печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001113 від 16.11.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

11.12.2020 Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором групи прокурорів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001113 від 16.11.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, проте закінчити досудове розслідування у зазначений строк не представляється за можливе, у зв`язку із необхідністю виконати вимоги ст. 290 КПК України та скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів кримінального провадження. Разом з тим, заявлені ризики, які існували при застосуванні до підозрюваного міри запобіжного заходу, не втратили свою актуальність, а відтак запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, зазначив, що вказані ризики у клопотанні нічим не підтверджуються, підозра є необґрунтованою.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Так, згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

При цьому, абсолютність права на свободу не передбачена ні Конституцією України, ні іншими джерелами права, зокрема Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судовим розглядом встановлено, що У провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебуває кримінальне провадження, матеріали якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 06.03.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 345 КК України.

16.11.2020 Офісом Генерального прокурора із кримінального провадження № 0000171 в окреме провадження № 0001113 виділено матеріали досудового розслідування, щодо підозрюваних ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які за попередньою змовою групою осіб, в ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. № 13, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вимагали у потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 50 000 гривень.

Під час проведення досудового розслідування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , засудженому 04.05.2018 Подільським районним судом м. Києва за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України до позбавлення волі строком на 14 років, 25.06.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

04.08.2020 Печерським районним судом міста Києва підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Термін дії запобіжного заходу, обраного судом, визначено в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж до 09.09.2020 включно.

Постановою від 25.08.2020 у кримінальному провадженні № 0000171 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_8 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 25.09.2020 включно.

01.09.2020 Печерським районним судом міста Києва ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 25.09.2020.

22.09.2020 Печерським районним судом м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000171 від 06.03.2019 продовжено до п`яти місяців, тобто до 25.11.2020.

23.09.2020 Печерським районним судом міста Києва ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 22.11.2020.

18.11.2020 Печерським районним судом міста Києва ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17.12.2020 включно.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах.

Наряду з вказаним, слідчий суддя враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та продовженні його дії.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні сторони обвинувачення та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя приймає до уваги, що 17.11.2020 року підозрюваним ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та їх захисникам, а також потерпілому ОСОБА_9 повідомлено про завершення досудового розслідування та відкрито матеріали кримінального провадження № 0001113 в порядку ст. 290 КПК України і надано доступ до матеріалів кримінального провадження і речових доказів з можливістю ознайомлення з ними.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 закінчується 17.12.2020 включно, проте закінчити досудове розслідування у зазначений строк не представляється за можливе, у зв`язку із необхідністю виконати вимоги ст. 290 КПК України та скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів кримінального провадження.

За викладених обставин, вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Так, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

При вивченні матеріалів клопотання, особи підозрюваного та обставин за яких було вчинено кримінальне правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, стороною обвинувачення достатньо обґрунтовано доведено наявність ризиків, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 за сприяння працівників ДУ «Київський слідчий ізолятор», які встановлюються органом досудового розслідування, мав змогу вільно пересуватися між корпусами даної установи та здійснювати психологічний тиск на потерпілого, а також залучав осіб поза місцями позбавлення волі для вчинення кримінальних правопорушень та легалізації незаконно здобутих грошових коштів, які за вказівкою останнього мають змогу здійснювати психологічний та фізичний тиск на свідків у даному кримінальному провадженні, сторона обвинувачення вважає, що не застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може сприяти його можливим намірам, незаконно вплинути на потерпілого та свідків, тобто наявні ризики, визначені п. 1 ч. 3 ст. 177 КПК України.

Прокурором доведено, що необхідність продовження строку обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується його можливістю, як особисто, так і через коло своїх знайомих, впливати на потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 .

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному (позбавлення волі від трьох до семи років) у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, підтверджують доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, те, що на даній стадії досудового розслідування не можливо закінчити досудове розслідування, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти ризикам.

Наряду з вказаним, слідчий суддя вважає за необхідне зауважити, що питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Згідно з ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи дану норму кримінального процесуального закону та обставини інкримінованого підозрюваному діяння, наслідки його вчинення, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави при продовженні строків тримання під вартою.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0001113 від 16.11.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без права внесення застави, до 09.01.2021 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1