Справа № 352/1773/20
Провадження № 1-кп/352/261/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000307 від 03.08.2019 р., про обвинувачення : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, працюючого неофіційно різноробочим на приватних новобудовх, не одруженого, раніше не судимого відповідно до вимог ст.89 КК України, військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, громадянина України, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_2 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Кримінальний проступок скоєно за наступних обставин.
01.08.2019 року у вечірній час ОСОБА_2 перебував в гостях у приміщенні будинку за адресою АДРЕСА_3 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , разом із своїми знайомими ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Того ж, вечора близько 23 год. 40 хв., ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та ОСОБА_2 перебуваючи у спальній кімнаті вказаного будинку, почули гуркіт та стукіт камінням у вікно, який вчиняв ОСОБА_3 , при цьому останній кликав на вулицю ОСОБА_6 . Однак на дії та заклики останнього, ніхто із присутніх у приміщенні будинку не реагував. Після чого ОСОБА_3 з метою привернення уваги присутніх у будинку ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , у привідчинене вікно кімнати, де знаходились останні, кинув петарду.
Тоді ж, ОСОБА_2 будучи обуреним діями ОСОБА_3 та з метою спричинення йому тілесних ушкоджень вийшов на вулицю, однак не знайшовши останнього та повернувся назад до будинку.
У подальшому, 02.08.2019 близько 04:00 год., ОСОБА_2 перебуваючи у будинку за адресою АДРЕСА_3 вирішив вийти на вулицю по особистих потребах.
Вийшовши із будинку на територію вищевказаного господарства, ОСОБА_2 почув розмову людей із господарського приміщення та вирішив зайти туди, де побачив ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
В цей момент на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин у ОСОБА_2 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких негативних наслідків щодо здоров`я ОСОБА_3 , підійшов до останнього, який підводився з положення лежачи, та наніс йому один удар правою рукою у ділянку нижньої щелепи з ліва та один удар в обличчя, а саме в ділянку носа.
Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозково-лицевої травми зі струсом головного мозку, з переломом правої величної кістки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.
Суд зазначає, що до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, а також письмова заява потерпілого ОСОБА_3 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.
Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, так як він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З врахуванням вищенаведеного, призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, яке у відповідності до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.
До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.
Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд враховує і те, що ОСОБА_2 згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, працюючи займається суспільно-корисною працею, на обліку наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд приходить до переконання, що до підсудного ОСОБА_2 слід застосувати покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.
На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_2 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_2 не обирався.
Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. 368, 370, 382 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) грн.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_2 не обирався.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тисменицький районний суд. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1