Справа № 645/1244/20
Провадження № 1-кп/645/560/20
УХВАЛА
Іменем України

11 березня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному правопорушенні № 0000084 від 14 січня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , 1993 року народження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в:
03 березня 2020 року в провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

Ухвалою від 04 березня 2020 року призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, виходячи з наступного.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Фрунзенському районному суду м. Харкова.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Прокурор в судовому засіданні звернувся з клопотанням, яким просив продовжити застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на те, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Так, вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину; оскільки обвинувачений під час досудового розслідування в рамках чинного законодавства ознайомився із кримінальним провадженням, яке містить процесуальні документи з даними свідками, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинувачений може впливати на вказаних учасників кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не працює, а отже маються достатні підстави вважати, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у подальшому, може продовжити вчиняти нові злочини; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти продовження строку тримання останнього під вартою, просили суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор заперечував проти клопотань захисника та обвинуваченого.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», із визначеною сумою застави.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому суд зазначає, тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Крім того, суд приймає до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення, а також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.

Разом з тим, слід врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, тобто суд вбачає наявність розумної підозри відносно обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому суд, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване обвинуваченим діяння.

Крім того, у суду відсутні докази достатніх гарантій забезпечення явки обвинуваченого в судове засідання за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема правової позиції, викладеній в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», вирішуючи питання щодо можливості застосування інших запобіжних заходів відносно обвинуваченого, зважаючи на обґрунтованість підозри та наявність вказаних ризиків, та приймаючи до уваги відсутність фактичних даних, які свідчать про зміну цих ризиків, колегія суддів вважає неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких або скасування запобіжних заходів.

Крім того, вирішення питання про продовження запобіжного заходу здійснюється судом з врахуванням обставин конкретної справи, що знаходиться в провадженні суду.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним продовжити запобіжний захід обвинуваченому, оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до спроб переховування від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому, залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.

Будь-яких даних, що свідчили б про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та можливості скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не завершений, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , 1993 року народження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова на 20 березня 2020 року о 12 годині 10 хвилин.

В судове засідання викликати осіб згідно реєстру, доданого до обвинувального акта.

В задоволенні клопотань захисника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 щодо зміни останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 08 травня 2020 року включно, із визначеною сумою застави у розмірі 210 200 грн.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 11.03.2020 року.

Суддя - ОСОБА_1