КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділу Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні дані щодо якого внесено в ЄРДР за № 0000428 від 21 лютого 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі вказав, що слідчим та прокурором не доведено необхідність арешту майна, зокрема не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, правові підстави для задоволення клопотання про арешт відсутні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайоного суду Київської області від 19 червня 2020 року, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000428 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, задовольнити та накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 .

Як зазначає прокурор, 23 квітня 2020 року відповідно до ст. ст. 42, 278 КПК України ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, та який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є особливо тяжким.

Апелянт вказує, що ОСОБА_8 на праві приватної власності належить майно: транспортний засіб - причіп легковий, марки «КНОТТ», моделі «91Н», 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб - автомобіль, марки «TOYOTA», моделі «HIGHLANDER», 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На думку прокурора, з метою упередження пошкодження, втрати, знищення, використання, передачі вказаного майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, відшкодування завданої діями підозрюваного матеріальної шкоди, а також забезпечення дієвості кримінального провадження, є необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

В судове засідання власник майна та його представник не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що прокурором не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2020 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, Слідчим відділом Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000428 від 21 лютого 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, та який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є особливо тяжким.

За таких обставин, наявні достатні підстави вважати, що належне ОСОБА_8 майно може бути конфісковане за вироком суду.
При цьому, ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочину, яким державі задано шкоди на суму 3 489 988 гривень 55 копійок.

Виконуючи закріплений у ч. 2 ст. 170 КПК України обов`язок слідчого, прокурора вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваному Красницьк ОСОБА_9 належить наступне майно: причіп легковий, марки «КНОТТ», моделі «91Н», 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_1 ; транспортний засіб, марки «TOYOTA», моделі «HIGHLANDER», 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_4 , реєстраційний номер: НОМЕР_5 ; земельна ділянка із кадастровим номером :02:001:0054, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08 - на праві оренди, орендодавцем якої є Головурівська сільська рада Бориспільського району Київської області (код за ЄДРПОУ - 04363515); частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 34127212 - 1/4 на праві приватної спільної часткової власності.
Факт належності вказаного нерухомого майна підозрюваному ОСОБА_8 підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та інформацією з Регіонального сервісного центру МВС в Київській області № 3243.
11 червня 2020 року слідчий слідчого відділу Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.
Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт зазначеного майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на те, що слідчим та прокурором не доведено необхідність арешту майна, не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, та відсутні правові підстави для задоволення клопотання про арешт майна.
З таким висновком колегія суддів погодитись не може.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Також, положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як свідчать матеріали даного провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою конфіскації майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, яке належить ОСОБА_8 , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та інформацією з Регіонального сервісного центру МВС в Київській області № 3243, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, посилання слідчого судді на те, що органом досудового розслідування не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки слідчим надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою конфіскації майна у даному кримінальному провадженні, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні слідчого майно.
Таким чином, доводи прокурора є слушними щодо того, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності наявності достатніх правових підстав для арешту майна не відповідають як матеріалам судового провадження так і вимогам КПК України.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 погодженого із прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного в ЄРДР № 0000428 від 21 лютого 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 погоджене із прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного в ЄРДР № 0000428 від 21 лютого 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000428 від 21 лютого 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України на наступне майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- причіп легковий, марки «КНОТТ», моделі «91Н», 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_1 ;
- транспортний засіб, марки «TOYOTA», моделі «HIGHLANDER», 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_4 , реєстраційний номер: НОМЕР_5 ;
- земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:0054, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08 - на праві оренди, орендодавцем якої є Головурівська сільська рада Бориспільського району Київської області (код за ЄДРПОУ - 04363515);
- 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 34127212 - 1/4 на праві приватної спільної часткової власності.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3834/2020
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_10
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1