Справа №522/9624/20
Провадження № 1-кс/522/9154/20
УХВАЛА
03 липня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0008975 від 05.03.2014 року,
ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшло клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0008975 від 05.03.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.
Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що 04.02.2015 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва розглянув клопотання старшого слідчого в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 та наклав арешт на заставне майно ПАТ АБ «Порто-Франко», зокрема на майнові права на квартиру під будівельним АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 . При цьому, сам заявник - ОСОБА_3 , не був присутнім під час розгляду питання про арешт майна.
Підставою накладення арешту на майно стало те, що 16 червня 2011 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №246/1-11. У цей же день між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором.
Відповідно до договору про відступлення права вимоги, укладеному між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» №13 від 28.04.2016 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором 246/1-11 від 16.06.2011 року, з усіма додатками та відповідним іпотечним договором.
29.04.2016 року відповідно до договору про відступлення права вимоги між ТОВ «Фінансова компанія СІТІ ФІНАНС» та ОСОБА_6 до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 246/1-11 від 16.06.2011 року, з усіма додатками та відповідним іпотечним договором.
Після цього, ОСОБА_7 звернувся до позичальника та іпотекодавця ОСОБА_3 з вимогою про виконання кредитних зобов`язань. ОСОБА_3 здійснив повну оплату боргу за кредитним договором, таким чином станом на теперішній час позичальником ОСОБА_3 виконано усі кредитні зобов`язання по відношенню до нового кредитора ОСОБА_6 , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою останнього від 24.05.2016 року.
Враховуючи викладене, представник заявника просить арешт скасувати.
Власник майна та його представник у судове засідання не з`явились, про час дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, при цьому представник власника адвокат ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, а тому його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Розглянувши клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
04 лютого 2015 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва в рамках кримінального провадження №0000515 розглянуто клопотання старшого слідчого в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 та постановлено ухвалу, якою накладено арешт на майно, у тому числі на майнові права на квартиру АДРЕСА_2 та Радужна, що стане власністю ОСОБА_3 .
Станом на теперішній час досудове розслідування у кримінальних провадженнях №0000515 від 19.11.2014 року та №0008975 від 05.03.2014 року проводиться Приморським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області. Встановлено, що до кримінального провадження №0008975 від 03.10.2014 року було приєднано матеріали кримінального провадження №0000515 від 19.11.2014 року та матеріали кримінального провадження №00485.
Майнові права на квартиру АДРЕСА_2 та Радужна, були предметом іпотеки за договором від 16.06.2011 року, укладеним в забезпечення кредитного договору №246/1-11 від 16.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Порто-Франко» та ОСОБА_3 .
В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором та іпотечним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія» «Сіті Фінанс». 29.04.2016 року між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ОСОБА_6 було укладено договір про відступлення права вимоги за вищевказаними кредитним та іпотечним договорами.
Відповідно до заяви від 24.05.2016 року ОСОБА_6 , підпис якого посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_3 повністю виконано зобов`язання за кредитним договором №246/1-11 від 16 червня 2011 року та усіх додаткових договорів до нього, іпотечний договір, посвідчений 16 червня 2011 року ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за реєстровим №1656 з усіма додатковими договорами до них, припиняється.
В матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що ОСОБА_3 , який є власником квартири під будівельним номером АДРЕСА_1 , є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що до нього може бути застосована конфіскація майна, як вид покарання.
Не міститься в цьому кримінальному провадженні і даних про заявлений до ОСОБА_3 цивільний позов, що виключає можливість накладення арешту на його майно з метою забезпечення цивільного позову, а така підстава накладення арешту на майно може мати місце лише в тому випадку, коли цивільний позов до особи є дійсно заявленим.
Отже, жодне з правових обгрунтувань на теперішній час не може бути підставою для арешту майна, що належить ОСОБА_3 , а саме: квартири під будівельним номером АДРЕСА_1 та Радужна.
Крім того, слідчий суддя під час вирішення питання про скасування арешту майна враховує приписи п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

Відповідно ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження є в тому числі арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно з ч.ч. 6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Ввідповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В матеріалах кримінального провадження відсутня інформація щодо визнання вищевказаної квартири речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0008975 від 05.03.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року по справі №761/2817/15-к, провадження №1-кс/761/1283/2015 на квартиру АДРЕСА_2 та Радужна.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1