Справа № 339/350/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2019 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря cудового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000536 щодо обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодноразово судимого, востаннє Воловецьким районним судом Закарпатської області від 12 квітня 2019 року за ч.1 ст.162 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі та на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 03 липня 2018 року у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді 4 роки 1 місяць позбавлення волі
за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло при таких обставинах.
ОСОБА_4 , будучи 03 липня 2018 року засудженим Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий термін 3 роки, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та повторно вчинив корисливий злочин.
Так, обвинувачений 29 серпня 2018 року близько 17 год., перебуваючи біля будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , вирішив проникнути до нього з метою таємного викрадення чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, ОСОБА_4 29 серпня 2018 року близько 17 год. через металеву хвіртку зайшов на територію подвір`я ОСОБА_6 , по АДРЕСА_2 , де підійшов до житлового будинку та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів через незачинені двері незаконно проник до нього. Перебуваючи в приміщенні вказаного будинку, ОСОБА_4 зайшов у спальню кімнату, де із меблевої стінки таємно викрав грошові кошти в сумі 8000 грн., однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця та не отримав реальної можливості ними розпорядитись, оскільки був виявлений дружиною потерпілого ОСОБА_7 .
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав та вказав, що вчинив крадіжку через скрутне матеріальне становище. Пояснив, що 29 серпня 2018 року близько 17 год. зайшов на подвір`я до потерпілого, нікого не бачив і вирішив зайти у будинок, двері якого були відчинені. У спальній кімнаті побачив гроші, які забрав. В цей час до кімнати зайшла жінка, і побачивши його, перелякалася, стала звати чоловіка та вийшла з кімнати. В цей час гроші, які взяв, поклав назад на місце. Кається у вчиненому, у потерпілого та дружини просить вибачення за скоєне.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 29.08.2018 о 17год. він разом з тещою перебували вдома та були зайняті домашніми справами: теща рвала малину біля літньої кухні, а він лущив горіхи в літній кухні. Дружина повернулася додому, та, махнувши йому рукою, зайшла до будинку. За деякий час дружина покликала його з приводу того, що у будинку є чужий чоловік. Зайшовши у будинок, побачив, що жінка стояла у дверях, а невідомий чоловік у прихожій кімнаті. З приводу перебування в їхньому будинку, то обвинувачений пояснював, що шукає у м. Болехові житло та хоче зняти квартиру. Однак, потерпілий вважає, що вказану інформацію він би спитав у господарів будинку, оскільки теща знаходилися на подвір"ї, але він без їхньої згоди зайшов у будинок. Дружина сильно злякалася, оскільки зайшла до спальні, щоб переодягтися і побачила обвинуваченого, який причаївся у спальні біля шафи. У спальній кімнаті були також грошові кошти на шафі у сумі 8 тис. гривень, які він приготував для купівлі котла. Гроші знаходилися на видному місці, для того, щоб б коли приїхали майстри по установці котлів, вони могли б розрахуватися з ними. Зі слів дружини, в той момент, як вона зайшла у спальню, то побачила, що грошей на шафі не було. Коли приїхала поліція за їх викликом, то гроші вже були на своєму місці у спальній кімнаті. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 немає, щодо обрання міри покарання, покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_7 , дружина потерпілого, теж підтвердила, що 29.08.2018, повернувшись додому, зайшла в будинок у спальню кімнату та побачила, що в кутку (коло стінки) зліва від дверей стояв невідомий чоловік, який ніби завмер. Вона злякалася чужого чоловіка і, опанувавши себе, стала з"ясовувати, що він робить у їхній спальні. Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що шукає квартиру, і коли вона зайшла до будинку, то злякався її і тому сховався у спальній кімнаті. Також вказала, що на видному місці: зліва у кутку спальної кімнати, стояла купка з грошима для покупки котла. Але, запевнила, що коли вона зайшла у спальню, то грошей не було. Вона вийшла з спальні, щоб покликати свого чоловіка. Коли прийшов її чоловік, то обвинувачений вже був в коридорі, вони викликали працівників поліції і після їх приїзду встановлено, що гроші вже були на місці.

Пояснення потерпілого та свідка щодо обставин вчинення злочину, узгоджуються із матеріалами справи.
Зокрема, в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29 серпня 2018 року від ОСОБА_6 вбачається, що він повідомив про те, що 29 серпня 2018 року близько 17 год. невідомий чоловік проник в належний йому будинок та приміщення спальні намагався викрасти грошові кошти в сумі 8000 грн. Ця особа помічена на місці вчинення злочину його дружиною. Просить притягнути до кримінальної відповідальності (том.1 а.с.199).
Вказана заява зареєстрована в ЄРДР по кримінальному провадженню №0000536 від 29 серпня 2018 року, що підтверджується витягом ( том.1 а.с.197).
З дозволу потерпілого ОСОБА_6 працівниками поліції здійснено огляд його будинку по АДРЕСА_2 (том.1 а.с.198).
Як зазначено в протоколі огляду від 29 серпня 2018 року з фото таблицями, оглядом місця події є територія господарства, належного ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , зокрема : спальня, у ході огляду виявлено та вилучено гроші в сумі 8000 грн., один слід пальця, який відкопійовано з купюри номіналом 200 грн. на відрізок стрічки типу скотч та наклеєно на білий папір (том.1 а.с.200-207).
Вилучені грошові кошти в сумі 8000 грн., купюрами номіналом 200 грн. в кількості 15 купюр та 500 грн. в кількості 10 купюр, один слід пальця руки постановою від 30 серпня 2018 року визнано речовими доказами ( том.1 а.с.214).
З розписки потерпілого вбачається, що грошові кошти в сумі 8000 грн. передані йому на відповідальне зберігання ( том.1 а.с.215).
На підставі постанови про отримання зразків для експертизи від 07 вересня 2018 року надано доручення в порядку ст. 40 КПК України начальнику Долинського ВП ОСОБА_8 відібрати у ОСОБА_4 сліди папілярних узорів пальців рук.
Згідно протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 10 вересня 2018 року працівником поліції ОСОБА_9 в присутності понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 відібрано у ОСОБА_4 зразки папілярних узорів пальців рук для проведення дактилоскопічної експертизи ( том.1 а.с.216-218, 220).
Постановою від 10 вересня 2018 року відібрані взірці папілярних узорів пальців рук визнані речовим доказом (том.1 а.с.219).
Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду від 12 вересня 2018 року призначено судову дактилоскопічну еспертизу, проведення якої доручено експертам Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України (том.1 а.с.221).
Згідно висновку експерта від 19 вересня 2018 року №1.3-480/18 слід пальця руки максимальними розмірами 22х18, виявлений та вилучений 29 вересня 2018 року в ході огляду місця події (з купюри номіналом 200 грн. ) придатний для ідентифікації особи та залишений середнім пальцем правої руки ОСОБА_4 ( том.1 а.с.224-231).
З матеріалів справи вбачається, що 03 липня 2018 року обвинувачений засуджений Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4-ох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий термін 3 роки, що свідчить про повторність його злочинних дій. (том.1 а.с.239).
Також встановлено, що вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України і засуджено до покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання йому частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 03 липня 2018 року у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі і остаточно, з урахуванням ч.1 ст.72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.(том.1 а.с.123-124).

Зміст попередніх вироків вказує на те, що раніше обвинувачений вже вчиняв злочини у спосіб аналогічний з даним кримінальним провадження та свої неправомірні дії, направлені на вчинення крадіжки, мотивував аналогічними доводами, а саме заходив у житлові будинки, що вбачається з долучених до матеріалів провадження копій вироків судів.

З наведеного вбачається, що обвинувачений мав підготовку та обізнаність, що потрібні йому були для вчинення ним відповідного кримінального правопорушення, що узгоджується з його певною звичкою.

Ст. 88 КПК України передбачено, що докази, які стосуються судимостей обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального правопорушення, а також відомостей щодо характеру або окремих рис характеру обвинуваченого є допустимими доказами, які враховуються як матеріали, що характеризують обвинуваченого та з метою правильної кваліфікації злочину.

Слід зазначити, що крадіжка, поєднана з незаконним проникненням до житла кваліфікується відповідно за ч. 3 ст. 185 КК України та при цьому, вирішальною обставиною є час виникнення умислу у винуватої особи на викрадення майна, тобто під час перебування в житлі, або до цього часу.

Наведені вище докази свідчать про те, що обвинувачений, проникши в житло потерпілого, діяв з певним умислом, направленим саме на вчинення крадіжки, який у нього виник до моменту потрапляння в будинок, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця та не отримав реальної можливості розпорядитись викраденими коштами, оскільки був виявлений дружиною потерпілого ОСОБА_7 .
Тому суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він неодноразово судимий, під час іспитового строку вчинив даний злочин та до постановлення цього вироку і ще один злочин - 10 січня 2019 року, за який засуджений до 4років 1 місяця позбавлення волі, що свідчить про його схильність до кримінальної поведінки та небажання ставати на шлях виправлення, посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті не перебуває, не працює, одружений, хворіє на важку хворобу (том.1 а.с. 232-238, 244).
Обвинувачений покаявся у вчиненому, зокрема, він повністю визнав вину, попросив вибачення у потерпілого, що суд відносить до обставин, що пом`якшують йому покарання.
Обставини, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_4 в обвинувальному акті стороною обвинувачення не зазначено та не встановлено судом.
Фактичні обставини вчинення злочину, схильність обвинуваченого до вчинення крадіжок, дають підставу прийти до переконання, що його виправлення можливе тільки в умовах тимчасової ізоляції від суспільства, оскільки обвинувачений представляє для оточуючих підвищену суспільну небезпеку, як про це і зазначив орган пробації в досудовій доповіді. (том.1 а.с.48-50).
Санкцією частини 3 статті 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Згідно ч.1 ст.68 КК України при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями ст. 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.
Частиною 3 ст.68 КК України передбачено, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, наявності пом"якшуючих обставин та відсутності обставин, що обтяжують покарання, причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положення ч.3 ст.68 КК України в межах 2/3 частини максимальної санкції ч.3 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Окрім того, матеріалами справи стверджується про те, що вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяць позбавлення волі.(том.1 а.с.123-124).

Зі змісту вироку вбачається, що вказаний злочин, за який засуджений, ОСОБА_4 вчинив 10 січня 2019 року, тобто до ухвалення вироку Воловецьким районним судом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає покарання за сукупністю злочинів за правилами, передбаченими ч. 1ст. 70 КК України.

У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За таких обставин, призначаючи покарання за новий злочин, вчинений 29 серпня 2018 року до постановлення попереднього вироку, суд призначає остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

Окрім того, встановлено, що по даному кримінальному провадженні відповідно до протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_4 затримано 29 серпня 2018 року о 21 год. 50 хв., а 30 серпня 2018 року оголошено підозру.
31 серпня 2018 року йому обрано запобіжний захід Долинським районним судом у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 27 жовтня 2018 року та визначено заставу в сумі 35240 грн., яка сплачена 20 вересня 2018 року ОСОБА_12 , що підтверджується повідомленням територіального управління Державної судової адміністрації у Івано-Франківській області (том.1 а.с.240-243, т.2 а.с.15.)
Разом з тим, у вироку Воловецького районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2019 року зазначено про те, що строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислюється з часу затримання - з 10.01.2019 року. ( том.1 а.с.123-124).
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно зі ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження вирішується судом при ухваленні вироку за наслідками судового розгляду кримінального провадження.
Згідно з ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
На підставі викладеного, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді застави, слід залишити застосованим до набрання чинності вироком суду з поверненням заставодавцю ОСОБА_12 суми застави в розмірі 35240 грн, внесену 20 вересня 2018 року на рахунок територіального управління Державної судової адміністрації у Івано-Франківської області.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Відповідно до п.13 ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертами Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру проведено 19.09.2018 року судово трасологічну експертизу (дактилоскопічне дослідження) і надано висновок за №1.3-480/18, вартість експертизи становить 1144 грн. ( т.1 а.с.223-226).

Тому суд також вважає за необхідне за правилами ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта.
Керуючись ст.370, 374 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Воловецького районного суду Закарпатської області 12 квітня 2019 року визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць, зарахувавши в строк відбуття покарання за даним вироком покарання, відбуте частково за вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2019 року, починаючи з 10 січня 2019 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк затримання та попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного цим вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі, починаючи з 29 серпня 2018 року по 20 вересня 2018 року.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід щодо ОСОБА_4 залишити раніше застосований - у вигляді застави.

Після набрання чинності даного вироку заставодавцю ОСОБА_12 повернути заставу в розмірі 35240 грн., внесену 20 вересня 2018 року на рахунок територіального управління Державної судової адміністрації у Івано-Франківської області.
Речові докази:
- грошові кошти в сумі 8000 грн. : купюрами номіналом 200 грн. в кількості 15 купюр та 500 грн. в кількості 10 купюр , які повернуті ОСОБА_6 - залишити йому як власнику;

- слід пальця руки зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- взірці папілярних узорів пальців рук ОСОБА_4 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1144 (одну тисячу сто сорок чотири) грн. за проведення дактилоскопічної експертизи №1.3-480/18 від 19 вересня 2018 року.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.
Суддя ОСОБА_1