Провадження №11-кп/801/175/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000134 від 20.01.2020,
за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2020, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, українця, громадянина України, раніше судимого:
- 20.08.2015 Кам`янсько Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 25.09.2018 Оріхівським районним судом Запорізької області за ст. 391, ст. 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі,
-визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2020 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 25.09.2018 та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з дня ухвалення вироку, а саме з 19.11.2020.
Також судовим рішенням вирішені питання про долю речових доказів, скасування арешту накладеного на майно та стягнення процесуальних витрат.
Судовим рішенням суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 відбуваючи покарання у Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)», за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 26, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлену дату та час, діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який зберігав без мети збуту при собі у прозорому поліетиленовому пакеті у внутрішній поясній частині спортивних штанів.
В подальшому, 20.01.2020 о 10:10 год. ОСОБА_7 , перебуваючи перед приміщенням пральні, що знаходиться на території Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 26, був попередньо повідомлений працівниками вищевказаної установи про те, що буде проведено огляд його речей. У зв`язку з цим, ОСОБА_7 повідомив, що у внутрішній поясній частині штанів, в яких він одягнений, наявний поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яку він носив при собі без мети збуту. Після цього, ОСОБА_7 , знаходячись перед приміщенням пральні, в присутності двох понятих, видав працівникам поліції із внутрішньої поясної частини штанів, в яких він був одягнений, поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком експерта № 207 від 30.01.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонено.
Згідно з висновком експерта № 207 від 30.01.2020, надана на експертизу речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Загальна маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 30,04 г.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку та правильність кваліфікації його дій, просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2020 щодо ОСОБА_7 скасувати на ухвалити новий вирок, яким призначити йому більш м`яке покарання яке не пов`язане з позбавленням волі.
В доводах апеляційної скарги захисник посилається на те, що хоча призначене ОСОБА_7 покарання і не виходить за межі встановлені відповідними статтями закону, але за своїм видом покарання є явно несправедливим внаслідок суворості, так як згідно вимог ч. 1 ст. 309 КК України не передбачено позбавлення волі, а лише її обмеження, хоча і призначено йому остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком суду. Також зазначає, що ОСОБА_7 надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, він щиро розкаюється та повністю визнає свою вину, активно сприяв розкриттю кримінального проступку, даючи детальні пояснення, чим надав критичну оцінку своїм діям та бажає виправити ситуацію, що склалася.
Інші учасники кримінального провадження вирок суду в апеляційному порядку не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 подану захисником апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Орім того, обвинувачений ОСОБА_7 просив суд врахувати при розгляді апеляційної скарги те, що він на даний час є інвалідом третьої групи.

Прокурор ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, посилаючись на її необґрунтованістю та безпідставність, а вирок місцевого суду залишити без змін.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши ретельно доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,колегія суддів апеляційного суду не знаходить їх переконливими, оскільки встановлено, що призначене ОСОБА_7 покарання за своєю суворістю відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, виходячи з наступних підстав.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому перевірці не підлягають.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про те, що, на її думку призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину і його особі.
Так, відповідно до вимог статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно керувався вимогами ст. ст. 65-67 КК України та взяв до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , судом в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу обвинуваченого, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також те, що він щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю кримінального проступку, які суд відносить до обставин, що пом`якшують його покарання.
При цьому, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Окрім того, визначаючу міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції вірно враховано те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, за місцем відбування покарання у Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)» характеризується негативно. Згідно довідки медичної частини філії «Державна установа «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Вінницькій області медична частина № 86 від 31.08.2020 № 101-20 ОСОБА_7 у лікаря психіатра на диспансерному обліку не перебуває. Відповідно до довідки комунального підприємства Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» від 07.04.2020 № 1104 ОСОБА_7 на диспансерному наркологічному обліку у закладі не перебуває. Згідно довідки комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» від 10.04.2020 № 29/1949 ОСОБА_7 на лікуванні не перебував та за медичної психіатричною допомогою не звертався. З довідки комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської Міської Ради Запорізької області від 10.04.2020 № 2204 вбачається, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. У зв`язку з чим колегія суддів не може погодитись з твердженням обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що при визначенні міри покарання суд має також врахувати і те, що він на даний час є інвалідом третьої групи, оскільки такі твердження обвинуваченого нічим документально не підтверджені через відсутність на час його розгляду таких відомостей в матеріалах провадження.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду переконана, що враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчиненого кримінального проступку та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов цілком правильного, законного та обґрунтованого висновку про призначення йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами. Окрім того, судом вірно застосовані вимоги ч. 1 ст. 71 та ст. 72 КК України та за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 25.09.2018 та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді двох років позбавлення волі. За таких підстав колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника та не вважає їх переконливими, які можуть заслуговувати на увагу суду.
Окрім цього, апеляційний суд під час судового розгляду провадження враховує також позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
У зв`язку з цим колегія суддів апеляційного суду переконана, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому на думку колегії суддів, у даному випадку саме такий вид та розмір покарання щодо ОСОБА_7 з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, тому не вбачає достатніх обґрунтованих підстав для його скасування та ухвалення нового вироку яким остаточно визначити обвинуваченому більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі, як того просить у своїй скарзі захисник обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2020 щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який утримується під вартою протягом цього ж часу з моменту отримання ним копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4