Справа №591/528/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/141/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2019 року, якою кримінальне провадження відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, із середньою освітою, військовозобов`язаного, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачувався за ч.1 ст. 122 КК України у тому, що 16.07.2013 року о 08 год. 20 хв. він разом з державними виконавцями Сумського міського управління юстиції прийшов до помешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , для виконання рішення суду щодо стягнення майна з боржника ОСОБА_8 на користь стягувача ОСОБА_7 . У цей час ОСОБА_8 вийшов на вулицю, де побачив, що представник сторони стягувача ОСОБА_9 , порушуючи його конституційні свободи та вимоги ст. 307 ЦК України, проводить його відеозйомку, та намагався припинити ці протиправні дії ОСОБА_9 , прикриваючи руками відеокамеру. У цей час ОСОБА_7 , діючи умисно на ґрунті неприязних відносин, схопив ОСОБА_8 руками за футболку та наніс останньому не менш 2 ударів лівою ногою в область правої голені та не менш 2 ударів правою ногою в область лівої голені, чим спричинив останньому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1895 від 27.11.2013, травму правого колінного суглобу, що супроводжувалася розвитком посттравматичного менисциту, синовиїту та порушення функції статики та руху, що потягло тривалий розлад здоров`я та по вказаним ознакам відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_8 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми із письмовою заявою, в якій в повному обсязі відмовився від обвинувачення відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України.

04.10.2019 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми кримінальне провадження за № 0005045 відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, ОСОБА_7 закрито у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до Сумського апеляційного суду із апеляційною скаргою в якій просив ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04.10.2019 року, скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог стверджував, що вказане судове рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам КПК України. Стверджував, що проти викладених відносно нього в обвинувальному акті обставин справи він заперечував та вказував, що діяв в стані необхідної оборони, оскільки спочатку припиняв суспільно небезпечні дії ОСОБА_8 , який відразу після виходу на подвір`я, без будь-яких пояснень і причин, наніс ОСОБА_9 удар кулаком в обличчя, а потім і сам він ОСОБА_7 був змушений захищатись від ОСОБА_8 , який теж його бив. З огляду на викладене, апелянт переконаний у відсутності своєї вини в інкримінованому злочині.

Просив врахувати, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 14.03.2016 року його було визнано не винуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Однак, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вказаний вирок суду першої інстанції ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 09.06.2016 року був скасований і призначено в суді першої інстанції новий судовий розгляд. З такою ухвалою він не погоджувався, оскільки вирок суду першої інстанції, вважав законним, а його скасування безпідставним. Далі, за результатами нового судового розгляду, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04.10.2019 року провадження відносно нього закрили, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, що є неприпустимим. Стверджував, що кримінальне провадження може бути закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення в суді виключно в разі коли таке провадження має статус приватного. Разом з тим, дане провадження такого статусу не має, оскільки прокурор до суду не подавав постанову про відмову від підтримання державного обвинувачення і така постанова до матеріалів справи не долучалась, а її копія учасникам кримінального провадження не вручалась. Також, судом не роз`яснювалось потерпілому його право підтримувати обвинувачення в суді після відмови прокурора підтримувати державне обвинувачення. Не надав потерпілий суду і своєї згоди на підтримання обвинувачення в суді після відмови прокурором від підтримання державного обвинувачення.

ОСОБА_7 вважав, що прокурор у кримінальному провадженні фактично самоусунувся від підтримання обвинувачення у спосіб не передбачений ст. 340 КПК України, а суд, неправильно застосувавши положення п. 7 ч.1 ст. 284 КПК України, безпідставно, за нереабілітуючими обставинами, з порушенням права на справедливий суд, закрив відносно нього провадження при цьому так і не встановивши обґрунтованості висунутого його обвинувачення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

На апеляційну скаргу обвинуваченого прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подано заперечення, в яких прокурор просила ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04.10.2019 року відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу, без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити, ухвалу суду першої інстанції, скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, заперечила, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно зі ст.477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо певних кримінальних правопорушень, перелік яких зазначено в даній статті. Зокрема, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, зазначене в п.1 ч.1 ст.477 КПК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дане кримінальне провадження № 0005045 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України, відноситься до справ приватного обвинувачення.

Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_8 подана заява про відмову від обвинувачення та закриття кримінального провадження (а.с.187 т.7).

Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно ч.4 ст.26 КПК України відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що істотних порушень норм права, які тягнуть за собою скасування оскаржуваної ухвали і призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, як про це просить обвинувачений в апеляційній скарзі, під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційного провадження не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про існування підстав для закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, вважає їх правильними, обґрунтованими та взаємоузгодженими між собою.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з доводами обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що дане кримінальне провадження не має статусу приватного обвинувачення тільки через те, що прокурор до суду не подавав постанову про відмову від підтримання державного обвинувачення, оскільки по перше, такі доводи обвинуваченого спростовуються п.1 ч.1 ст. 477 КПК України, де прямо вказано, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України відноситься до кримінальних правопорушень з приватною формою обвинувачення, а по друге, участь прокурора під час судового розгляду кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення є обов`язковою, оскільки визначається гарантією забезпечення засад рівності та змагальності, а також захисту прав та законних інтересів потерпілого, при цьому, участь прокурора у судовому розгляді кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, врегульованому приписами глави 36 КПК України, відноситься до функції підтримання публічного обвинувачення. Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові

від 26.06.2019 року у справі № 404/6160/16-к.

З огляду на викладене, з урахуванням поданої потерпілим ОСОБА_8 заяви про відмову від підтримання обвинувачення, колегія суддів не вбачає підстав для того, щоб і прокурор мав теж винести постанову про свою відмову від участі в даному кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий розгляд відбувався з участю прокурора, що узгоджується з викладеними вище висновками Великої Палати Верховного Суду та з положеннями норм кримінального процесуального закону, а тому, твердження обвинуваченого про «самоусунення» прокурора слід визнати надуманими.

Також, колегія суддів вважає безпідставними і твердження обвинуваченого про те, що потерпілий не надав суду своєї згоди на підтримання обвинувачення в суді після відмови прокурором від підтримання державного обвинувачення та про те, що потерпілому не було роз`яснено право підтримувати обвинувачення в суді після відмови прокурора підтримувати державне обвинувачення, оскільки, по перше, від підтримання обвинувачення відмовився сам потерпілий, а не прокурор, що в даному випадку не вимагає від потерпілого згоди на підтримання обвинувачення в суді, а по друге, в даному кримінальному провадженні прокурор не виступає на підтримання саме державного обвинувачення, оскільки в ньому захист спрямований на суто особистих інтересів потерпілого.

З огляду на викладене, а саме на те, що провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було закрито, що колегією суддів визнано правомірним, апеляційний суд не вдається до аналізу доводів ОСОБА_7 щодо фактичних обставин справи де останній вів мову про свою невинуватість.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2019 року, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4