У Х В А Л А

02 березня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , представника БВК №119 ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,

в с т а н о в и в :

До суду надійшло клопотання про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 на підставі п. в) ч. 1 ст.. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». В обґрунтування поданого клопотання адвокат ОСОБА_4 послався на те, що засуджений ОСОБА_5 має двох неповнолітній дітей, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно яких не позбавлений, а тому підлягає звільненню від відбування покарання на підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В судовому засіданні прокурор та представник БВК №119 заперечили щодо задоволення клопотання, тому що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України та до нього не може бути застосована амністія.
Дослідивши докази, які містяться в матеріалах клопотання, оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов до таких висновків.
Згідно вироку Макарівського районного суду Київської області від 13 травня 2016 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 до двох років двох місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу. 07.11.2019 року ОСОБА_5 було затримано та взято під варту. Засуджений ОСОБА_5 24.12.2019 р. прибув до ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» для відбування покарання, де на даний час і перебуває.
Відповідно до пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Суд погоджується із доводами прокурора та представника БВК№119, що ОСОБА_5 вчинив умисний злочин проти власності, який є тяжким злочином відповідно до ст. 12 КК України, а тому виключає можливість застосувати до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не підлягає звільненню від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 на підставі п. в) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Повний текст ухвали оголошено 03.03.2020 року.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1