Справа № 333/1455/20
Пр. №1-кп/333/407/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001044 від 05 березня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -
В С Т А Н О В И В:
Прокурор Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001044 від 05 березня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В обґрунтування клопотання зазначив, що 10.05.2006 року приблизно о 01.00 годині, невстановлена особа, діючи умисно, шляхом підпалу будинку АДРЕСА_1 , заподіяла потерпілому матеріальних збитків в особливо великих розмірах, а також завдала тяжкі тілесні ушкодженню гр. ОСОБА_6 .

Відомості про вищевказане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001044 від 05 березня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. 30.11.2018 року складено клопотання про проведення слідчого експерименту в буд. № 78 по вул. Плеханова у м. Запоріжжя, яке погоджено прокурором та направлено до Комунарського р/с м. Запоріжжя. Слідчий суддя ОСОБА_7 у задоволенні клопотання відмовила. На всіх учасників досудового розслідування направлено запити щодо характеризуючих матеріалів. Надано доручення про проведення слідчих дій в порядку ст. 40 КПК України, а саме допитів свідків. Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що в 2006 році в нічний час до нього додому прибігла сусідка, яка попрохала допомогти витягти її чоловіка на вулицю з будинку, так як у них сталась пожежа. Коли він прибіг до будинку, то ОСОБА_6 лежав на вулиці біля стіни будинку, а саме під одним з вікон. Коли останнього витягли до автомобільної дороги, то приїхала карета швидкої медичної допомоги. Більш детально він вже нічого не пам`ятає.

Також в якості свідків допитані сусіди ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , але інформації, яка б надавала інтерес отримано не було.

Направлено запит до Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» для отримання списків осіб, раніше засуджених, які в 2006 році знаходились не в місцях позбавлення волі. Згідно відповіді, вищезазначена інформація зберігається на протязі 3-х років, у зв`язку з чим надати списки не є можливим.

В якості свідків допитані особи, які раніше засуджені, але інформації, яка б надавала і оперативний інтерес отримано не було.

Крім того, на ім`я ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 надсилались повістки про виклик, але останні жодного разу для проведення слідчих дій не з`явились.

Також, в порядку ст. 40 КПК України надавалось доручення про виконання слідчих дій, а саме встановлення місцезнаходження свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 .

Таким чином, під час досудового розслідування не встановлено конкретну особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

17.10.2019 року набрав чинності Закон України від 04.10.2019 № 187-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» (далі - Закон), яким частину першу статті 284 КПК України доповнено пунктом 3-1, згідно якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 194 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.

Згідно зі ст. 12 КК України, тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, є злочином тяжким.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Таким чином, з моменту вчинення кримінального правопорушення до теперішнього часу минуло більше, ніж десять років, у зв`язку з чим закінчився відповідний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що в ході досудового розслідування проведені всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлена, а також той факт, що з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше, ніж десять років, і, таким чином, закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, на теперішній час є достатні підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання на підставах, зазначених в клопотанні, просив його задовольнити.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, зазначили, що на досудовому слідстві не проведені всі слідчі дії, направлення на встановлення особи, яка вчинила даний злочин.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до частини другої статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні положення визначені і в частині четвертій ст.38 цього Кодексу, згідно якої на орган досудового розслідування покладено обов`язок застосування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування. Відповідальність за законність та своєчасність дій несе слідчий, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.
Судом встановлено наступне.
Відповідно до п. 3-1 ч.1ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
25.03.2020 року прокурор Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001044 від 05 березня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.
Таким чином, в силу ст.12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст.194 КК України класифікується як тяжкий злочин.
Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
При цьому, суд враховує, що у кожному складі злочину виділяють його елементи, а саме: об`єкт злочину, об`єктивна сторона злочину, суб`єкт і суб`єктивна сторона злочину. У своїй сукупності ці об`єктивні і суб`єктивні ознаки утворюють склад злочину.
Відповідно до ч.1 ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Частина 1 ст.18 КК України передбачає, що суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.
Таким чином, аналізуючи вищевказані норми, суд робить висновок, що кримінальний закон передбачає можливість звільнення від кримінальної відповідальності лиши особи, яка є суб`єктом злочину та вчинила дії, які містять інші суб`єктивні та об`єктивні ознаки складу злочину.
Як видно із матеріалів провадження, за заявою ОСОБА_13 органом досудового розслідування до ЄРДР були внесені відомості про те, що 10.05.2006 року приблизно о 01.00 годині, невстановлена особа, діючи умисно, шляхом підпалу будинку АДРЕСА_1 , заподіяла потерпілому матеріальних збитків в особливо великих розмірах, а також завдала тяжкі тілесні ушкодженню гр. ОСОБА_6 .
Як свідчать матеріали провадження, досудове розслідування проводиться за фактом підпалу будинку, заподіяння матеріальних збитків в особливо великих розмірах, а також завдання тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_6 .
В той же час, з матеріалів доданих до клопотання та матеріалів самого кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування не було встановлено суб`єкта злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.
Таким чином, суд робить висновок, що у кримінальному провадженні за № 0001044 від 05 березня 2014 року, яке розпочато за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України не встановлені всі ознаки вказаного злочину, а отже підстави для закриття провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України у суду відсутні.
В залежності від встановлених досудовим розслідуванням обставин, слідчий приймає процесуальне рішення за результатами оцінки дій саме особи, яка вчинила злочин та саме що до цієї особи може вирішуватися питання про наявність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Та обставина, що жодній особі не було пред`явлено підозру у вчинені злочину, автоматично не тягне за собою підстав для закриття провадження з підстав, передбачених ст. 3-1 ч.1 ст.284 КПК України.
Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження щодо конкретної особи або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Вимоги, якими держава обмежує свої повноваження щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини, носять індивідуальний характер, оскільки окрім перебігу часу вимагається не ухилення від слідства та суду, а також невчинення нового злочину, що неможливо виконати, якщо особа чи особи, які вчинили злочин, не встановлені.
Сама по собі тривалість часу, що пройшов з дня вчинення злочину не є підставою для закриття провадження за наявності у провадженні відомостей про особу, причетність якої до скоєння злочину має бути перевірена під час досудового розслідування.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження № 0001044 від 05 березня 2014 року під час судового розгляду клопотання, слідчі дії у кримінальному провадженні №0001044 від 05 березня 2014 року фактично зведені до допиту свідків в 2006 році. В подальшому протягом майже п`яти років, жодних слідчих дій за вказаним кримінальним провадженням не здійснювалось. Також, суд критично ставиться до посилання прокурора в клопотанні на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2019 року про відмову в клопотанні слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про проведення слідчого експерименту в даному кримінальному провадженні, оскільки слідчим суддею в ухвалі зазначено про відсутність певних відомостей, які необхідно уточнити та перевірити для проведення слідчого експерименту. Наразі матеріали кримінального провадження не містять відомостей, що слідчим в даному кримінальному провадженні були проведенні необхідні слідчі дії для усунення перешкод для проведення слідчого експерименту, які суд вважає необхідними для встановлення всіх обставин події.
17 жовтня 2019 року набрав чинності Закон № 187-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства", який запроваджує певні зміни у порядку здійснення кримінального провадження та його закриття.
Невстановлення особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності - підстава для закриття кримінального провадження.
Закриття кримінального провадження у разі невстановлення винної у вчиненні кримінального правопорушення особи протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Між тим, відповідно до ст.ст.283,284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.
Внесення змін до Кримінального процесуального Кодексу, зокрема шляхом доповнення частини першої ст.284 цього Кодексу пунктом 3-1, не звільняють слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання їх обов`язків, визначених процесуальним законом.
Оскільки судом встановлено, що порушене прокурором питання закриття кримінального провадження хоча формально і підпадає під дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства», що набрав чинності 17.10.2019 року, яким частину першу ст.284 КПК України доповнено пунктом 3-1 щодо можливості закриття кримінального провадження в разі не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, але суперечить завданням та загальним засадам кримінального провадження, в задоволенні клопотання слід відмовити.
Твердження прокурора про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила злочин, є передчасним, тому клопотання прокурора про закриття кримінального провадження не відповідає завданням та засадам кримінального провадження.
При таких обставинах суд приходить до висновку, що у кримінальному провадженні № 0001044 від 05 березня 2014 року, яке розпочато за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України не встановлені всі ознаки вказаного злочину, а отже підстави для закриття провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України у суду відсутні, суб`єкта злочину не встановлено, тому клопотання прокурора не відповідає вимогам Закону, є необґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для закриття кримінального провадження № 0001044 від 05 березня 2014 року на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України не встановлено.
Керуючись ст.26, ст. 284 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001044 від 05 березня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, - відмовити.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1