ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №293/2702/20
1-кп/293/1/2021

21 січня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000237 від 18.11.2020 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гута-Юстинівка Червоноармійського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, одруженого, не працюючого, освіта повна середня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідності не має, раніше не судимого

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1,2 ст. 185 КК України,
з участю учасників кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року у невстановлений досудовим розслідуванням день та час у ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки деревини з лісового масиву, який розташований за межами с.Жадьки Черняхівського району Житомирської області , а саме в кварталі № 75 виділу № 2о Потіївського лісництва ДП «Радомишльське ЛМГ».
У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме деревини, керуючись корисним мотивом, ОСОБА_3 на кінській підводі, яку використав як засіб для полегшення вчинення крадіжки та бензопили марки «Тайга», яку завчасно брав з собою з місця свого проживання з метою розпилювання деревини, перебуваючи у лісовому масиві, який розташований за межами с.Жадьки в кварталі № 75 виділу № 20 Потіївського лісництва ДП « Радомишльське ЛМГ », помітив вітровальні дерева породи ясен та дуб.
Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення деревини породи ясен та дуб з вказаної ділянки місцевості, ОСОБА_3 за допомогою бензопили марки « Тайга», розпиляв вітровальні дерева на частини довжиною близько метра та викрав їх.
Викрадену деревину породи дуб та ясен, загальним об`ємом 3м, вартістю 1230 грн. з розрахунком 410 грн. за 1 м, останній перевіз до місця свого проживання, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши державному підприємству матеріального збитку на суму 1230 грн.
Крім того у ОСОБА_3 повторно протягом травня та червня 2020 року, у невстановлені досудовим розслідуванням дні та час, який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на крадіжку деревини з лісового масиву, який розташований за межами с. Жадьки Черняхівського району Житомирської області, а саме в кварталі №75 виділу №20 Потіївського лісництва ДП «Радомишльське ЛМГ».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме деревини, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_3 , на кінській підводі, яку використав як засіб для полегшення вчинення крадіжки та бензопили марки «Тайга», яку завчасно брав з собою з місця свого проживання з метою розпилювання деревини, перебуваючи в лісовому масиві, який розташований за межами с. Жадьки в кварталі №75 виділу №20 Потіївського лісництва ДП «Радомишльське ЛМГ», помітив вітровальні дерева породи дуб та ясен, частини стовбурів яких було відокремлено від кореневої системи невстановленою досудовим розслідуванням особою.
Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення деревини породи ясен та дуб з вказаної ділянки місцевості, ОСОБА_3 за допомогою бензопили марки «Тайга», розпиляв залишки вітровальних дерев на частини довжиною близько одного метра та викрав їх.
Викрадену деревину породи дуб та ясен, загальним об`ємом 8м3. вартістю 3280 грн. з розрахунком 410 грн. за 1 м3, останній перевіз до місця свого проживання, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши державному підприємству матеріального збитку на суму 3280,00 грн.
Крім того ОСОБА_3 повторно, протягом липня, серпня та вересня 2020 року, у невстановлені досудовим розслідуванням дні та час, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на крадіжку дров з лісового масиву, який розташований за межами с, Жадьки Черняхівського району Житомирської області, а саме в кварталі №75 виділу №20 Потіївського лісництва ДП «Радомишльське ЛМГ».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме деревини, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_3 на кінській підводі, яку використав як засіб для полегшення вчинення крадіжки та бензопили марки «Тайга», яку завчасно брав з собою з місця свого проживання з метою розпилювання деревини, перебуваючи в лісовому масиві, який розташований за межами с. Жадьки в кварталі №75 відділу №20 Потіївського лісництва ДП «Радомишльське ЛМГ», де помітив вітровальні дерева породи ясен, частини стовбурів яких було відокремлено від кореневої системи невстановленою досудовим розслідуванням особою, а також вітровальні дерева породи дуб та вільха.
Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення деревини породи ясен, дуб та вільха з вказаної ділянки місцевості, ОСОБА_3 за допомогою бензопили марки «Тайга», розпиляв вітровальні дерева на частини довжиною близько 1 метра та викрав їх.
Викрадену деревину породи дуб та ясен, об`ємом 8м3, вартістю 3280,00 грн. з розрахунком 410,00 грн за 1 м3 та деревину породи вільха, об`ємом 1,5 м3, вартістю 495 грн з розрахунком 330,00 грн за 1 м3, а у цілому загальним об`ємом 9,5 м3, вартістю 3775,00 грн, останній перевіз до місця свого проживання, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши державному підприємству матеріального збитку на суму 3775,00грн. За викладених обставин дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.1 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та ч.2 ст.185 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України. Просив суд суворо не карати.
Представник потерпілого у судовому засіданні надав пояснення про те, що була затримана машина з лісопродукцією з лісу, що розташований у с. Видибор та вилучена на штафмайданчик. У ході досудового розслідування встановлено, що таємне викрадення лісопродукції, яка належить потерпілому вчинив ОСОБА_3 .. Представник потерпілого підтримав позицію прокурора щодо міри покарання обвинуваченому.
При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокуро висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішенні долі речових доказів.
Обвинувачений погодився з думкою прокурора.
Ураховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються, що повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи щодо спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Суд таклж роз"яснив, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.
Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішення долі речових доказів.
Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, дослідивши письмові докази, необхідні для вирішення долі речових доказів, вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за викладеними фактами за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Згідно до ст. 337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.
Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , та встановлено, що він раніш не судимий; офіційно не працевлаштований; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно; на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що і в період досудового слідства і під час судового розгляду останній винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнавав повністю, що свідчить про надання допомоги правоохоронним органам і суду у встановленні обставин справи і активне сприяння у розкритті злочину, щиро розкаявся, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання являється не тільки карою за вчинене кримінальне правопорушення, а й має мету виправлення та перевиховання засуджених.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При призначені покарання суд з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також враховуючи вимоги ст. 65 КК України, приймає також до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку (ч.1 ст. 185 КК України) та до нетяжких злочинів (ч.2 ст. 185 КК України), та які являються суспільно небезпечними, оскільки посягають на право власності.
Водночас суд ураховує позицію прокурора, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, критичне ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до скоєного, тому підстав очікувати продовження обвинуваченим вчинення правопорушень суд не встановив і дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 та 2 ст. 185 КК України та виправлення обвинуваченого без відбування покарання, застосувавши до останнього ст.ст. 75, 76 КК України із покладанням обов`язків, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових злочинів.
Застосування більш суворого виду покарання або ізоляції від суспільства, за конкретних обставин справи і поведінки обвинуваченого, суд визнає явно не справедливим і достатніх підстав для цього не вбачає, так само як і для застосування правил ст. 69 КК України.
Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не надійшло, тому суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілим не пред`явлено, що не позбавляє права останнього, згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.
Стосовно речових доказів у даному кримінальному провадеженні, то суд у порядку ст. 100 КПК України не вирішує питання щодо речових доказів, оскільки дослідженими під час судового розгляду доказами підтверджено, що такі у кримінальному провадженні № 0000237 від 18.11.2020 відсутні. Деревина, яка вилучена у ОСОБА_3 визнана речовим доказом та на таку накладений арешт у межах іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за № 0000198 від 15.09.2020. Вказане підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказазми: постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 15.09.2020 та від 08.10.2020, постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 18.11.2020, ухвалами слідчого судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.09.2020 та від 26.11.2020, постановою про призначення та доручення проведення судової трасологічної експертизи від 18.11.2020.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ч.ст. 100,124, 3 ст. 349, ст. ст. 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання
-за ч.1 ст 185 КК України - у виді 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.
-за ч.2 ст 185 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Черняхівський районний суд Житомирської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, у порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1