КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» матеріали контрольного судового провадження у кримінальному провадженні № 00000417 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 146, п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - кожному - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто, до 25 жовтня 2020 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, встановиши для нього зобов`язання.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що до дня затримання він проживав за місцем реєстрації, країну не покидав, нікуди не зникав та не переховувався, завжди вчасно з`являвся на їх виклики. На момент затримання мав можливість втекти, але цього не зробив.
Апелянт зазначає про те, що з 2014 року виховував дітей, працював неофіційно, допомагав своїм батькам-пенсіонерам, а на даний час його дитина не відвідує садочок, так як його важко оплачувати, дружина звільнилась з роботи, оскільки немає кому доглядати дітей.
Обвинувачений звертає увагу на те, що під час обшуку у нього нічого забороненого не знайшли.
Апелянт переконаний, що навіть обґрунтована підозра не може бути виправданням щодо тримання під вартою особи. Як зазначає апелянт, відсутні будь-які ризики для тримання його під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.
Як встановлено з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0000417 за обвинуваченням ОСОБА_5 за п. 3, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 за п. 3, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України.

Згідно з перебігом судового засідання, зафіксованому на технічному носії інформації, у судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням, у якому просив продовжити обом обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою строком не менше 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування, ризик впливу на свідків, ризик знищення речових доказів, ризик вчинення іншого злочину.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання, зазначивши про те, що ризики мінімілізовані на час проведення підготовчого судового розгляду, оскільки ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, перебуває у шлюбі, має намір довести свою непричетність до вчинення інкримінованих злочинів, та просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за відсутністю будь-яких доказів на підтвердження наявності ризиків, зазначених прокурором.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - кожному - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто, до 25 жовтня 2020 року.
Суд мотивував своє рішення тим, що обвинуваченим пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, і, в разі доведення вини у вчиненні інкримнованих злочинів передбачено суворе покарання, в тому числі і довічне позбавлення волі.
Як зазначено в ухвалі суду, ризики, на які вказав прокурор, є об`єктивні. Обґрунтовуючи доцільність перебування обвинувачених під вартою, суд врахував високий ступінь ймовірності можливості обвинувачених переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також суд вказав, що відсутні обставини, які б могли в впевнити суд в тому, що обвинувачені в разі послаблення запобіжного заходу, беручи до уваги, що ймовірне покарання за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів суворе, будуть дотримуватись правил запобіжного заходу у виді домашнього арешту .

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Так, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК Українитримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судового розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічним позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з матеріалами контрольного судового провадження питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою вирішено на стадії підготовчого судового розгляду кримінального провадження, а, відтак, обґрунтованість висунутого обвинувачення підлягає перевірці судом першої інстанції шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, та яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні, а, відтак, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо надання оцінки певним обставинам інкримінованих йому злочинів на даній стадії розгляду кримінального провадження є безпідставними.

Колегія суддів враховує, що обвинувачений, хоча і має міцні соціальні зв`язки, проте, виходячи з характеру висунутого обвинувачення та тяжкості покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі доведеності його вини, наявний ризик переховування обвинуваченого від суду та не виконання його процесуальних рішень, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції. .

Також, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі доведеності його вини,обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, у тому числі і мотиви вчинення злочину, які поставлені у вину обвинуваченому, дають підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на свідків з боку обвинуваченого у разі зміни йому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Наявні у кримінальному провадженні обставини у своїй сукупності свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а, відтак, і на наявність підстав для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

З огляду на встановлені обставини, доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3