Провадження № 11-сс/4820/73/20
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2019 року за № 0000128 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2020 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено. Застосовано щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, на його утриманні малолітня дитина, який не працює, раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 березня 2020 року включно, без можливості внесення застави.

Строк дії ухвали до 20 березня 2020 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 квітня 2019 року о 8 годині 50 хвилин у м. Хмельницькому по вул. Чкалова, 1 А, поблизу готельно ресторанного комплексу «Колізей», ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 в чорному одязі та балаклавах підбігли до автомобіля «Шкода Рапід» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_12 , застосували до нього газовий балончик та нанесли удар невстановленим предметом в потиличну ділянку голови, після чого, кинувши на землю його та пасажира ОСОБА_13 , заволоділи чорною сумкою, в якій були грошові кошти в сумі близько 150 000 гривень, золоті вироби, ноутбук та два мобільні телефони. Після цього зникли з місця події на автомобілі «Форд Гелексі», сріблястого кольору (польської реєстрації) д.н.з. НОМЕР_2 , а саме виїхали з території готельно розважального комплексу «Колізей» та близько 8 години 55 хвилин в м. Хмельницькому по вул. Курчатова, даний автомобіль (без номерних знаків) було залишено та спалено на території стоянки заводу «Нева». Неподалік даного автомобіля, поблизу трансформаторної станції, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , забрали цінні речі, вироби із дорогоцінних металів та грошові кошти з викрадених сумок, після чого перебігли до стоянки заводу «Нева» та зникли на автомобілі «Нісан Санні», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .

17.04.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 внесено відомості про кримінальне правопорушення, правова кваліфікація - ч. 4 ст. 187 КК України.

22.01.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Непогоджуючись з ухвалою, захисник підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання в повному обсязі.
Ухвалу вважає незаконною.

Зокрема, клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, оскільки матеріали, на які посилається слідчий, не підтверджують описані слідчим обставини.

Також до клопотання не додано копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує його доводи, а з протоколом проведення впізнання, їх взагалі не ознайомили.

Щодо підозри, то така є необґрунтованою, оскільки сума дійсного збитку не встановлена.

Окрім того, слідчий суддя не врахував, наявність у ОСОБА_7 третьої групи інвалідності, вагітної дружини, позитивної характеристики.

Клопотання не містить обґрунтування неможливості застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

На думку захисника, ризики, наведені у клопотанні, є необґрунтованими.

Крім того, йому безпідставно було відмовлено у наданні часу для підготовки здійснення захисту підозрюваного, чим порушено право на захист.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора та слідчого про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , яке є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років з конфіскацією майна. Окрім того, перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення,

Наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке визначається високим ступенем небезпечності для суспільства та за яке законом передбачено покарання в вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна; особу підозрюваного ОСОБА_7 , який офіційно не працевлаштований, перебуваючи на волі може знищити чи сховати речові докази, зокрема викрадене у потерпілих майно, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних з метою зміни останніми своїх показів на його користь, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення чи схову речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Отже, при розгляді клопотання слідчого з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Твердження апелянта про невідповідність клопотання вимогам ст. 184 КПК України, оскільки матеріали, на які посилається слідчий, не підтверджують описані слідчим обставини, апеляційний суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.
Так, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, як помилково про це наполягає сторона захисту у поданій апеляційній скарзі, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів, що і було зроблено судом у даному провадженні. Тобто, суд на даному етапі провадження не дає оцінку доказам з метою встановлення наявності чи відсутності вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа.

До того ж, слід зазначити, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях.

Доводи захисника про те, що до клопотання не додано копії матеріалів, якими слідчий обгрунтовує доводи клопотання, що є порушенням права на захист, апеляційний суд не враховує, виходячи з наступного.

Так, як вбачається із матеріалів справи до клопотання було додано копії матеріалів кримінального провадження на 18 арк. Копії таких ОСОБА_7 отримав про що розписався особисто.

Отже, право ОСОБА_7 на захист порушено не було.

Разом з тим, у матеріалах справи наявна копія протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2019 року (а.с. 18), що також спростовує доводи апелянта про те, що такий не було додано до матеріалів.

Що стосується посилання захисника на відсутність доказів щодо розміру завданого збитку, то такі є безпідставними, враховуючи наступне.

Згідно п. 3 примітки до ст. 185 КПК України у статтях 185-191 цього Кодексу у великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Так, із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000128 від 17.04.2019 року вбачається, що 17.04.2019 року у м. Хмельницький невстановлені особи застосовуючи фізичне насильство відносно потерпілого ОСОБА_13 заволоділи грошовими коштами в сумі 150 000 грн., виробами із золота загальною вагою 4,3 кг та виробами з срібла загальною вагою 1 кг.

Даними протоколу додаткового допиту потерпілого ОСОБА_13 від 17 січня 2020 року та додатками до такого підтверджується, що даним злочином останньому нанесено матеріальну шкоду на загальну суму 4 268 621 грн.

Разом з тим, ОСОБА_13 заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні №0000128 за вищевикладених обставин про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4 297 901 грн.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про достатність доказів для затримання ОСОБА_7 та оголошення йому підозри, що було перевірено апеляційним судом шляхом вивчення матеріалів кримінального провадження.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушенння, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, наявність вищевикладених ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_10 у вчиненні особливо тяжкого злочину, стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Посилання апеляційної скарги на те, що прокурор не обґрунтував неможливість обрання менш суворого запобіжного заходу, не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються змістом самого клопотання та оскаржуваної ухвали.

Так, колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді було досліджено матеріали кримінального провадження, надані слідчим, та не встановлено підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність у підозрюваного третьої групи інвалідності, вагітної дружини, позитивної характеристики, не є беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного йому запобіжного заходу, оскільки такі враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Доводи захисника про порушення права на захист, оскільки останньому не було надано достатньо часу на підготовку для здійснення захисту підозрюваного, апеляційний суд не враховує, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 КПК України копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Як вбачається із клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, копію такого ОСОБА_7 отримав разом із доданими до нього матеріалами на 18 аркушах 22.01.2020 року о 9 годині 01 хвилині, про що розписався особисто.

Цього ж дня у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області розглянуто дане клопотання.

Згідно даних журналу судового засідання від 22.01.2020 року таке розпочато о 15 годині 56 хвилин.

Отже, розгляд клопотання проведено з дотриманням вимог КПК України. У захисника було достатньо часу для підготовки для здійснення захисту підозрюваного ОСОБА_7 , тому право на захист останього порушено не було.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою.

За таких обставин колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2020 року, якою застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 березня 2020 року включно, без можливості внесення застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4