Справа № 621/326/20
Провадження № 1-кп/610/241/2020
УХВАЛА

05.10.2020 Балаклійський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія справу за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001038 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Балаклійського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з метою запобігання яким ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у стані алкогольного сп`яніння. З огляду на суворість покарання, встановленого за вчинення вказаного злочину, а також наявність ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків, відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу прокурор вважав неможливим.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та замінити його на домашній арешт. Зазначили, що ОСОБА_6 ніякої загрози не становить, на свідків та потерпілу впливати не збирається, зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки. У ОСОБА_6 є рідна сестра, яка піклується про нього, та донька. Ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, вважали не доведеними в судовому засіданні.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов'язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

Згідно п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині), за вчинення якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 10.08.2020 стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.10.2020 включно.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд зазначає, що тривалий строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою (запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано йому 19.11.2019) зменшує ризик його переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, однак зважаючи на злочин, який інкримінується обвинуваченому, тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати.

Разом з тим, прокурором в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід на даний час не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, пенсіонер, має постійне місце проживання, у нього є рідна сестра, яка піклується про нього. Відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого прокурором не доведено.

Виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи відомості про особу обвинуваченого та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувати недоцільно та вважає за можливе змінити його на інший, альтернативний запобіжний захід - домашній арешт.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у своєму клопотанні, можливе не лише за умови тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. Достатнім для досягнення вказаної мети буде застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, оскільки виключає можливість обвинуваченого залишати житло цілодобово. Тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та наявність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, поклавши на обвинуваченого обов`язок не залишати місце постійного проживання: будинок АДРЕСА_1 , цілодобово. Такий запобіжний захід суд вважає достатнім для забезпечення виконання обов`язків обвинуваченим ОСОБА_6 та його належної процесуальної поведінки.

Керуючись ст.ст. 8, 177, 181, 331, 371, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженцю с. Козача Лисиця Бєлгородської області, Російська Федерація, громадянину України, який зареєстрований і до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком з 05.10.2020 до 04.12.2020 включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду, негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

-не залишати місце постійного проживання: будинок АДРЕСА_1 , цілодобово;

-за першою вимогою з`являтись до суду;

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала в частині заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду.

Встановити строк дії даної ухвали з 05 жовтня 2020 року до 04 грудня 2020 року включно.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 07 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3