Справа № 466/4051/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001583 від 30.05.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ороховичі, Самбірського району, Львівської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 , 30.05.2020, близько 15:40 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», що за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 43а, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, з прилавку вказаного магазину таємно викрав: горілку торгової марки «Медоф» об`ємом 0,7 л в кількості 1 шт. закупівельною вартістю 112 грн. 99 коп. без ПДВ, горілку торгової марки «Зубровка» об`ємом 0,5 л в кількості 1 шт. закупівельною вартістю 99 грн. 99 коп. без ПДВ, печиво торгової марки «Хіт коко» в кількості 2 шт. закупівельною вартістю 27 грн. 16 коп. за одиницю без ПДВ, загальною закупівельною вартістю 54 грн. 32 коп. без ПДВ, а всього товару на загальну суму 264 грн. 00 коп., які помістив у свій рюкзак, пройшов повз каси, не розрахувавшись за вказаний товар, однак свого злочинного умислу не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівником магазину, у зв`язку з чим викраденим майном не розпорядився.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що він 30.05.2020, близько 15:40 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», що за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 43а, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, з прилавку вказаного магазину таємно викрав: горілку торгової марки «Медоф» об`ємом 0,7 л в кількості 1 шт. закупівельною вартістю 112 грн. 99 коп. без ПДВ, горілку торгової марки «Зубровка» об`ємом 0,5 л в кількості 1 шт. закупівельною вартістю 99 грн. 99 коп. без ПДВ, печиво торгової марки «Хіт коко» в кількості 2 шт. закупівельною вартістю 27 грн. 16 коп. за одиницю без ПДВ, загальною закупівельною вартістю 54 грн. 32 коп. без ПДВ, а всього товару на загальну суму 264 грн. 00 коп., які помістив у свій рюкзак, пройшов повз каси, не розрахувавшись за вказаний товар, однак свого злочинного умислу не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівником магазину, у зв`язку з чим викраденим майном не розпорядився. У скоєному щиро кається.

Представник потерпілого ОСОБА_5 подав заяву про проведення судового розгляду без його участі, при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та оголошенням характеризуючих матеріалів.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, його злочинні дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15-ч.1 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. „Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає. Також суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, та враховуючи особу обвинуваченого, зокрема, що такий за місцем проживання характеризується типово, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 185 КК України, за якою кваліфіковано злочин у виді штрафу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даній справі не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) в дохід держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даній справі не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1