ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 657/637/18
Номер провадження : 11-кп/819/1001/20 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.3 ст.15,ч.1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2020 року вересня місяця 15 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченої: ОСОБА_7
Захисника ОСОБА_8
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в режимі відеоконференції залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження №0000050, апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_10 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,
в с т а н о в и в:
Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 липня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дубровне Ярківського району Тюменської області, громадянки України, молдованки за національністю, з повною середньою освітою, не одруженої, пенсіонерки, не працюючої, зареєстрованої і проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої, визнано винною та засуджено за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на 7 років позбавлення волі.
За вироком суду, 21 січня 2018 року в смт. Мирне Каланчацького району Херсонської області в спальній кімнаті житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , після суперечки, яка сталася близько 17-00 години на ґрунті неприязних стосунків між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , близько 18-40 години ОСОБА_7 , взявши кухонний ніж з чорною рукояткою зі столику у спальні, пройшла до сусідньої кімнати, де відпочивали ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 , і з метою заподіяння смерті умисно нанесла ОСОБА_10 чотири удари в ліву частину грудної клітки, спричинивши своїми діями ОСОБА_10 , 1959 р.н., тілесні ушкодження у вигляді; а) проникаючих (дві рани у 2 міжребер`ї) колото-різаних поранень грудей зліва з ушкодженням верхньої частки лівої легені, крововиливом у плевральну порожнину; б/ двох колото-різаних сліпих непроникаючих ран грудей ліворуч в 3 міжребер`ї по передній пахвовій лінії, які виникли від дії гострого колюче - ріжучого предмету типу клинка ножа незадовго до госпіталізації 21.01.2018 року, і відповідно до висновку судово-медичної експертизи №25 К/к від 14.02.2018 року ушкодження групи а/ відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, ушкодження групи б/ відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, однак свій злочинний умисел, направлений на позбавлення ОСОБА_10 життя, ОСОБА_7 не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки її протиправні дії були зупинені ОСОБА_11 .
Вказаними умисними діями обвинувачена ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.3 ст.15 - ч.1 ст. 115 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила всіх дій, які вважала необхідним вчинити для доведення злочину до кінця.
На вказаний вирок суду захисник, потерпіла та прокурор подали апеляційні скарги.
- захисник в апеляційній скарзі вважає вирок суду таким, який підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що в судовому засіданні не доведено поза розумним сумнівом доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину. Вказує що судом в порушення вимог КПК підготовче судове засідання було проведено у відсутності потерпілої. Захисник в апеляційній скарзі зазначає, що судом порушено ст. 10,22,23 КПК України, де було спілкування членів колегії з прокурором стосовно складання нового обвинувального акту.
Вказує, що судом як доказ було визнано речові докази, які не відкривались стороною обвинувачення стороні захисту. Вважає що суд при посиланні у вироку як на доказ покази потерпілої, поза увагою залишив той факт, що під час відповідей на додаткові питання потерпіла зазначала, що точно не пам`ятає як образила та що саме вчинила по відношенню до обвинуваченої перед тим як остання нанесла їй удари ножем, що була в неадекватному стані через випиту значну кількість спиртного. Захисник вказує, що суд не дав належної оцінки висновку судово-медичної експертизи що у обвинуваченої виявлені тілесні ушкодження, які фактично свідчить про застосування до обвинуваченої фізичної сили. Потерпіла при цьому не заперечувала що вона наносила удари обвинуваченій. Посилається на тещо судом не враховано належним чином обставини які пом`якшують покарання. Просить вирок суду скасувати, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
потерпіла ОСОБА_10 в апеляційній скарзі вважає вирок суду таким, який підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що в судовому засіданні не доведено поза розумним сумнівом доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину. Вказує що судом в порушення вимог КПК підготовче судове засідання було проведено у відсутності потерпілої. Захисник в апеляційній скарзі зазначає, що судом порушено ст. 10,22,23 КПК України, де було спілкування членів колегії з прокурором стосовно складання нового обвинувального акту.
Вказує, що судом як доказ було визнано речові докази, які не відкривались стороною обвинувачення стороні захисту. Вважає що суд при посиланні у вироку як на доказ на її покази не врахував, що вона точно пам`ятає що образила обвинувачену і спровокувала її. Просить вирок суду скасувати, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції так як обвинувачена хворіє і помре в місцях позбавлення волі.
прокурор в апеляційній скарзі просив вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та на підставі ч. 5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченій строк покарання попереднє ув`язнення з 21.09.2018 по 19.12.2019 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення до 1 дня позбавлення волі. Вказує що обвинувачена з 2109.2018 по 19.12.2019 року знаходилась під вартою, а судом у вироку це не враховано.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційних скарг, думку прокурора, про підтримку апеляції прокурора, обвинувачену та її захисника, які підтримали свої апеляції, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вимогами ч.1 ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.370 КПК України вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст.374 КПК України та роз`яснень, які містяться п. 15-18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», зі змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.93; № 12 від 03.12.97; № 6 від 30.05.2008р. - мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою підстави для цього. Суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто, всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово, в умовах, що виключають будь-яке втручання у вирішенні конкретних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгулі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Як вбачається зі змісту вироку та матеріалів провадження, судом не дотриманні вимоги кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів у провадженні.

За вироком суду, дійшовши висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, при цьому належним чином не мотивував своє рішення, не проаналізував і не дав відповідної оцінки доказам обвинувачення у їх сукупності, частину доказів визнав допустимими, не навів у вироку переконливих мотивів, із яких він взяв до уваги ці докази, так вказавши у вироку що досліджені в судовому засіданні речові докази, такі як одяг потерпілої та ніж як знаряддя злочину, не були відкриті стороні захисту прийняв їх як доказ, встановивши що у обвинуваченої наявні тілесні ушкодження вказав зо твердження обвинуваченої несправедливі не зважаючи на заперечення щодо них сторони захисту, обмежившись лише перерахуванням доказів обвинувачення, коротко розкриваючи їх зміст, не зазначаючи, які обставини ними підтверджуються або спростовуються, що є недопустимим.

Колегія суддів вважає, що суд не дав належної оцінки показам потерпілої про те що вони знаходились в стані сп`яніння, сварились, що вона відштовхнула обвинувачену і та впала, що як їй наносились тілесні ушкодження вона не бачила так як спала.

Тобто, суд на обґрунтування свого висновку, щодо винності обвинуваченого, належним чином не перевірив та не спростував твердження сторони захисту, а обмежився формальним посиланням, що вина у вчиненні інкримінованого злочину доведена зібраними та дослідженим у справі доказами, при цьому суд не розкрив зміст показів свідків, у яких іде мова про фактичні дані, що стосуються доказуваних обставин, які спростовують їх показання.

Крі того, згідно матеріалів кримінального провадження прокурором ОСОБА_12 (затверджено прокурором ОСОБА_13 ) 05.03.2019 року було викладено нове обвинувачення та складено новий обвинувальний акт (т.3 а.п.12-16), яке стороні захисту та потерпілій не вручались(розписки відсутні), судове засіданні 05.02.20290 року було відкладено для підготовки прокурором обвинувального акту російською мовою для вручення обвинуваченій (т.3 а.п.69), при цьому в матеріалах кримінального провадження присутній переклад обвинувального акт вже від 24.02 2020 року затверджено прокурором ОСОБА_14 , оригінал вказаного обвинувального акту в матеріалах кримінального провадження відсутній, який начебто був долучений до справи(т.3 а.п.81,82), тобто не зрозуміло за яким обвинувальним актом суд приймав рішення щодо обвинуваченої.

Колегія суддів, також вважає, що підлягають задоволення вимоги апеляційної скарги прокурора про неправильне застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, є де судом не враховано що обвинувачена з 21.09.2018 по 19.12.2019 року знаходилась під вартою.

Враховуючи те, суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та порушив загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України, а саме: законність; презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини; забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в подані ними своїх доказів і доведені перед судом їх переконливості, які відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України виключають можливість ухвалення нового вироку апеляційним судом, і про це не ставиться питання апелянтами, вирок суду не можна визнати законним та обґрунтованим, тому він має бути скасований та призначений новий розгляд у суді першої інстанції згідно з п.3 ч.1 ст.409,ст. 410, 411, ч.1, 2 ст. 412, п.1 ч.1 ст.415 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин колегія суддів, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Під час нового судового розгляду суду належить дослідити докази у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами КПК України, надати їм належну оцінку та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, апеляційні скарги належить задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412 ч.1, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_10 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції задовольнити частково.
Вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України скасувати та призначити новий розгляд в тому ж суді, але в іншому складі суду.
Запобіжний захід не обирати.

Ухвала набирає законної сили та оскарженню не підлягає.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після постановлення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/