Номер провадження: 11-сс/813/2018/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря с/з ОСОБА_5 к
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2020 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001741 від 04.12.2020, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Галі Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузія, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з визначенням застави у сумі 168 160 грн., -
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2020 року, було задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , з визначенням застави у сумі 168 160 грн., так як слідчий суддя прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та поставити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_9 Звіаду запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, так як слідчий суддя не врахував, що:
- потерпілий стверджує, що Колбая Звіад у нього нічого не вкрав;
- Колбая Звіад не переховувався від органів досудового розслідування та суду;
- стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є достатнім та необхідним для запобігання ризикам та належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Також захисник в апеляційній скарзі просить, у разі відмови у застосуванні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, призначити підозрюваному мінімальний розмір застави.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с.) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до Колбая Звіада запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя дотримався вищевикладених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Так, органом досудового розслідування Колбая Звіад підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185КК України, а саме у тому, що 04.12.2020 року, приблизно о 11 годині 30 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, разом із невстановленою особою, перебували біля клініки «Святої Катерини», що розташована за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка 12/1. Знаходячись біля вказаної адреси останні побачили ОСОБА_10 , який знаходився біля свого транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Wagon», д/н/з/ НОМЕР_1 , в якому також перебувала його малолітня донька. Після чого у Колбая Звіада та невстановленої особи виник злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, при цьому предметом свого злочинного посягання вони визначили цінне майно, яке знаходилось в середині вищевказаного автомобіля, а як спосіб заволодіння цим майном - проникнення до вищевказаного транспортного засобу, який належить ОСОБА_10 .
Розробивши між собою злочинний план та розподіливши злочинні ролі, згідно яких, ОСОБА_9 Звіад повинен відволікати увагу ОСОБА_10 , для того щоб, невстановлена особа, таємно проникла до вищевказаного транспортного засобу та вчинила крадіжку.
Реалізуючи свій злочинний план та попередньо домовившись про відведені ролі, Колбая Звіад, наблизився до транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Wagon», д/н/з/ НОМЕР_1 , біля якого знаходився ОСОБА_10 , який в цей час перебував біля дверей водійського сидіння та згідно раніше розробленого злочинного плану та відведеної йому ролі, почав навмисно відволікати увагу ОСОБА_10 , задаючи запитання з приводу місця розташування чоловічого монастиря та правильного маршруту до нього, та за допомогою цих дій, відводити ОСОБА_10 від дверей водійського сидіння до багажнику, для того щоб ОСОБА_10 не побачив злочинних дій невстановленої особи. У цей же час невстановлена особа, скориставшись тим, що Колбая Звіад відволікає увагу та відвів ОСОБА_10 від водійського місця, наблизилась до транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Wagon», д/н/з/ НОМЕР_1 , відчинила передні двері пасажирського сидіння, та проникла до вищевказаного автомобілю, де побачила шкіряну барсетку, чорного кольору, в якій знаходились портмоне темно-голубого кольору «Paul Shark» вартістю 200 гривень, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 , вартості яке не становить, свідоцтво про реєстрацію на автомобіль «Mitsubishi Pajero Wagon», д/н/з/ НОМЕР_1 , вартості яке не становить, свідоцтво про реєстрацію на автомобіль дружини марки «Mersedes» GLK, д/н/з НОМЕР_2 , вартості яке не становить, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , вартості яке не становить, свідоцтво про реєстрацію на автомобіль марки «Nissan Almera», вартості яке не становить, службове посвідчення судді, та дозвіл на зброю травматичної дії Форт 17 та Форт 12, три картки банку «ПриватБанк», банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_3 , яка належить дружині ОСОБА_10 , а також грошові кошти у сумі 3000 гривень.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.
Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування наявності підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу захисника на п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року, де Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманому були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України, питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_9 Звіад підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст.185 КК України, за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Крім того, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_9 Звіад може незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни останніми первинних показань.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_9 Звіад раніше судимий.
Також задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, врахував особу підозрюваного.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування Колбая Звіада
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника про безпідставність задоволення клопотання слідчого про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ст. 182 ч.ч. 4, 5 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та, з урахуванням обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_12 , особи підозрюваного, визначив розмір застави, передбачений межами п.2 ч.5 ст.182 КПК України, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн.

Апеляційний суд вважає, що такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та обрав запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_9 Звіаду у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави.

При перевірці апеляційним судом Одеської області судового рішення не встановлено порушень кримінального процесуального закону, які б потягли скасування ухвали слідчого судді.

Відповідно до вимог ст. 407 КПК України, підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, так як доводи в апеляційній скарзі захисника про те, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, підтвердження не знайшли.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2020 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001741 від 04.12.2020, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 29.12.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4