ЄУН 174/489/20
н/п 1-кп/174/78/2020
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2020 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000181 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Грушевата П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна вища, розлученого, не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 20.03.2020 р., близько 10.55 годин, знаходився біля входу до магазину «Весна», розташованого в будинку №38-А по вул.Молодіжній в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, де ліворуч від входу до вказаного магазину побачив не пристебнутий велосипед «Discovery», в результаті чого в останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_5 .

У той же день, тобто 20.03.2020 р., близько 11.00 годин, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, продовжуючи знаходитись біля входу до магазину «Весна», розташованого за вищевказаною адресою, впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав не пристебнутий велосипед «Discovery», бувший у користуванні вартістю 2716,67 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 2716,67 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю і показав, що 20.03.2020 р., близько 11.00 годин проходив повз магазин «Весна» і побачив велосипед марки «Discovery» який знаходився біля входу. Поблизу нікого не було, взяв цей велосипед та відкотив до себе додому. Хотів залишити його собі, але у нього виникли фінансові труднощі, тому здав велосипед у ломбард, отримав 250 грн., які витратив на власні потреби. У вчиненому щиро кається.

Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, факт вчинення кримінального проступку ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані по ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння, обставини, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, при судовому розгляді справи не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд на підставі ч.1 ст.66 КК України відносить його щире каяття.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення та не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005р., «Ізмайлов проти Росії» від 16.10. 2008 р.)

Врахувавши обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 367- 371, 373, 374, 376, 381 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1