Провадження №11-кп/801/371/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд

у складі :

головуючого:судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у місті Вінниці апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

в с т а н о в и в:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2020 року клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, залишено без задоволення.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ОСОБА_8 не було засуджено до жодного з видів покарань, перелічених в статтях 81 та 82 КК України, тому до нього не можуть бути застосовані умовно-дострокове звільнення та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким. До осіб засуджених до довічного позбавлення волі не можуть бути застосовані вимоги ст. ст. 81, 82 КК України.

В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2020 року щодо засудженого ОСОБА_8 та задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в даному випадку слід застосувати практику Європейського суду з прав людини, як джерело права при розгляді даного клопотання по суті, що передбаченого КПК України та Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в частині визнання порушень його прав як людини і громадянина згідно із ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод Конституції України.

Засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та задовільнити його клопотання, звільнивши його умовно-достроково або замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким. Мотивує свої вимоги тим, що суд першої інстанції мав би задовольнити його клопотання, врахувавши при цьому норми Конституції України та положення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, просить взяти до уваги, що якщо національне законодавство і не передбачає застосування умовно-дострокового звільнення, суд не може відмовити йому в задоволенні клопотання і має керуватись ст. 9 Конституції України. Також зазначає, що своєю поведінкою та працею він довів своє виправлення і не несе прямої загрози для суспільства.

Заслухавши засудженого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , які підтримали вимоги викладені в апеляційних скаргах та просили їх задовольнити; думку прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.09.2010 року ОСОБА_8 засуджено за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Даний вирок суду набув законної сили 22.12.2010 року на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2017 року ОСОБА_8 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції врахував та ретельно перевірив всі обставини, які мають значення для прийняття правильного судового рішення.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено, що під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким передбачені статтями 81, 82 Кримінального кодексу України відповідно та можуть застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким до засуджених до довічного позбавлення волі законодавством України не передбачені.

При розгляді справи «Вінтер і інших проти Об`єднаного Королівства» 09.07.2013 в Європейському суді було обговорено питання законності застосування довічного ув`язнення в Договірних країнах, де Україна була згадана в числі 5 країн, в якій хоча законодавством і не передбачено умовно-дострокове звільнення при по життєвому ув`язненні, проте довічно засудженим дозволено клопотати перед Президентом про помилування, що не було визнано порушенням міжнародних норм.

В 32 інших Договірних країнах існує інший механізм перегляду покарання, призначеного довічно ув`язненим, інтегрований в рамках закону і на практиці, де здебільшого, мінімальний строк, за яким засуджений при відбутті довічного ув`язнення вправі звернутися за переглядом покарання. Цей строк, як і в Україні становить 20-25 років.

Таке право на помилування в Україні передбачено ст.87 КК України.

Правом помилування наділений лише Президент України стосовно індивідуально визначеної особи. При прийнятті рішення про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на строк не менше 25 років.

У підсумкових висновках стосовно довічного ув`язнення при розгляді справи «Вінтер і інших проти Об`єднаного Королівства» в Європейському суді було зазначено, що ст.3 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна тлумачитись в контексті перегляду покарання у виді довічного ув`язнення таким чином, щоб національна влада могла визнати, що в результаті відбування покарання засудженим був досягнутий такий прогрес і виправлення, в результаті якого тривале тримання засудженого в ізоляції не може бути виправданим нелогічними обставинами.

Суду не надано право оцінювати достатність чи недостатність даних для звільнення від довічного ув`язнення.

Відповідно до пунктів 2-5, 9 Положення «Про порядок здійснення помилування», затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015, помилування засуджених здійснюється у виді: заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років; повного або часткового звільнення від основного і додаткового покарань. Право клопотати про помилування має в тому числі особа, яка засуджена судом України і відбуває покарання в Україні. Клопотання про помилування може бути подано після набрання вироком законної сили, а у разі оскарження вироку в касаційному порядку - після прийняття рішення відповідним судом. У випадку засудження особи до довічного позбавлення волі, клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання. Особи, які засуджені за тяжкі чи особливо тяжкі злочини або мають дві і більше судимостей за вчинення умисних злочинів чи відбули незначну частину призначеного їм строку покарання, можуть бути помилувані у виняткових випадках за наявності надзвичайних обставин. Під час розгляду клопотання про помилування враховуються: ступінь тяжкості вчиненого злочину, строк відбутого покарання, особа засудженого, його поведінка, щире каяття, стан відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, сімейні та інші обставини; думка адміністрації установи виконання покарань або іншого органу, який виконує покарання, спостережної комісії, служби у справах дітей, місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, громадських об`єднань та інших суб`єктів про доцільність помилування.

Отже, чинним законодавством не передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, на думку колегії суддів, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування якого відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: