печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
07.10.2020 слідчий першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , за погодження прокурора першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді ОСОБА_1 з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Iphone Model A 1586 IMEI: НОМЕР_1 , з метою збереження речових доказів.

У судове засідання слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що Першим відділом Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000777 від 21.09.2020, щодо співробітників Уманського ВП ГУ НП в Черкаській області та фізичних осіб, якими вимагається від громадянина неправомірна вигода в сумі близько 3,5 тисяч доларів США, за вирішення питання щодо не притягнення громадянина до кримінальної відповідальності, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що посадові особи Уманського ВП ГУ НП в Черкаській області за співучасті фізичних осіб розробили протиправну схему вимагання та отримання неправомірної вимоги в розмірі 3500 доларів США від громадян за вирішення питання щодо невнесення відомостей до ЄРДР та не притягнення громадянина до кримінальної відповідальності.

В клопотанні слідчий зазначив, що в подальшому 02.10.2020, працівниками ВБКОЗ СБУ в Черкаській області було вручено ОСОБА_6 попередньо оглянуті та ідентифіковані грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США з метою подальшої передачі в якості неправомірної вигоди. Того ж дня, ОСОБА_6 перебуваючи поблизу Акціонерного банку «Південний» за адресою АДРЕСА_2 , вказані грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США передав ОСОБА_5 для ОСОБА_7 на його вимогу, в якості частини раніше обумовленої суми неправомірної вигоди за вчинення вищевказаних дій. Також під час передачі коштів ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 що решту суми неправомірної вигоди необхідно буде передати через декілька днів.

Далі, як вказує слідчий в клопотанні, 05.10.2020 працівниками ВБКОЗ УСБУ в Черкаській області було вручено ОСОБА_6 попередньо оглянуті та ідентифіковані грошові кошти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США з метою подальшої передачі в якості неправомірної вигоди. Того ж дня, ОСОБА_6 перебуваючи на стоянці навпроти супермаркету Епіцентр що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , зустрівся із ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 . Під час зустрічі ОСОБА_7 знову повідомив що ним відповідно до домовленості знищено усі можливі докази непричетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення та вжито заходів до підозрюваного у справі, тобто ними виконано усі раніше обумовлені ними дії, а також ОСОБА_7 підтверджено наміри отримати залишок суми неправомірної вигоди в сумі 2500 доларів США через ОСОБА_5 , і на вимогу останніх ОСОБА_6 там же було передано ОСОБА_5 грошові кошти неправомірної вигоди в сумі 2500 доларів США, які попередньо були отримані ним від працівників СБУ.

05.10.2020 о 23 год. 25 хвилин громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 працівниками Державного бюро розслідувань затримано в порядку ст. 208 КПК України. В ході особистого обшуку якого слідством виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone Model A 1586 IMEI: НОМЕР_1 , що поміщені до сейф-пакету ДБР В № 1010890, який постановою слідчого від 06.10.2020 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено. За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 100, 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Iphone Model A 1586 IMEI: НОМЕР_1 , з метою збереження речових доказів.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1