Справа № 539/121/20
Провадження № 1-кс/539/48/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2020 року м. Лубни
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування клопотання зазначено, що накладення арешту на дане майно, яке було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні необхідне для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування кримінального правопорушення, для збереження інформації та для встановлення всіх обставин вчиненого злочину.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали приходжу до таких висновків.
Згідно ч.1 ст. 172 КК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено : підстави і мету відповідно до положень ст. 171 КПК України та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак, у матеріалах клопотання слідчого всупереч вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, тобто взагалі відсутні будь-які відомості про особу, яка є власником або володільцем майна.
В клопотанні є лише посилання на витяг з єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, згідно якого об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 в частині 17/25 на підставі договору купівлі-продажу ВКР 766495. Однак, в зв`язку з тим, що клопотання стосується арешту низки рухомого майна, а не об`єкту нерухомості, посилання на вказаний витяг є необґрунтованим.
Посилання слідчого на приписи ч. 2 ст. 172 КПК України в даному випадку є недоречним, оскільки вказана норма регулює розгляд клопотань про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, натомість слідчим ставиться питання про арешт майна, яке було вилучене під час проведення санкціонованого обшуку.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За таких обставин, клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні підлягає поверненню для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-172,309 КПК України,
У Х В А Л И В :
Тимчасове вилучене майно підлягає негайному поверненню після спливу строку, встановленого даною ухвалою.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1