ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2913/20 Справа № 176/1259/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.
Злочин, вчинений ОСОБА_7 є умисними та відноситься до категорії тяжких злочинів. При цьому, на даний час він відбув більше 2/3 строку покарання, а тому має правові підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Згідно особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 13 червня 2018 року. Під час утримання в ДУ «Криворізька виправна установа №3» характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 26 серпня 2018 року відбуває покарання в ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26», кінець строку покарання 13 червня 2021 року.
Відповідно до характеристики ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26» від 24 червня 2020 року засуджений ОСОБА_7 має 1 заохочення від 27 грудня 2018 року, яке здійснено з метою стимулювання поведінки засудженого, стягнень не має. Відповідно до ст. 118 КВК України залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії та прилеглих територій, до робіт з благоустрою ставиться з розумною ініціативою. Проявляє соціальну активність у житті відділення. Підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень. Вину у вчиненому злочині визнає, в заподіяному розкаюється.
З витягу до протоколу №26 від 24 червня 2020 року вбачається, що засіданням комісії по розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, переведення до дільниці соціальної реабілітації та УДЗ засуджених ОСОБА_7 було відмовлено як такому, що не довів свого виправлення.
Крім того, відповідно до витягу з протоколу №26 від 24 червня 2020 року засіданням комісії по розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, переведення до дільниці соціальної реабілітації та УДЗ засуджених ОСОБА_7 було відмовлено як такому, що не довів свого виправлення.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання, застосувавши до нього положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги засуджений посилається на те, що відбув 2/3 призначеного строку покарання і тому відповідно до ст. 81 КК України заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Також, засуджений в своїй апеляційні скарзі не погоджується із мотивувальною частиною оскаржуваної ухвали, де судом першої інстанції було викладено поняття сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, зокрема, засуджений зазначає в скарзі, що таких понять кримінальним законом України чітко не визначено, а тому відмовляти у застосуванні вимог ст. 81 КК України з мотивів того, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та сумлінним ставленням до праці не довів свого виправлення в суду першої інстанції не було. Щодо непрацевлаштованності, то засуджений в своїй скарзі звертає увагу, що не кожна виправна колонія має можливість забезпечити всіх осіб, відбуваючих покарання, робочими місцями, а тому в даному випадку засуджений не працював тому, що у виправній колонії не вистачає робочих місць. Також, засуджений зазначає, що за весь час відбування покарання стягнень не мав, режиму дотримувався, встановлений розпорядок дня не порушував, до адміністрації колонії ставився з повагою, звертався завжди ввічливо.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається із матеріалів особової справи, вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року ОСОБА_7 засуджений за умисний тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.
Згідно особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 13 червня 2018 року. Під час утримання в ДУ «Криворізька виправна установа №3» характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. З 26 серпня 2018 року відбуває покарання в ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26», кінець строку покарання 13 червня 2021 року. Відповідно до характеристики ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26» від 24 червня 2020 року засуджений ОСОБА_7 має 1 заохочення від 27 грудня 2018 року, яке здійснено з метою стимулювання поведінки засудженого, стягнень не має.
З витягу до протоколу №26 від 24 червня 2020 року вбачається, що засіданням комісії по розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, переведення до дільниці соціальної реабілітації та УДЗ засуджених ОСОБА_7 було відмовлено як такому, що не довів свого виправлення.
Крім того, відповідно до витягу з протоколу №26 від 24 червня 2020 року засіданням комісії по розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, переведення до дільниці соціальної реабілітації та УДЗ засуджених ОСОБА_7 було відмовлено як такому, що не довів свого виправлення.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо того, що засуджений ОСОБА_7 хоч і має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення, проте своєю поведінкою протягом усього строку відбування покарання не довів, що заслуговує на таке звільнення.
Доводи засудженого в апеляційній скарзі про те, що він непрацевлаштований, оскільки виправна установа не взмозі забезпечити всіх робочими місцями, а також про те, що за весь час відбування покарання стягнень не мав, режиму дотримувався, встановлений розпорядок дня не порушував, до адміністрації колонії ставився з повагою, звертався завжди ввічливо, на думку колегії суддів, не є підставою для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України, оскільки враховуючи наявність лише одного заохочення протягом всього строку відбування покарання, яке встановлено з метою стимулювання поведінки засудженого, а також те, що засуджений мав як позитивну так і посередню характеристику, вказані засудженим в скарзі доводи не можуть доводити його повного виправлення, що є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4