Справа № 369/3775/20
Провадження №1-кс/369/824/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника (орган опіки і піклування) підозрюваного ОСОБА_6 , психолога ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001218 від 01.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням в якому просить продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке 01.03.2020 року внесено до ЄРДР за №0001218 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1,2 ч. 2 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.03.2020 року близько 14 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем проживання, за адресою будинок АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті двом особам, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи кухонні ножі, наніс численні удари в груди та по тулубу своєї рідної тітки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На місці вчинення злочину, неповнолітній ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не зміг завершити злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений сторонніми особами, які прибули на місце події.
Згідно довідки №509 від 02.03.2020 у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді численних проникаючих колото-різаних ран грудної клітини, проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням шлунково-ободової зв`язки, гемоперитоніум, постравматичний двобічний гемо-пневмоторакс, постгеморагічна анемія. геморагічний шок, численні колото-різані рани шиї та верхніх кінцівок.
Згідно довідки № 508 від 02.03.2020 у малолітнього ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, постравматичний гемопневмоторакс зліва.
01.03.2020 неповнолітнього ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
02.03.2020 неповнолітньому ОСОБА_4 , слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області за погодженням із прокурором повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 п.2 ч.2 ст.115 КК України.
03.03.2020 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Арештному домі ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України, строком на 30 діб, тобто до 30.03.2020 (включно).
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, учень 8-го класу Миколаївської ЗОШ № 26 (дистанційна форма навчання), зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 п.2 ч.2 ст.115 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколами огляду місця події від 01.03.2020, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 01.03.2020, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом затримання особи за підозрою у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України від 01.03.2020 та іншими матеріалами в сукупності.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічним позбавленням волі.
У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність у продовженні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:
- переховуватись від органу досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на свідків та потерпілих;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, підозрюваний може намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).
Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне.
Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує можливість того, що підозрюваний, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, які були очевидцями даної події, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу, або використовуючи свої родинні відносини, змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.
Також слід взяти до уваги наявну на даний час у органу досудового розслідування інформацію, що неповнолітній ОСОБА_4 проживав разом із своєю рідною тіткою ОСОБА_10 , саме відносно якої він вчинив замах на вбивство. На даний час потерпіла ОСОБА_10 перебуває в лікарні у зв`язку із вчиненим відносно неї злочину.
Окрім цього, відомо, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований за місцем проживання своєї матері ОСОБА_13 , яка є свідком у даному кримінальному провадженні. Яка 03.03.2020 року написала заяву з проханням обрати відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вона вважає, що син може її вбити.
Тобто існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
03.03.2020 року ОСОБА_13 відмовилася бути законним представником свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 . У зв`язку із чим йому було призначено законного представника з числа працівників служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області.
Відповідно до практики Європейського суду встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проживання та навчання не має негативних характеристик, раніше не судимий, проте відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваному передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.
Лише продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.
Застосування іншого більш, більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.
Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Двохмісячний строк досудового розслідування закінчується 01.05.2020 року, строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 30.03.2020 року. Однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки необхідно час для того, щоб завершити призначені судові експертизи та витребувати висновки, а саме молекулярно-генетичних експертиз, комплексної психіатрично-наркологічної експертизи, судово-медичних експертиз; ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, виконати інші процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування.
Провести вказані слідчі дії у передбачений законом строк не представилося можливим.
Беручи до уваги те, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спливає 30.03.2020 року і останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічним позбавленням волі, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та є реальними, тому підстав для скасування чи зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який немає.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд задовольнити його у повному обсязі, оскільки жоден більш м`який запобіжний захід невзмозі усунути наявні ризики у справі.
Підозрюваний ОСОБА_4 щодо продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою відносно нього, не заперечував.

Захисник ОСОБА_5 , не заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4

Законний представник (орган опіки і піклування) підозрюваного ОСОБА_6 , не заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Суд, вивчивши клопотання, додані до нього документи, заслухавши думку учасників процесу, дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні, зокрема, пояснення потерпілих та свідків, свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України. Також підозрюваний не заперечував своєї причетності до інкримінованих йому подій.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В даному випадку, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.
Слідчий суддя вважає обґрунтованим посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може:
- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;
- впливати на потерпілих та свідків;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Оцінюючи вищезазначені ризики з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне: підозрюваний є неповнолітнім, не має джерел доходів, не має власного житла, стан здоров`я задовільний, характеризується задовільно.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.
Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу. Про затримання і взяття під варту неповнолітнього негайно сповіщаються його батьки чи особи, які їх замінюють.
Як вбачається зі ст. 493 КПК України до неповнолітніх підозрюваних чи обвинувачених, крім запобіжних заходів, передбачених статтею 176 цього Кодексу, може застосовуватися передання їх під нагляд батьків, опікунів чи піклувальників, а до неповнолітніх, які виховуються в дитячій установі, - передання їх під нагляд адміністрації цієї установи. Передання під нагляд батьків та інших осіб можливе лише за їхньої на це згоди та згоди неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого. Особа, яка взяла зобов`язання про нагляд, має право відмовитися від подальшого виконання цього зобов`язання, заздалегідь про це повідомивши.
Проте неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 не можливо застосувати домашній арешт або передати під нагляд законного представника матері, оскільки згідно письмових заяв матері, остання не заперечує проти тримання її сина під вартою, висловлює побоювання щодо завдання їй та іншій дитині тілесних ушкоджень з боку підозрюваного. Спроби підозрюваного завдати матері тілесних ушкоджень також підтверджуються протоколом її допиту.
Подальше перебування підозрюваного під домашнім арештом в будинку потерпілих також суд вважає неможливим, з огляду на обставини вчинення злочину, в якому підозрюється неповнолітній ОСОБА_4 , інші родичі бажання взяти підозрюваного під нагляд не висловили, що підтверджено адвокатом в судовому засіданні. Особа батька підозрюваного також невідома.
Застосування застави та поруки неможливо у зв`язку із відсутністю відповідних клопотань.
Застосування особистого зобов`язання неможливо, оскільки підозрюваний є неповнолітнім, не володіє повною дієздатністю та не має можливості забезпечувати своє існування та місце мешкання без допомоги матері або дорослих родичів, жоден з яких не висловив бажання прийняти підозрюваного під свій нагляд.
Відповідно до статті 199 КПК України порядок продовження строку тримання під вартою.
1. Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
3. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
4. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
5. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
Тому суд у разі задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити в судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»), а тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав визнається несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим в п.1 ст.5 цієї конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 у справі «Соловей і Зозуля проти України»).
Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 року «Слідчий суддя, суд повинен пам`ятати, що тримання під вартою має застосовуватись до неповнолітнього лише у виняткових випадках як крайня міра, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (Рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Ассенов та інші проти Болгарії"). Реалізуючи положення ч. 5 ст. 199 КПК, слідчий суддя, а також суд відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК мають враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою (Рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі "Прокопенко проти України").» Таким чином, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 у зухвалий спосіб вчинення інкримінованого йому злочину, в тому числі завдання підозрюваним колото-різаних поранень 4 річній дитині, суд вважає неможливим застосування альтеративних запобіжних заходів.
Враховуючи вищевикладені обставини та встановлену слідчим суддею ступінь ризиків та характеризуючих обставин, ОСОБА_4 необхідно продовжити строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, до 23.04.2020 року (включно), який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків та, в даному конкретному випадку, відповідає інтересам суспільства.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001218 від 01.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, - задовольнити.
Продовжити відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, учня 8-го класу Миколаївської ЗОШ №26 (дистанційна форма навчання), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 30 діб, тобто до 23 квітня 2020 року (включно).
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1