490/4500/20 30.07.2020
н/п 1-кс/490/2896/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4500/20
У Х В А Л А

28 липня 2020 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Центрального ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2010 року народження, фізична особа-підприємець, керівник громадської організації "СТОП НАРКОТИК", раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2020 року до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшло клопотання слідчого СВ Центрального ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, у провадженні слідчого відділу Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0002450, зареєстрованого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.07.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час, у невстановленому в ході досудового розслідування місці у ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 , з корисливою метою, із застосуванням у подальшому до останнього фізичного насильства.

Так, у невстановленому місці та у невстановлений у ході досудового розслідування час, діючи умисно, за попередньою змовою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прийшли до згоди на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 з метою заволодіння майном останнього, із застосуванням фізичної сили.

Реалізуючи свій умисел, 25.07.2020 року приблизно о 14:00 год., більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули на парковку за адресою: м.Миколаїв, вул.Московська, буд.46, де побачили припаркований автомобіль марки «Porshe Macan S» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_10 , та у салоні останнього на пасажирському сидінні перебуває сам ОСОБА_11 ..

Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , переконавшись, що за їх протиправними діями ніхто не спостерігає, підбігли до автомобілю марки «Porshe Macan S» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , звідки з водійського місця висадили, шляхом застосування насильства товариша ОСОБА_11 ..

Після чого, ОСОБА_7 сів на водійське сидіння, а ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , у свою чергу сіли на заднє пасажирське сидіння та без будь-яких пояснень своїх дійсних намірів, незаконно заволоділи автомобілем марки «Porshe Macan S» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , та почали свій рух у бік Одеської траси НОМЕР_2 , при цьому застосувавши насильство відносно ОСОБА_10 , шляхом нанесення йому по тілу ударів та прикривання обличчя невстановленим у ході досудового розслідування предметом.

ОСОБА_12 , перебуваючи в автомобілі «Porshe Macan S» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , через короткий проміжок часу, який рахується хвилинами, звертаючи увагу на поведінку ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не розуміючи куди його везуть, висловив своє небажання їхати разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , і виявив бажання залишити автомобіль. Попросив зупинити його і випустити. ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, відмовились зупинити автомобіль та відпустити ОСОБА_10 , продовживши рух автомобіля на швидкості, що позбавляло можливості ОСОБА_10 безпечно залишити автомобіль з власної волі. У подальшому, на автомобільній дорозі М17, автомобіль під керуванням ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції, якими були викриті злочинні дії останніх.

Таким чином, за викладених обставин, у вказаний спосіб, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 незаконно позбавили волі ОСОБА_10 всупереч волі останнього.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час у невстановленому в ході досудового розслідування місці, у ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння автомобілем, що належить ОСОБА_10 , що завдасть потерпілому великої матеріальної шкоди, з корисливою метою, із застосуванням до останнього фізичного насильства.

Реалізуючи свій умисел, 25.07.2020 року приблизно о 14:00 год., більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та прибули на парковку за адресою: м.Миколаїв, вул.Московська, буд.46, де побачили припаркований автомобіль марки «Porshe Macan S» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_10 та у салоні останнього на пасажирському сидінні перебуває сам ОСОБА_11 ..

Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , переконавшись, що за їх протиправними діями ніхто не спостерігає, підбігли до автомобілю марки «Porshe Macan S» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , звідки з водійського місця висадили, шляхом застосування насильства, товариша ОСОБА_11 ..

Після чого, ОСОБА_7 сів на водійське сидіння, а ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , у свою чергу сіли на заднє пасажирське сидіння, та без будь-яких пояснень своїх дійсних намірів, незаконно заволоділи автомобілем марки «Porshe Macan S» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , та почали свій рух у бік Одеської траси НОМЕР_2 , при цьому застосувавши насильство відносно ОСОБА_10 , шляхом нанесення йому по тілу ударів та прикривання обличчя невстановленим у ході досудового розслідування предметом.

У подальшому на автомобільній дорозі М17, автомобіль під керуванням ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції, якими були викриті злочинні дії останніх.

26.07.2020 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

26.07.2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували, оскільки пред`явлена підозра є необґрунтованою, ризики нічим не підтверджені.

Крім того, 27.07.2020 року захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав до канцелярії суду скаргу в порядку ст.206 КПК України на незаконне затримання та тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , в якій просить постановити ухвалу, якою негайно звільнити з-під варти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться в ІТТ м.Миколаєва.

В обґрунтування поданої скарги захисник зазначив, що 25.07.2020 року о 17:15 год. було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України у кримінальному провадженні №0002450 від 25.07.2020 року, про що старшим слідчим СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_13 було складено протокол. 25.07.2020 року ОСОБА_4 було поміщено до ІТТ в м.Миколаєві. Відповідно до ч.2 ст.278 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України у кримінальному провадженні №0002450 від 25.07.2020 року протягом 24 годин з моменту затримання вручено не було, а тому о 17:16 год. 26.07.2020 року він був звільнений з ІТТ м.Миколаєва уповноваженою особою. Однак, в той же день о 19:15 год. 26.07.2020 року його знов було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України у кримінальному провадженні №0002450 від 25.07.2020 року та поміщено до ІТТ м.Миколаєва. Про цей факт також було складено відповідний протокол від 26.07.2020 року слідчим СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 .. Підставами для затримання ОСОБА_4 , відповідно до протоколів про затримання особи від 25.07.2020 року та 26.07.2020 року, були одні й ті ж самі. Таким чином, в одному і тому ж кримінальному провадженні одну і ту ж особу було затримано два рази поспіль, що суперечить Конституції України та діючому кримінально-процесуальному закону. Вимога захисника про негайне звільнення залишилась без розгляду. Наразі ОСОБА_4 незаконно перебуває під вартою.

Підозрюваний та захисник скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги мотивуючи тим, що ОСОБА_4 було затримано 25.07.2020 року безпосередньо після вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину, його було відпущено з ІТТ. 26.07.2020 року ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали додані до клопотання та надані стороною захисту, скаргу адвоката на незаконне затримання та додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.4 ст.208 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно п.4 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Так, 25.07.2020 року о 17:15 год. за адресою: Миколаївська область автодорога М17 (біля повороту на селище Весняне), було фактично затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ст.208 КПК України. Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.07.2020 року, який було складено старшим слідчим СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_13 , ОСОБА_4 було затримано за підозрою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України по кримінальному провадженню №0002450 від 25.07.2020 року. При складанні даного протоколу були присутні поняті та захисник ОСОБА_5 , роз`яснені процесуальні права та обов`язки, проведено обшук затриманої особи та запропоновано надати пояснення, будь-яких зауважень і доповнень до протоколу не надійшло. У зв`язку з тим, що протягом 24 годин ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України у кримінальному провадженні №0002450 від 25.07.2020 року, останнього було звільнено з ІТТ м.Миколаєва.

26.07.2020 року о 19:15 год. за адресою: м.Миколаїв, вул.Декабристів, 8, в присутності захисника ОСОБА_5 , було фактично затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ст.208 КПК України. Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.07.2020 року, який було складено слідчим СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , ОСОБА_4 було затримано за підозрою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України по кримінальному провадженню №0002450 від 25.07.2020 року. При затриманні ОСОБА_4 , окрім захисника ОСОБА_5 , були присутні поняті, роз`яснені процесуальні права та обов`язки, проведено обшук затриманої особи та запропоновано надати пояснення, будь-яких зауважень і доповнень до протоколу не надійшло.

В цей же день, ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України.

28.07.2020 року в межах строків, визначених ст.211 КПК України, слідчий СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернулась до Центрального районного суду м.Миколаєва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.ч.3-5 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Таким чином, за приписами ст.206 КПК України, слідчий суддя може прийняти рішення лише про звільнення особи у разі його незаконного затримання.

Відповідно до ст.208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

З врахуванням пояснень сторони захисту та прокурора, слід зазначити, що затримання підозрюваного ОСОБА_4 26.07.2020 року відбулось із дотриманням встановлено порядку, передбаченого ст.208 КПК України, протокол затримання складений відповідно до вимог КПК України та містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді, відповідно до положень ст.208 КПК України. Істотних порушень прав та свобод людини при складанні даного протоколу слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, слідчим суддею не встановлено обставин, які б викликали у нього обґрунтовані сумніви з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_4 утримується під вартою без відповідних на те підстав та підлягає звільненню з-під варти в порядку ст.206 КПК України, тому у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 слід відмовити.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід виходити з наступного.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, у відповідності до вимог ч.1 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 року №5-328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначених кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження №0002450 від 25.07.2020 року, долученими до клопотання та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 25.07.2020 року;

- протоколом огляду місця події від 25.07.2020 року, а саме ділянки місцевості, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул.Московська, буд.46;

- протоколом огляду місця події від 25.07.2020 року, а саме ділянки місцевості, що розташована неподалік с.Весняне, Миколаївської області;

- протоколом огляду місця події від 25.07.2020 року, а саме ділянки місцевості, що являє собою парковочне місце для автомобіля, яке розташоване навпроти входу до Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області, за адресою: м.Миколаїв, вул.Декабристів, 8, на якому виявлено автомобіль марки «Porshe Macan S» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 25.07.2020 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_10 від 26.07.2020 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 від 25.07.2020 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 25.07.2020 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з свідком ОСОБА_15 від 26.07.2020 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 25.07.2020 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з свідком ОСОБА_16 від 26.07.2020 року;

- протоколом затримання, згідно ст.208 КПК України ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності досліджених під час розгляду клопотання доказів, які об`єктивно вказують на обґрунтованість припущення про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню №0002450 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України.

При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності щодо вини підозрюваного, а з точки зору їх допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальне правопорушення за викладених обставин.

Зокрема, згідно ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже, на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

За такого, слід визнати підозру обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України, а тому приходить до переконання про необхідність вирішувати питання про застосування певного виду запобіжного заходу для затриманої особи.

В своєму клопотанні слідчий, зазначив як ризик, задля запобігання якого необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_4 :

- може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Тому тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях та відсутність офіційних джерел прибутків, може призвести до того, що підозрюваний ухилятиметься від кримінальної відповідальності;

- незаконно впливати та здійснювати тиск на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки останні вказують на причетність ОСОБА_4 та інших осіб до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, а тому враховуючи зухвалість злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, перебуваючи на волі може вживати заходи впливу на них та їх близьких родичів шляхом погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна, з метою зміни ними показів на його користь;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, так як підозрюється у вчиненні особливо тяжкого, корисливого, зухвалого злочину проти чужої йому людини, тобто є суспільно небезпечною особою, а отже є ризик того, що він може чинити й інші протиправні дії, як переховуватись від правосуддя, незаконно впливати на свідків чи продовжувати вчиняти злочини.

Вислухавши доводи прокурора на підтримку клопотання, думку захисника та підозрюваного, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку щодо існування ризиків: можливого ухилення від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення підозрюваним від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення; вчинення іншого кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Вище вказані ризики суд вважає цілком реальними, суттєвими та такими, яким не зможуть запобігти інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, оскільки такі запобіжні заходи, у тому числі і домашній арешт, не створять перешкод спілкування підозрюваного з потерпілим та свідками, які б він не зміг подолати. Зокрема, вони не створять перешкод у спілкуванні ОСОБА_4 з цими особами шляхом розмов за допомогою засобів мобільного зв`язку, Інтернету, тощо.

Крім того, на наявність ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду вказує наступне.

Так, зі змісту ухвали Печерського районного суду м.Києва від 18.05.2020 року, яка була долучена до клопотання про застосування запобіжного заходу, вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000406 від 22.04.2020 року за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України. 27.03.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України. ОСОБА_4 до слідчого для проведення слідчий дій не з`являється, не відповідає на телефонні дзвінки, не проживає за місцем реєстрації та проживання, що свідчить про те, що останній переховується від слідства. В ході проведених оперативно-розшукових заходів за дорученням слідчого, встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не представилось можливим. У зв`язку із зазначеним, 05 травня 2020 року у порядку ст.281 КПК України винесено постанову про розшук підозрюваного ОСОБА_4 .. З урахуванням вказаного, ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 18.05.2020 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні запобіжного заходу, судом також враховано вік підозрюваного, його стан здоров`я, дані про його соціальні зв`язки та спосіб життя, та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст.177 КПК України.

У той же час, стороною захисту не доведено та судом не встановлено, що таким ризикам зможуть запобігти інші передбачені ст.176 КПК України запобіжні заходи, крім тримання під вартою.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким чином відповідає практиці ЄСПЛ.

Згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Центрального ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 22.09.2020 року включно.

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про незаконне затримання, яка подана ним в порядку ст.206 КПК України - відмовити.
На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1