Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 04 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вчиненого за наступних обставин.

02.11.2020 року близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебуваючи поблизу будинку 86 по вул. Перемоги в м. Житомирі, помітили раніше їм невідомого ОСОБА_12 , який йшов навпроти їх та слухав музику в навушниках.

В цей час у ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник спільний злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення будь-якого цінного майна, що належить ОСОБА_12 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_12 , поєднаний із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, маючи на меті подавити волю потерпілого до опору і заволодіти майном ОСОБА_12 , підійшли до останнього та ОСОБА_6 раптово наніс один удар кулаком в верхню частину тулуба потерпілого, внаслідок чого останній не втримавши рівновагу впав на землю. В подальшому ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 не припиняючи свого спільного злочинного умислу продовжили наносити хаотичні удари ногами в область голови потерпілого, нанісши не менше шести ударів останньому.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою, садна чола та правого променево-зап`ястного суглобу.

Таким чином, подолавши волю потерпілого до опору, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на відкрите викрадення майна, з внутрішньої кишені куртки відкрито викрали мобільний телефон марки Meizu m6 note, серійний номер НОМЕР_1 , імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 , вартістю 5999 грн. та навушники торгової марки Хіаоmі Piston Fresh Bloom, серійний номер НОМЕР_4 , вартістю 199 грн.

В той же час ОСОБА_10 з лівої руки потерпілого зняв годинник торгової марки Quardo, вартістю 2500 грн., належного потерпілому ОСОБА_12 .

В цей час ОСОБА_11 , діючи в межах спільної злочинної домовленості перебував відстані близько півтора - два метри від місця вчинення злочину, щоб у разі необхідності повідомити ОСОБА_6 та ОСОБА_10 про можливе викриття дій останніх.

В подальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відкрито викравши майно місце вчинення злочину залишили та розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріального збитку на загальну суму 8 698 грн.

03.11.2020 року по даному факту внесено відомості до ЄРДР за №0003864, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

03.11.2020 року ОСОБА_6 затримано на підставі ст. 208 КПК України та йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

04.11.2020 року ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 на строк 60 днів.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а в матеріалах кримінального провадження містяться фактичні дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та які дають підстави вважати, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальної правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не доведені, а застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 є невиправданим.

Вказує на необґрунтованість підозри та вважає, що вона не підтверджується доказами, які долучені до клопотання.

На його думку, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання, в тому числі протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03.11.20 р., протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , протоколом додаткового допиту потерпілого, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом пред`явлення особи для впізнання, протоколом затримання ОСОБА_6 , повідомленням про вручення підозри, а також і іншими доказами, які в сукупності дають підстави на цій стадії для розумної підозри.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальної правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення з цими висновками погоджується і колегія суддів.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З врахуванням обставин, тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 (злочин віднесено до категорії тяжких), даних про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак з цього висновків не робив та підозрюється у вчиненні нового умисного злочину проти власності, ці обставини в своїй сукупності свідчить про те, що існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки він є схильним до такої поведінки.

Також, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_6 не має постійного місце проживання, не має стійких соціальних зв`язків, не працює, а це свідчить про те, що у нього відсутні стримуючі фактори, що гарантували б його правослухняну поведінку, виконання ним процесуальних обов`язків, а тому апеляційний суд вважає обґрунтованим та законним рішення слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості, на даний час, у застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: