ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
представника власника
та користувача майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000202 від 07 липня 2020 р. за апеляційною скаргою прокурора Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 липня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, в задоволенні клопотання слідчого СВ Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погодженого із прокурором Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження №0000202 внесеного до ЄРДР 07 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240 КК України - відмовлено.

ЄУНСС №724/993/20 Слідчий суддя І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-сс/822/178/20 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст. 309 КПК України

Вилучений 07.07.2020 року під час огляду місця події спеціалізований вантажний самоскид марки «MAN», моделі «19.372», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернуто особі, в якої він був вилучений.

Доводи апеляційної скарги.
Прокурор ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі вважає дану ухвалу суду щодо відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, незаконною з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

У відповідності до вимог частин 3 та 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Вказує, що у разі не накладення арешту на спеціалізований вантажний самоскид марки «MAN», моделі «19.372», реєстраційний номер НОМЕР_1 , він може бути прихований, відчужений, пошкоджений чи знищений, що призведе до неминучої втрати речового доказу.

Крім того зазначає, що в ході судового розгляду доведено можливість використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, а також можливої спеціальної конфіскації вказаного майна, оскільки саме воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України та підлягає спеціальній конфіскації, відповідно до ст. 96-1, 96-2 КК України.

У зв`язку з чим просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою накласти арешт на зазначене вище майно.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги учасника провадження, думку прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги та наполягав на їх задоволенні, заперечення представника користувача та власника майна - ОСОБА_6 , який просив залишити рішення слідчого судді без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно, перевірялись слідчим суддею, при цьому було вислухано доводи прокурора щодо накладення арешту на майно, користувача майна ОСОБА_9 та в його інтересах представника ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_10 , а також взято до уваги клопотання власника майна ОСОБА_11 , які заперечували проти накладення арешту на автомобіль, досліджено матеріали додані до клопотання, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна чи відмови в такому.

На думку колегії суддів, слідчим суддею дотримано вимог чинного законодавства в повному обсязі та обґрунтовано прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Зі змісту ч.1 ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

З наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження слідчим суддею, вбачається, що 07.07.2020 року до ЄРДР за номером №0000202 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України.

Відповідно до якого, 07 липня 2020 року, приблизно о 12 год. 13 хв. в адміністративних межах с. Ширівці, Хотинського району, Чернівецької області в урочищі «Ямаш», працівниками УСБУ в Чернівецькій області було виявлено спеціалізований вантажний самоскид марки «MAN», моделі «19.372», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 та гусеничний екскаватор марки «TAKEUCHI» моделі «TB180FR», серійний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , які з порушенням правил охорони надр здійснювали видобування піщаногравійної суміші, чим спричинили безпеку для довкілля.

Під час огляду місця події, було виявлено та вилучено спеціалізований вантажний самоскид марки «MAN», моделі «19.372», реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_11 , та який перебуває у користуванні у ОСОБА_9 . Даний транспортний засіб був виявлений на місці події, де незаконно видобували корисні копалини, а саме піщаногравійну суміш.

Постановою слідчого від 08.07.2020 р., автомобіль марки «MAN», моделі «19.372», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Достовірних даних про те, що ОСОБА_9 , який керував спеціалізованим вантажним самоскидом, на який слідчий та прокурор просили накласти арешт, та як зазначено в ЄРДР, з порушенням встановлених правил охорони надр здійснював видобування піщано-гравійної суміші, чи створив небезпеку для довкілля, відповідно до вимог ч.1 ст. 240 КК України, у матеріалах клопотання про накладення арешту відсутні, про що слідчий суддя у своєму рішенні навів відповідні обґрунтування.

Так, в суді першої інстанції була допитана свідок ОСОБА_10 , яка вказала, що працює сільським головою і до неї звернулася група односельчан, з проханням надати дозвіл на видобуток піщаної суміші для ремонтування дороги загального користування громади, яку розмили дощі. Також вказані особи запевнили, що зроблять дані роботи власним коштом. Крім того, ОСОБА_10 відомо, що ОСОБА_9 безкоштовно надав техніку для перевезення цієї суміші. Одночасно повідомила, що сільська рада в 2006 році прийняла рішення про видобуток піщаної суміші в урочищі «Біля хатки», де і була вибрана суміш для ремонту дороги.

Такі покази свідка ОСОБА_10 , жодним чином прокурором не спростовані в районному суді, ні в своїй апеляційній скарзі, а також в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Доводи прокурора в частині того, що сам ОСОБА_9 не заперечував факту видобування піщано-гравійної суміші спеціалізованим вантажним самоскидом та те, що він був за кермом даного транспортного засобу, не заслуговують на увагу колегії суддів та не дають підстав для накладення арешту на вказане майно, крім того слідчий суддя надав вичерпну відповідь з приводу цього.

Зокрема, як вбачається із клопотання слідчого про накладення арешту на майно, останній сам вказує на те, що спеціалізований вантажний самоскид марки «MAN», моделі «19.372», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , перебуває у власності ОСОБА_11 , жителя с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області.

Будь-яких інших доказів та конкретних фактів, які б свідчили про користування спірним майном ОСОБА_9 до матеріалів клопотання не додано та в апеляційній інстанції прокурором не долучено, що є порушенням п.3 ч.2 ст. 171 КПК України.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Визнання слідчим зазначеного спеціалізованого вантажного самоскиду марки «MAN», моделі «19.372», реєстраційний номер НОМЕР_1 речовим доказом в цьому кримінальному провадженні, само по собі, не може бути підставою для накладення арешту на це майно.

Відповідно до витягу з ЄРДР, який міститься у матеріалах судового провадження, вказане провадження здійснюється за ч.1 ст. 240 КК України і на час слухання клопотання, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, підозра нікому не висунута, не доведена істотна шкода або інші кваліфікуючі ознаки цього злочину. Крім того, вказана санкція статті не передбачає конфіскації майна, а також спеціальної конфіскації, передбаченої ч.1 ст. 96-1 КК України, як про те стверджує прокурор в своїй апеляційній скарзі. Сторона обвинувачення нічим не довела об`єктивну сторону ст. 240 КК України.

Доводи апелянта про необхідність накладення арешту на спеціалізований вантажний самоскид марки «MAN», моделі «19.372», реєстраційний номер НОМЕР_1 не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання слідчим суддею, так і під час апеляційного розгляду, оскільки прокурором в апеляційній скарзі не доведено та не спростовано висновків слідчого судді в ухвалі, а також не надано нових доказів та документів в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про відсутність достатніх підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України.

Інші доводи апелянта також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 132, 170-173, 309, 392, 395, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 липня 2020 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3