Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001222 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Києва, громадянки України,

що зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2020 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.10.2020 ОСОБА_6 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України і їй призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити і пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання до штрафу в розмірі 850 гривень. На переконання захисника, суд не врахував, що ОСОБА_6 не судима, щиро розкаялася, визнала вину, і потерпілий матеріальних претензій не заявляв. А тому вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як встановив суд, 16 січня 2020 року близько 18 години 15 хвилин ОСОБА_6 знаходячись у магазині Bershka за адресою: м. Київ, просп. Р. Шухевича, 2-т, з метою таємного викрадення чужого майна взяла в торгівельних рядах жіночі штани вартістю 639 грн. 20 коп. та жіночий топ вартістю 639 грн. 20 коп. і, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, в примірочній кабіні за допомогою ножа та ножиців, які мала при собі, від`єднала від товару магнітні кліпси. Після цього ОСОБА_6 , виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, зберігаючи викрадений товар при собі, направилася до виходу з магазину, але злочин до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки була викрита працівниками охорони магазину.

Обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням і, відповідно, судом, фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та ступінь реалізації умислу, особу винної, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують, і правильно призначив ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на мінімальний строк, встановлений санкцією частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки обвинувачена не працює і в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про наявність у неї джерела доходу, вимоги захисника про необхідність призначення їй покарання у виді штрафу є необґрунтованими.

З огляду на вік ОСОБА_6 та відсутність даних, які б давали підстави вважати, що стан її здоров`я перешкоджає відбувати покарання, саме покарання у виді громадських робіт, яке полягає у виконанні безоплатних суспільно корисних робіт, на думку колегії суддів, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Тому підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання до штрафу, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3