Справа № 555/615/19
Номер провадження 1-кп/555/32/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Березне об`єднане кримінальне провадження №0000129 від 12.03.2019 року, №0000264 від 03.06.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.310 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
29 грудня 2018 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись що його дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, перебуваючи в спальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав бувшу у використанні електричну дриль марки МаkitaHP1630, вартістю 2337,90 грн., бувший у використанні електричний подовжувач марки «АLFA» білого кольору, загальною довжиною п`ять метрів з розетками в кількості трьох одиниць вартістю 145,58 грн., бувший у використанні електричний подовжувач марки «POWERCUBE» сірого кольору загальною довжиною три метри з розетками в кількості п`ять одиниць вартістю 92,98 грн. та бувший у використанні набір інструментів марки «Toptul» моделі «GCAI108R» вартістю 2283,95 грн., які помістив до поліетиленового пакету, залишив приміщення квартири та попрямував до місця свого проживання, тобто привласнив викрадене майно та розпорядився ним на свій розсуд, чим завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 4 860,41 грн.
Крім того, на початку квітня 2019 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_6 , в конструкції парника на присадибній земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в супереч вимогам Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2009 №589, умисно, незаконно, тобто без відповідної реєстрації як суб`єкта господарювання, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з культивуванням рослин, розробленням, виробництвом, виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), ввезенням на територію України, вивезенням з її території, транзитом через територію України, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, включених до переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, з метою використання у власних потребах, без мети збуту, незаконно посіяв та вирощував (культивував) 148 (сто сорок вісім) рослини роду коноплі (Саnnabis) до 03 червня 2019 року.
Так, 03 червня 2019 року, в період з 20 год. 40 хв. по 21 год. 30 хв., під час огляду конструкції парника, розміщеного на присадибній земельної ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності та фактичному користуванні ОСОБА_6 , працівниками поліції було виявлено та вилучено 148 (сто сорок вісім) рослин, кожна з яких має самостійний корінь, і відповідно до висновку експерта являються рослинами роду коноплі (Саnnabis), що містять в собі основну діючу речовину тетрагідроканнабінол та суміш каннабіноїдів (каннабінол, каннабідіол) (список №3 таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2003).
ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний як обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав та дав показання про те, що за домовленістю виконував у квартирі потерпілого будівельні роботи. Так як йому були потрібні деякі інструменти для власного користування, він взяв спочатку два подовжувачі додому, а згодом взяв електричну дриль та набір інструментів. Дриль він взяв з дозволу потерпілого, а подовжувачі та набір інструментів без дозволу. Однак по дорозі додому він зайшов до магазину, де вжив спиртні напої, а речі потерплого залишав у пакеті на велосипеді біля приміщення закладу. Коли ж повернувся, то виявив, що у нього викрали і велосипед, і інструменти. Вказав, що розкаюється у вчиненому, збитки потерпілому не відшкодував, так як на даний час немає роботи, на його утриманні перебувають троє малолітніх дітей, дружина знаходиться на сезонних роботах за кордоном, а він здійснює догляд за дітьми.

Потерпілий ОСОБА_4 дав показання про те, що ОСОБА_6 за домовленістю мав виконати у його квартирі будівельні роботи, вартість яких мала становити 8 000 грн. З цією метою він придбав усі необхідні будівельні матеріали, сплатив обвинуваченому 4 000 грн. авансу та віддав йому ключі від квартири, а сам поїхав за кордон. Коли він повернувся через три місці та звернувся до ОСОБА_6 , щоб забрати ключі від квартири, останній йому повідомив, що він згубив ключ і тому не виконав усі роботи. Коли потерпілий потрапив до квартири, то вияв, що з неї зникли не лише подовжувачі, набір інструментів та електричний дриль, але й ряд речей особистого вжитку, частина будівельних матеріалів. Того ж дня він приїхав до ОСОБА_6 з метою з`ясувати, куди зникло його майно, на що ОСОБА_6 лише відповів: «Так сталося». Оскільки обвинувачений не повернув йому викрадене майно, він звернувся до поліції. Потерпілий вказав, що дозволу користуватись інструментами поза межами його квартири ОСОБА_6 він не надавав.

Показання обвинуваченого співпадають з об`єктивними даними, що були здобуті при огляді місця події квартири АДРЕСА_2 (протокол огляду місця події від 12.03.2019 року).

Відповідно до протоколу огляду речей від 12.03.2019 року було оглянуто бувший у використанні електричний подовжувач білого кольору, загальною довжиною п`ять метрів з розетками в кількості трьох одиниць, бувший у використанні електричний подовжувач сірого кольору загальною довжиною три метри з розетками в кількості п`ять одиниць, які добровільно для огляду надав ОСОБА_6 .
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №3.2-298/19 від 21.03.2019 року ринкова вартість бувших у використані електричного подовжувачу білого кольору, загальною довжиною п`ять метрів з трьома роз`ємами для з`єднування та електричного подовжувача сірого кольору загальною довжиною три метри з п`ятьма роз`ємами для з`єднування станом на 29.12.2018 року могла становити 238,56 грн.

Із висновку судової товарознавчої експертизи №3.2-297/19 від 20.03.2019 року встановлено, що ринкова вартість бувшої у використані електричної дрилі станом на 29.12.2018 року, яка була придбана у 2018 році, могла становити 2337,90 грн.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №3.2-292/19 від 28.03.2019 року ринкова вартість бувшого у використані набору інструментів марки «Toptul» моделі «GCAI108R», 108 одиниць, станом на 29.12.2018 року, який був придбаний у 2018 році, могла становити 2 383,95 грн.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 27.03.2019 року ОСОБА_6 розказав та показав про обставини заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 , де вказував, що саме 29.12.2019 року він викрав з квартири потерпілого подовжувачі, дриль та набір інструментів.

Показання обвинуваченого щодо того, що потерпілий дозволив йому користуватись електричним дрилем, суд оцінює критично, так як вони спростовуються показаннями потерпілого.

Допитаний як обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України визнав повністю та дав показання про те, що дійсно на присадибній земельній ділянці посадив та вирощував 148 рослини коноплі для власного вживання у лікувальних цілях, так як через травму руки відчував сильний біль.

Показання обвинуваченого співпадають з об`єктивними даними, що були здобуті при огляді місця події території господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (протокол огляду місця події від 03.06.2019 року), де на присадибній земельній ділянці було виявлено на вилучено 148 рослин коноплі.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №2.1-558/18 від 21.06.2019 року надані на експертизу рослини зеленого кольору, що були вилучені в АДРЕСА_1 в господарстві, де проживає ОСОБА_6 , є рослинами роду коноплі (Саnnabis).
Оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст.94 КПК України: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.2 ст.310 КК України як незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

ІІІ. Призначення покарання.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, - ще щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, - не встановлено.
Із медичних довідок Березнівської ЦРЛ вбачається, що обвинувачений на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває.
Згідно характеристики на ОСОБА_6 за місцем проживання орган місцевого самоврядування компрометуючими даними щодо особи не володіє.
Враховуючи викладені обставини справи, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, позицію потерпілого, який вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, дані про особу ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується посередньо, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні троє малолітніх дітей, суд вважає, за можливе, призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин та у виді позбавлення волі за ч.2 ст.310 КК України на строк 3 роки, призначення якого є найбільш доцільним і буде сприяти виправленню особи та попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.69 КК України не встановлено.
Відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Згідно з п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
При цьому, суд вважає, що з урахуванням кількості епізодів протиправних діянь, даних про особу обвинуваченого, наявності обставини, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, при призначенні остаточного покарання обвинуваченому необхідно застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на трок 3 роки.
Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

А дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, їх наслідки, особу винного, який щиросердечно розкаявся у скоєному, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується посередньо, є інвалідом ІІІ групи, має на утриманні троє малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства та відбування покарання.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням відповідно до положень ст.75 КК України.
ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в обґрунтування якого потерпілий покликається на те, що в результаті вчинення протиправних дій ОСОБА_6 йому було заподіяно матеріальну шкоду, що полягає у викраденні належних йому речей, з урахуванням зави про зменшення позовних вимог, на загальну суму 4621,85 грн.

Крім того, йому було заподіяно моральну шкоду, що полягає у перенесеному стресі, нервовому зриві, витрачанні свого часу на відвідування поліції, суду. Заподіяну йому моральну шкоду оцінює в 10 000 грн. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 2 700 грн.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що, визначаючи розмір моральної шкоди, він прийняв до уваги, що ОСОБА_6 було викрадено у нього майно в більшому розмірі, ніж зазначено в обвинувальному акті, крім того, ним не були виконані будівельні роботи, що потерпілим були оплачені. Вказані факти призвели до його значних моральних страждань.

Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов визнав частково, зокрема, повністю визнав розмір матеріальної шкоди і частково в сумі 2000 грн. визнав моральну шкоду. При визначенні розміру моральної шкоди сторона захисту просить прийняти до уваги, що на даний час він не працює, отримує виплати по інвалідності в розмірі 1600 грн., має на утриманні троє малолітніх дітей.

Згідно зі статтею 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6 розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється, виходячи із реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Як встановлено із досліджених доказів у кримінальному провадженні ОСОБА_9 було викрадено майно потерпілого на зальну суму 4621,85 грн. (з урахуванням тієї обставини, що два електричні подовжувачі було повернуто потерпілому), а тому позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно положень ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що потерпілому ОСОБА_4 діями обвинуваченого було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, які він зазнав у зв`язку з крадіжкою майна: електричних подовжувачів, дрилі та набору інструментів. Водночас суд не може прийняти до уваги покликання потерпілого на те, що обвинуваченим було викрадено більший обсяг майна і не виконано обумовлені будівельні роботи, так як вказані обставини виходять за межі пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого і підлягає стягненню моральна шкода.

Отже, враховуючи глибину душевних страждань, ступень доведеності завданої шкоди, матеріальне становище обвинуваченого, співмірність заподіяної шкоди, суд приходить до висновку про визначення відшкодування моральної шкоди в розмірі 2500 грн.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу (п.1 ч.1 ст.118 КПК України).

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати (ч.1 ст.124 КПК України).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера розмір витрат на правову допомогу становить 2 700 грн.

Тому суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 2700 грн. витрат на правову допомогу.

Заходи забезпечення кримінального провадження на час постановлення вироку не застосовувались.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідок про витрати на проведення судової експертизи розмір витрат на залучення експерта становить 2 686 грн. 08 коп.

Таким чином, судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають стягненню з ОСОБА_6 в дохід держави.

Керуючись ст.ст.100,124,370,373,374,377 КПК України, ст.ст.23,1166,1167 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України, ч.2 ст.310 КК України і призначити покарання:

-- за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин;

-- за ч.2 ст.310 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців та з покладенням відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків :

-- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 4 621 (чотири тисячі шістсот двадцять одну) грн. 85 коп. матеріальної шкоди, 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. моральної шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення та 2 700 (дві тисячі сімсот) грн. витрат на праву допомогу.

Речові докази: електричні подовжувачі марки «АLFA» та марки «POWERCUBE» - залишити у користуванні власника ОСОБА_4 ; 148 рослин роду коноплі знищити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в сумі 2 686 (дві шістсот вісімдесят шість) грн. 08 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1