Справа № 487/9331/19
Провадження № 1-кс/487/1319/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В :

17.02.2020 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна, в якому просив скасувати частково арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.01.2020, а саме на телефон «Samsung А 20s» у кримінальному провадженні № 0004756 від 26.12.2019.
В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що вказане майно не має ніякого відношення до досудового розслідування.
У судове засідання заявник ОСОБА_3 не заявився, у поданому клопотанні про скасування арешту майна просив розглянути його без його участі.
Слідчий у судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Частиною 3 статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 131 КПК України визначено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.
Частиною 1 статті 170 КПК України зазначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В ході розгляду клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.01.2020 року у кримінальному провадженні № 0004756 за ознаками ч.1 ст. 289 КК України накладено арешт на майно у рамках розслідування кримінального провадження №0004756 від 26.12.2019, яке було вилучено 04.01.2020, а саме: Книгу синього кольору, з написами на російській мові, довжина 20 см., ширина 14 см; Журнал жовтого кольору, з написами на російській мові, зображенням автомобіля, довжина 20 см., ширина 14 см.; Журнал без обгортки , довжиною 27 см., ширина 20 см.; Мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 ; Свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 НИН марка КАМАЗ-зеленого кольору; Свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_3 НК ЗИЛ.

Відповідно до положень ч.1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотання підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника майна або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Звертаючись до суду із вказаним клопотанням, заявником ОСОБА_3 не доведено та не надано слідчому судді доказів на підтвердження того, що на теперішній час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту накладеного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.01.2020 року на телефон «Samsung А 20s».
Слід враховувати, що відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання учасниками кримінального провадження їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Отже, обов`язок з доведення відсутності подальшої потреби застосування арешту майна покладається саме на особу, яка просить скасувати такий арешт.
Враховуючи вищевикладене, заявником ОСОБА_3 не доведено, що арешт накладений необґрунтовано та відпала потреба у його застосуванні, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.
Керуючись ст. ст. 174, 369, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1