КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1824/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління НП України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо транснаціональної злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 24 квітня 2020 року, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у сумі 1 209 334, 49 (один мільйон двісті дев`ять тисяч триста тридцять чотири гривні 49 копійок), що становить 575 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилява, Вишгородського району, Київської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_10

07 квітня 2020 року на адресу суду надійшли уточнення до апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , в яких він просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та протиправність, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 168 160 грн. 00 коп. строком до 24 квітня 2020 року включно. В частині призначення обов`язків, згідно вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити обов`язок не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із території міста Києва та Київської області.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги сторона захисту зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Захисники вказують на відсутність підтверджених обставин вчинення підозрюваним на території іноземної держави інкримінованих злочинів, відсутність встановленого зв`язку між підозрюваним та учасниками злочинної організації, відсутність потерпілих осіб, відсутність особистого знайомства між представником іноземної юридичної особи та підозрюваним, відсутність офіційних документів Інтерполу по розшуку одного автомобіля, яким незаконно заволодів підозрюваний. Адвокати додають про неможливість встановити, що стало підставою для досудового розслідування національними правоохоронними органами в Україні злочину вчиненого на території іншої країни.

Також сторона захисту вказує на те, що сама лише тяжкість злочину не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Далі в апеляційній скарзі захисники вказують на те, що судом не враховано, що під час обшуку домоволодіння ОСОБА_9 речі не вилучалися примусово, а були надані ОСОБА_9 добровільно.

Крім того, адвокати наголошують на тому, що судом не встановлювались обставини необхідні для застосування положень ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки при визначенні застави не враховано майновий стан підозрюваного та наявність утриманців.

У підсумку сторона захисту вказує, що клопотання прокурора не містить відомостей про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга захисників задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000127, відомості про яке 16.02.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України.

25.02.2020 о 16 годині 55 хвилин ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
25.02.2020 ОСОБА_9 у відповідності до ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України.
27.02.2020 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління НП України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо транснаціональної злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року, дане клопотання задоволено та застосовано щодоОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 24 квітня 2020 року, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у сумі 1 209 334, 49 (один мільйон двісті дев`ять тисяч триста тридцять чотири гривні 49 копійок), що становить 575 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодоОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддяправильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження апелянтів про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у заяві ОСОБА_11 до ДВБ НП України від 27.11.2018, протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_12 від 16.10.2019, протоколі огляду автомобіля Mercedes-BenzGLE 450 д.н.з. НОМЕР_1 від 16.10.2019, акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу Vercedes-BenzGLE 450 д.н.з. НОМЕР_1 , протоколі пред`явлення особи для впізнання від 04.12.2019, протоколах допиту ОСОБА_13 від 17.10.2013, ОСОБА_14 від 17.10.2019, ОСОБА_12 від 02.12.2019, ОСОБА_15 від 25.11.2019, ОСОБА_16 від 25.11.2019, протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_15 від 25.11.2019, заяві ОСОБА_16 щодо реєстрації автомобіля Ауді А8, заяві ОСОБА_17 щодо реєстрації автомобіля Ауді А8, заяві ОСОБА_15 щодо реєстрації автомобіля Ауді А8, заяві ОСОБА_18 про первинну реєстрацію автомобіля Мercedes-BenzGLS 350 ввезеного з-за кордону, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Benz серії НОМЕР_2 та документи проходження митного контролю автомобіля Мercedes-BenzGLS 350, договорі №PROF-127297/2019p щодо автомобіля Mercedes-BenzGLS 350 з додатками до нього, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Benz серії НОМЕР_3 та документи проходження митного контролю автомобіля Мercedes-Benz S 350D; заяві ОСОБА_19 про первинну реєстрацію автомобіля Mercedes-BenzS 350 D ввезеного з-за кордону, договорі №PROF-131520/2019p щодо автомобіля Mercedes-BenzS 350 D з додатками до нього, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-BenzS 350 D українська реєстрація, заяві ОСОБА_20 про первинну реєстрацію автомобіля SkodaSuperB ввезеного з-за кордону, договорі купівлі-продажу 8046/2019 щодо автомобіля SkodaSuperB з додатками, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу SkodaSuperB українська реєстрація, заяві ОСОБА_21 про первинну реєстрацію автомобіля SkodaSuperB ввезеного з-за кордону, договорі купівлі-продажу 6200/19/011538 щодо купівлі автомобіля SkodaSuperB ОСОБА_21 з додатками, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу SkodaSuperB українська реєстрація за ОСОБА_21 , заяві ОСОБА_22 про первинну реєстрацію автомобіля Mercedes-Benz GLS 350 ввезеного з-за кордону, договорі купівлі-продажу 8046|2019|1578884 щодо купівлі автомобіля Mercedes-BenzGLS 350 ОСОБА_22 з додатками, договорі купівлі-продажу 6200/19/011432 щодо купівлі SkodaSuperB ОСОБА_23 , документах з приводу реєстрації автомобіля Mercedes-BenzS 500 та SkodaSuperB ТОВ «СІЛЬГОСППОСТАЧ», протоколах допиту ОСОБА_24 від 17.02.2020, ОСОБА_25 від 17.02.2020, протоколі впізнання осіб за фотознімками від 17.02.2020, договорах оренди автомобіля з подальшим викупом між TOB«ForsTrade» та «EUAInvestGroup»; заяві ОСОБА_26 про повернення автомобіля до Поліції Чеської Республіки, договорах про користування транспортним засобом та співробітництво у його лізингу між TOB«ForsTrade» та «EUAInvestGroup» (в особі ОСОБА_27 ), ОСОБА_28 ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , протоколах допиту ОСОБА_31 від 25.02.2020 та 26.02.2020, ОСОБА_32 від 25.02.2020, ОСОБА_33 від 25.02.2020, протоколі обшуку від 25.02.2020 за місцем проживання ОСОБА_34 , протоколі обшуку від 25.02.2020 за місцем проживання ОСОБА_9 , протоколі обшуку від 25.02.2020 за місцем проживання ОСОБА_35 , протоколі обшуку від 25.02.2020 за місцем за місцем розташування сервісного центру №8048, протоколі обшуку від 25.02.2020 за місцем перебування ОСОБА_36 , протоколі обшуку від 25.02.2020 за місцем за місцем розташування сервісного центру №0741, протоколі обшуку від 25.02.2020 за місцем проживання ОСОБА_35 , протоколі обшуку від 25.02.2020 за місцем проживання ОСОБА_27 , протоколі впізнання за фотознімками від 25.02.2020, ОСОБА_37 від 25.02.2020, ОСОБА_38 від 25.02.2020, ОСОБА_39 від 25.02.2020, протоколі огляду речей виявлених в ОСОБА_9 від 26.02.2020, протоколі 42/2642т від 20.02.2020 за результатами проведення НСРД щодо ОСОБА_9 ; протоколі 42/13239т від 23.10.2019 за результатами проведення НСРД щодо ОСОБА_40 , протоколі огляду речей вилучених в ОСОБА_35 від 26.02.2020, протоколі огляду мобільних телефонів ОСОБА_41 від 15.02.2020, протоколі огляду речей вилучених в ОСОБА_35 від 25.02.2020, протоколі огляду речей виявлених в ОСОБА_35 від 26.02.2020, протоколі огляду речей виявлених в ОСОБА_42 від 26.02.2020, протоколі огляду речей виявлених в ОСОБА_43 від 26.02.2020.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Посилання адвокатів на відсутність підтверджених обставин вчинення підозрюваним на території іноземної держави інкримінованих злочинів, відсутність встановленого зв`язку між підозрюваним та учасниками злочинної організації, відсутність особистого знайомства між представником іноземної юридичної особи та підозрюваним, як на підставу для скасування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і твердження апелянтів з приводу відсутності офіційних документів Інтерполу стосовно розшуку одного автомобіля, яким незаконно заволодів підозрюваний.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу.

Доводи захисників щодо недоведеності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки сторони обвинувачення щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Що стосується посилань апелянтів на відсутність потерпілих осіб у даному кримінальному провадженні, то вказані обставини не є підставою для задоволення апеляційної скарги захисників та скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, з урахуванням стадії кримінального провадження та з урахуванням того, що у відповідності до витягу з ЄРДР дане кримінальне провадження порушено по матеріалам правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень.
З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження адвокатів про неможливість встановлення підстав для початку досудового розслідування даного кримінального провадження.
Твердження захисників про те, що сама лише тяжкість інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень не може бути підставою для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід визнати непереконливими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного.

Посилання сторони захисту на те, що під час обшуку домоволодіння ОСОБА_9 речі не вилучалися примусово, а були надані ОСОБА_9 добровільно, не є визначеною законом самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді застави, як про це наголошує сторона захисту в апеляційній скарзі.

Твердження адвокатів про те, що клопотання прокурора не містить відомостей про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими, оскільки дані обставини спростовуються змістом клопотання сторони обвинувачення, в якому слідчий наголошує, що у разі обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, такий захід не забезпечить належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.
Вимоги апеляційної скарги сторони захисту щодо необхідності покласти на підозрюваного обов`язок не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із території міста Києва та Київської області, не підлягають задоволенню, з урахуванням того, що захисники та підозрюваний обґрунтували таку необхідність посилаючись на потребу відвідувати матір похилого віку підозрюваним, яка проживає в Київській області, проте в судовому засіданні підозрюваний пояснив, що декілька разів звертався до слідчого з проханням виїхати за межі Києва, яке слідчим було надано.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному застави умежах 575 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з наступного.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя, врахувавши обставини кримінального правопорушення, його мотив, тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_44 , майновий стан підозрюваного, його стан здоров`я, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, прийшов до висновку про те, що визначена судом застава забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками, з чим погоджується і колегія суддів.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати його завідомо непомірним та таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.
Посилання захисників на те, що слідчим суддею не враховано майновий стан підозрюваного та наявність утриманців, спростовується змістом оскаржуваного судового рішення та доданими стороною захисту копій документів про наявність у підозрюваного на утриманні дітей, яким суд дав належну правову оцінку.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисників на незаконність та протиправність ухвали слідчого судді, на переконання колегії суддів, є непереконливими.
За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисників, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління НП України ОСОБА_10 , та застосовано щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 24 квітня 2020 року, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у сумі 1 209 334, 49 (один мільйон двісті дев`ять тисяч триста тридцять чотири гривні 49 копійок), що становить 575 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4