ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/503/20 Справа № 711/2831/20 Категорія: ст. 81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника Черкаської

виправної колонії № 62 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.05.2020 якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.12.2008 ОСОБА_7 засуджений за ч. 4 ст. 187, ч. 2 п. 6, 12 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України, до 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ст. 71 КК України додатково призначено штраф в розмірі 550 гривень по вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.05.2008 року, який в силу ч. 3 ст. 72 КК України підлягає самостійному виконанню.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2016 року, згідно Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 15.07.2008 року по 14.04.2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21.04.2020 на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про звільнення його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

07 травня 2020 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси задоволено вказане клопотання та звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк - 11 місяців 08 днів, посилаючись на те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці в процесі відбування покарання довів своє виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною, просив скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що районним судом неправильно застосовано ст. 81 КК України, яка не підлягає застосуванню, оскільки засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. За час відбування покарання, протягом 6 років допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що отримав 13 стягнень.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 , просив її задовольнити; думки засудженого ОСОБА_7 та представника Черкаської ВК № 62 ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та особову справу засудженого ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Натомість доводи апеляційної скарги прокурора є такими, що не спростовують висновків суду.

Так, прокурор в поданій апеляційній скарзі посилається на недоведення необхідного ступеню виправлення засудженого ОСОБА_7 , оскільки останній в продовж 6 років допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що мав 13 стягнень.

Відповідно до положень ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В п.2 Постанови ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Задовольняючи клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції послався на те , що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, із наданих апеляційному суду матеріалів та особової справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджений за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.12.2008 за ч. 4 ст. 187, ч. 2 п. 6, 12 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ст. 71 КК України додатково призначено штраф в розмірі 550 гривень по вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.05.2008 року, який в силу ч. 3 ст. 72 КК України підлягає самостійному виконанню.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2016 року згідно Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 15.07.2008 року по 14.04.2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На час звернення засудженого ОСОБА_11 до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання він відбув більше 3/4 призначеного вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.12.2008 покарання.

За час утримання в СІЗО м. Дніпропетровськ, з 21.07.2008, характеризувався негативно. Допустив порушення режиму утримання, за що мав 4 дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

В ДУ «Черкаська виправна колонія № 62» відбуває покарання з 26.05.2009. За час відбування покарання в установі допускав порушення правил встановленого порядку відбування покарання, за що має 4 стягнення, які погашені в установленому законом порядку.

05.01.2012 вибув до Житомирської виправної колонії № 17, де допустив одне порушення, за яке мав стягнення, яке на даний час погашено в установленому законом порядку.

Прибув до ДУ «Черкаська виправна колонія № 62» - 21.06.2013. За час відбування покарання в дільниці ресоціалізації характеризувався посередньо. Допускав порушення правил встановленого порядку відбування покарання, а саме: порушення порядку дня та локалізації, за що мав 4 дисциплінарних стягнення, які в установленому законом порядку погашені.

Згідно наказу № 7 від 15.07.2015 по установі, був працевлаштований днювальним відділення на безоплатній основі. До виконання своїх обов`язків ставався сумлінно, за що мав 3 заохочення наданих правами начальника установи.

З 31.03.2017 був працевлаштований робітником будівельної бригади по поліпшенню комунально-побутових умов засуджених. Дотримувався умов відбування покарання та розпорядку дня установи, за що мав 7 заохочень.

Був залучений до участі в програмі диференційованого виховного впливу з напрямом «Освіта» та з напрямом «Професія». В 2015 році закінчив Черкаську вечірню загальноосвітню школу при установі і здобув повну загальну освіту, в 2017 році закінчив навчальний центр № 62 при установі та здобув спеціальність «слюсар механоскладальних робіт».

З 30.09.2019 відбуває покарання в дільниці соціальної реабілітації установи, де характеризується позитивно. Працевлаштований, до праці ставиться сумлінно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що двічі був заохочений. Виконує законні вимоги персоналу установи. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. У відношенні до персоналу установи ввічливий, тактовний.

Протягом всього часу відбування покарання в установі ОСОБА_7 став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка, останнє стягнення до засудженого застосовувалось в 2014 році, а за сумлінну поведінку та ставлення до праці він мав 13 заохочень наданих правами начальника установи, за період з 2016 по 2020 роки, що свідчить про позитивні зміни, та про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення та виправився.

У зв`язку з зазначеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково, оскільки висновок суду ґрунтується на вимогах закону та відповідає встановленим під час розгляду клопотання даним про особу засудженого ОСОБА_7 , які свідчать про те, що останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що висновок суду щодо виправлення засудженого не відповідає фактичним обставинам справи.

Наявні у матеріалах судового провадження дані, які характеризують особу засудженого ОСОБА_7 та його ставлення до праці, дозволяють зробити висновок про те, що він довів своє виправлення, а тому відповідно до вимог, передбачених ст. 81 КК України, до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407, 537 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2020 року, якою задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнено умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_10 без задоволення.

Звільнити ОСОБА_7 негайно з зали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :