Справа № 489/3808/20
Кримінальне провадження №1-кс/489/1288/20
УХВАЛА
10 листопада 2020 р. м.Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , слідчого - ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , його представника - адвоката ОСОБА_5 , представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:
До Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_4 про накладення арешту на житлові будинки за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню №0001370, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння ювелірними виробами ОСОБА_4 шахрайським шляхом під приводом їх продажу.
ОСОБА_4 обґрунтовує свою заяву тим, що на початку 2018 він звернувся до ОСОБА_6 з пропозицією придбати у нього браслет та кольє, на що останній погодився, та запропонував передати вказані вироби через ОСОБА_8 , який їхав в Одесу по справам. ОСОБА_9 передав кольє та браслет ОСОБА_10 , який зателефонував та повідомив, що вироби у нього, та через кілька днів той привезе кошти в сумі 60 тисяч доларів США. Проте до теперішнього часу ювелірні вироби або гроші за них не повернув.
24.04.2020 ОСОБА_4 звернувся до Інгульського ВП з заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 .
На теперішній час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження триває, що не позбавляє його права на звернення до суду з відповідною позовною заявою про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння та заявою з забезпеченням позову до ОСОБА_6 .
Вислухавши слідчого, заявника, його представника, та представника власника майна, дослідивши матеріали заяви, приходжу до такого.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.6 ст. 170 КК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Вивчивши матеріали кримінального провадження №0001370, слідчий суддя встановив, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 чи іншій особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні заяви необхідно відмовити, оскільки ОСОБА_4 не доведено підставу забезпечення позову в розслідуваному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 172-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У забезпеченні цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, належне ОСОБА_6 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст оголошений 11.11.2020 о 14:55.

Слідчий суддя: ОСОБА_1