В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1697/20
Провадження № 1-кп/348/412/20

05 листопада 2020 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Надвірна Івано-Франківської області в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької областікримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040, які надійшли з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, осіб, які б перебували на його утриманні немає, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.408 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_4 ,

встановив:

Міністерство оборони України та ОСОБА_3 уклали контракт про проходження військової служби терміном до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію. Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 01.12.2016 № 648 майора ОСОБА_3 призначено на посаду помічника начальника штабу - начальника розвідки військової частини НОМЕР_1 . Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2016 №3 майора ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення даної військової частини. З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який досі триває. 13 лютого 2017 року о 09 год. 00 хв. майор ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до військової частини. Такими діями, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбаченийч.3 ст.408 КК України - дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України. У судовому засіданні дав такі показання. 01.12.2016 його призначено на посаду помічника начальника штабу - начальника розвідки військової частини НОМЕР_1 . 13 лютого 2017 року він залишив розташування військової частини, оскільки не бачив цілі у подальшому проходженні служби у смт Делятин. Він хотів би бути на передовій, однак, після передової у нього погіршився стан здоров`я. Тому він звертався з рапортами до керівництва, щоб його звільнили від проходження служби за станом здоров`я. Зазначені рапорти залишили без розгляду. Заробітну плату йому виплачували невчасно і не у повному обсязі. Йому було відомо про особливий період і про кримінальну відповідальність за ухилення від військової служби, однак, подальшого бажання він проходити службу не мав. Залишаючи військову частину він розумів, що ухиляється від служби, однак, повертатися на службу він наміру не мав. Зазначив, що щиро розкаюється, просив його суворо не карати та врахувати те, що він є учасником бойових дій та сумлінно захищав Батьківщину на передовій.

В судовому засіданні суд дослідив докази, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема: копію паспорта громадянина України; копію РНОКПП; вимогу про відсутність судимостей; довідки про не перебування на обліку у лікаря-психіатра та про не перебування на обліку у лікаря-нарколога; довідку про те, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон обвинуваченому не видавали; копію заяви про видачу паспорта; довідку про неперебування на обліку у туберкульозному диспансері; відповідь, згідно з якою обвинувачений зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; довідку відповідно до якої обвинувачений не проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; копію військового квитка серії НОМЕР_2 ; копію контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, згідно з яким контракт укладено на термін до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію; медичну характеристику, відповідно до якої загальний стан здоров`я обвинуваченого відносно задовільний; послужну карту; довідку про безпесередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в м. Бахмут Донецької області; послужний список та виписку з нього, відповідно до якого обвинувачений брав участь у антитерористичній операції на території Донецької і Луганської областей та проходив службу у Республіці Афганістан, за час проходження служби отримав 3 медалі та орден "Красное знамя" за проявлену мужність та відвагу.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Згідно з досудовою доповіддю у обвинуваченого середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, який він становить для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливі за умови здійснення нагляду середнього рівня. У випадку звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням орган пробації вважає за доцільне покласти на обвинуваченого також додатковий обов`язок - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, а також те, що обвинувачений був учасником антитерористичної операції у м. Бахмут Донецької області та сумлінно виконував конституційний обов`язок з захисту Батьківщини на передовій, за період проходження військової служби з 11.06.1987 до 06.10.1988 його неодноразово нагороджували у тому числі і за мужність та відвагу, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням та покласти на нього основні та додатковий обов`язки передбачені ст.76 КК України з урахуванням рекомендацій органу пробації.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком три роки, поклавши на нього такі обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1