Справа №: 398/1881/19
провадження №: 1-кп/398/146/20
УХВАЛА
Іменем України

"16" грудня 2020 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрія судове провадження стосовно

ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та

ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку застосування запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зазначивши, що на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики, встановлені при обранні та продовженні строку вказаних запобіжних заходів, а строк дії ухвали про продовження строку застосування запобіжних заходів відносно обвинувачених спливає 02.01.2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечували щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили змінити його на більш м`який - домашній арешт, мотивуючи відсутністю зазначених прокурором ризиків. ОСОБА_6 запевняв, що домашній арешт можливо застосувати до нього, бо наявна квартира, де він може бути. Дана квартира належить його рідній сестрі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник не заперечували щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заслухавши думки учасників процесу та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не одружені, не працюють.

Вирішуючи питання щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 та домашнього арешту відносно ОСОБА_7 судом враховано факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження ОСОБА_6 , а також домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , на даний час не зменшились та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 має непогашені судимості за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів проти власності, що може свідчити про бажання уникнути покарання у разі доведенності вини, свідки у даному провадженні не допитані, тому суд дійшов висновку, що продовжують існувати ризики. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраних обвинуваченим запобіжних заходах відпала, судом не встановлено та встановлені ризики не зникли і не зменшилися.

Суду не надано доказів того, що підстави та ризики, якими обґрунтовувалось обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, зменшилися чи перестали існувати.

Відтак, вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Таким чином, суду не надано будь-яких даних стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченим.

Крім того, суду не надано докази того, що наявне місце проживання у ОСОБА_6 та власники не заперечують щодо застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт та проживання останього.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для зміни запобіжного заходу немає, тому суд дійшов висновку про необхідність продовження строку застосування запобіжних заходів, які застосовувалися судом раніше.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 331, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів: з 16 грудня 2020 року до 13 лютого 2021 року включно.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на два місяці з 16 грудня 2020 року, заборонивши йому залишати з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин будинок АДРЕСА_1 , щоденно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_8 НЕРОДА