УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/202/16-к

Провадження № 1-кс/486/39/2020

18 лютого 2020 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Южноукраїнську Миколаївської області клопотання представника потерпілого Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» ОСОБА_3 про встановлення процесуальних строків для вчинення окремих процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000017,
без участі сторін

В С Т А Н О В И В:

07.02.2020 року на адресу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшло клопотання представника потерпілого АТ «Перший Український міжнародний банк» - ОСОБА_3 про встановлення процесуальних строків для вчинення окремих процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000017. Клопотання обґрунтовано тим, що у кримінальному провадженні внесеному 12.01.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 20000017 з попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст. 190 КК України, досудове розслідування триває попри вимогам чинного процесуального законодавства, щодо швидкого, всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення, без обов`язкового проведення низки відповідних слідчих і процесуальних дій у розумні строки. У зв`язку з грубим порушенням розумності строків досудового слідства та відсутністю належного контролю за проведенням слідчих (розшукових) та процесуальних дій, просить суд зобов`язати слідчого СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 20000017 від 12.01.2016 року та прокурора Южноукраїнського відділення Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, який здійснює процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні, в двомісячний термін, виконати, а прокурором, забезпечити виконання окремих процесуальних дій, зазначених у резолютивній частині клопотання представника потерпілого від 07.07.2017 року, звернутого в порядку ст. 220 КПК України.

В судове засідання сторони не з`явились, направили письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі.

На думку слідчого судді, неявка сторін не перешкоджає розглядові клопотання.

Дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 28 КПК України, передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

З доводів клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що заявник 07.07.2017 року, в рамках кримінального провадження, звернувся з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України, про проведення слідчих дій, яке було задоволено слідчим у повному обсязі, однак як зазначив заявник, в розумні строки не виконувалось.

Згідно ч.3 ст. 28 КПК України, критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 року щодо розумності строків досудового слідства зазначив, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину /злочинів/. Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідності проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до вимог ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідними положеннями цього Кодексу.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

У відповідності до ч.2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Виходячи із норм чинного національного законодавства та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, час, який враховується для визначення розумності строків, починається з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. З цього моменту, згідно з ст. 219 КПК України, починається і відлік строків досудового розслідування, персоніфікується кримінальне провадження - з`являється підозрюваний /ст.42 КПК України/.

Аналіз положень ст. 114 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 28 КПК України дають підстави для висновку, що до повноважень слідчого судді віднесено встановлення таких процесуальних строків, які стосуються розгляду питань, що віднесені до його компетенції: строків дії ухвал про забезпечення заходів кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів, строків вчинення слідчих дій, дозвіл на проведення яких надається слідчим суддею, інші строки, повноваження щодо встановлення яких слідчим суддею конкретизуються спеціальними нормами КПК України.

До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України також віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора. Наведений у ст. 303 КПК України перелік таких рішень, дій чи бездіяльності є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до вимог КПК України та практики Європейського суду з прав людини - слідчий суддя здійснює свої повноваження, щодо забезпечення проведення досудового розслідування у розумні строки шляхом: своєчасного призначення справи до розгляду; проведенням судового розгляду у призначений строк; своєчасним виготовленням мотивованого судового рішення з направленням його сторонам чи ознайомленням з ним; повнотою здійснення суддею контролю за виконанням працівниками апарату суду своїх службових обов`язків, у тому числі з повідомлення осіб, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання; повнотою і своєчасністю прийняття суддею заходів відносно учасників процесу і інших осіб, спрямованих на недопущення їх процесуальної несумісності і процесуальної тяганини у справі; контролем судді за строками проведення експертизи, накладенням штрафів; відстроченням, що виникають з вини судової канцелярії чи інших адміністративних органів, тощо.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 26 КПК України встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Так, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Встановлення слідчим суддею строків проведення слідчим таких процесуальних дій, які просить встановити представник потерпілого в своєму клопотанні, суперечить вищезазначеним принципам змагальності сторін та диспозитивності кримінального провадження. Слідчий суддя не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, у тому числі і функцію процесуального керівництва досудового розслідування, а також втручатись у закріплену ст. 40 КПК України процесуальну самостійність слідчого.

Згідно ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; повідомляти особі про підозру; затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом; оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання представника потерпілого подано до не уповноваженого суб`єкта розгляду клопотання, оскільки, як слідує з даного клопотання, потерпілим фактично мається на увазі порушення уповноваженими слідчими органами, строків досудового слідства, що передбачає іншу процедуру розгляду, оскарження, наслідки, інших суб`єктів оскарження та суб`єктів розгляду клопотань.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За викладених обставин, враховуючи, що встановлення процесуальних строків слідчим суддею, зазначене у ст. 114 КПК України, стосується строків у питаннях, віднесених до його компетенції спеціальними нормами КПК України, з урахуванням положень ст.ст. 22, 26, 28 КПК України, у слідчого судді відсутні правові підстави для задоволення клопотання представника потерпілого АТ «Перший Український міжнародний банк» про встановлення процесуальних строків для вчинення окремих процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 7, 22, 26, 28, 36, 110, 114, 308, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника потерпілого Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» ОСОБА_3 про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні № 0000017, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1