно-технічною освітою, неодруженого, такого, що не працює, жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Вдень 25.06.2020 у ОСОБА_4 , який з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебував неподалік домоволодіння АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи протиправний намір, діючи з корисливого мотиву, передбачаючи ймовірну наявність у належній ОСОБА_7 сумці цінних речей, обвинувачений в невстановлений органом досудового розслідування час 25.06.2020 за вищевказаною адресою вихопив із руки останньої сумку з тканини, в якій знаходились кошти в сумі 278 грн., з чужим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним за власним розсудом та завдавши потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Показав, що, перебуваючи зранку 25.06.2020 на рибалці в с. Требухів Броварського району Київської області та побачивши місцевого батюшку з чоловіком, який знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, він підійшов привітатися зі священнослужителем, а той попросив провести незнайомця додому. Ведучи ОСОБА_6 з велосипедом до місця проживання, вони дорогою зустріли ОСОБА_7 , яка сварилась на чоловіка, також нецензурно висловилась на адресу обвинуваченого. Бажаючи помститись ОСОБА_7 за безпідставну образу, він на вул. Ярослава Мудрого в с. Требухів ривком вихопив з руки останньої сумку із тканини, утримуючи яку при собі залишив місце події, на вимоги повернути чужу річ не реагував, з виявлених в ній коштів частину витратив на придбання сигарет і пива, після чого був затриманий співробітниками поліції. Про себе ОСОБА_4 повідомив, що проживає удвох із матір`ю - інвалідом ІІІ групи, та є її єдиною дитиною, до запровадження в Україні карантинних заходів працював кухарем у ресторані «Фермер» м. Бровари, переконаний, що удався до неправомірних дій у зв`язку з перебуванням напідпитку, дуже жалкує про вчинене.

Покази обвинуваченого є послідовними й логічними, відповідають фактичним обставинам справи, тому не викликають у суду сумніву. Оскільки ОСОБА_4 повністю визнав свою вину за ч. 1 ст. 186 КК України та не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлено правильність розуміння ним змісту цих обставин і добровільність його позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши обвинуваченому положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, які характеризують винну особу, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими частиною третьою статті 349 КПК України.

Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна, тому засуджує його за ч. 1 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, думку потерпілої ОСОБА_7 , висловлену в письмовій заяві, яка претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, просить прийняти відносно нього законне рішення, дані про особу ОСОБА_4 , що вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку лікарів психіатра й нарколога не перебуває. Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання винної особи, суд визнає щире каяття, оскільки ОСОБА_4 критично оцінює свою протиправну поведінку та висловлює готовність понести за вчинене передбачене законом покарання; передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, посилено санкцію ч. 1 ст. 186 КК України. За змістом ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння, визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння; за правилами ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, який встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Таким чином, покарання ОСОБА_4 , який інкримінований злочин вчинив 25.06.2020, має бути призначене за санкцією ч. 1 ст. 186 КК України в редакції Закону, що діяв на час вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного суд вважає, що покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, рекомендаціям, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся; передбачені статтею 118 КПК України процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: передані на відповідальне зберігання потерпілій сумку з тканини, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , блістер з таблетками «Фаніган», пластикову картку магазину «Фора», гроші в сумі 278 грн., банківську картку АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_6 , доцільно залишити в розпорядженні власників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, з клопотанням про застосування до вказаної особи запобіжного заходу прокурор ОСОБА_3 під час підготовчого судового засідання і судового розгляду не зверталась.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) грн.

Речові докази, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити в розпорядженні власників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1