Справа № 484/1709/20
Провадження: № 1-кп/484/354/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2020р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000943, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працює, одруженого, який неповнолітніх дітей не має, має інвалідність ІІ групи, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 02.02.1995 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст.229-6, 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстроченням виконання вироку на 2 роки;
- 06.09.1995 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст.140 КК України із застосуванням ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 31.08.1998 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 19.12.2002 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 05.06.2006 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;
- 20.01.2010 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 20.05.2010 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосування ст. 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 21.11.2013 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 307 КК України із застосування ст. 71 ч.1 КК України до 6 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 30.01.2015 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 309 КК України із застосування ст. 70 ч.4 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 26.07.2018 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 12 днів,
- 27.05.2020р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України на підставі ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України
за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2020 року в денний час ОСОБА_3 , знаходився за адресою: вул. Корабельна, м. Первомайськ, Миколаївської область разом з ОСОБА_5 . Під час спілкування з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 помітив в правій кишені куртки останнього мобільний телефон HUAWEІ Y5. В цей час у ОСОБА_3 виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону HUAWEІ Y5 вартістю 1799,30 грн. з сім картами мобільних операторів МТС та Київстар вартістю по 25 грн. кожна.

Виконуючи задумане, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажання настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись тим, що ОСОБА_5 відволікся та за діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити його злочинній діяльності, ОСОБА_3 викрав з правої кишені куртки ОСОБА_5 мобільний телефон HUAWEІ Y5 з сім-картами мобільних операторів МТС та Київстар, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1799,30 грн. В подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Зізнаючись у вчиненому обвинувачений вказав, що обставини вчинення ним злочину, правильно викладені в обвинувальному акті, він дійсно вчинив крадіжку мобільного телефону потерпілого. Так у квітні 2020р. під час спілкування з потерпілим, він помітив у правій кишені його куртки мобільний телефон. Діючи умисно, він обережно, непомітно для інших осіб, витягнув з кишені цей телефон, який в подальшому здав у ломбард, а гроші витратив на продукти харчування. Одну сім-картку він повернув потерпілому, іншу не знайшов. У вчиненому розкаявся.
Потерпілий до суду не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, покарання призначити обвинуваченому на розсуд суду.
Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, також підтверджується доказами, наданими прокурором.
Так 15.05.2020р. на підставі заяви ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудового розслідування внесені відомості щодо крадіжки 12.04.2020р. мобільного телефону HUAWEІ Y5, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Із заяви ОСОБА_6 вбачається, що він добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон HUAWEІ, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вказуючи, що його він придбав у ОСОБА_7 . Вказаний телефон був оглянутий, визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілому.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 27.05.2020р. та таблиці зображень до нього, обвинувачений розповів та показав, за яких обставин він вчинив крадіжку мобільного телефону потерпілого.
Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.
Фактичні обставини злочину свідчать про те, що ОСОБА_3 12.04.2020р. перебуваючи на вул.Корабельній в м.Первомайську вчинив крадіжку мобільного телефону потерпілого з сім-картами, спричинивши йому майнову шкоду на загальну суму 1799,30грн.
Отже, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 02.07.2019р., за місцем проживання негативна характеристика відсутня, стан його здоров`я, оскільки він має інвалідність ІІ групи.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.
На думку суду обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини вчинення злочину, дані про його особу, те, що він є раніше судимий, але на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини, маючи непогашені судимості, дають підстави для призначення обвинуваченому покарання, в межа санкцій статі, що йому інкримінують, у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально. На думку суду таке покаранняє необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_3 засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.05.2020р. до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, який набрав законної сили 30.06.2020р. До набрання вироком законної сили до нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, та він взятий під варту із зали суду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки обвинувачений вчинив злочин до ухвалення вищевказаного вироку, суд вважає за необхідне призначити йому покарання відповідно до ч.4 ст. 70 КК України.

ОСОБА_3 на момент надходження до суду даного кримінального провадження знаходився у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор», оскільки перебував під вартою за попереднім вироком. В рамках даного кримінального провадження запобіжний захід йому не обирався. За рішенням суду, він був залишений в умовах Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для участі в розгляді вказаного кримінального провадження.
Речовий докази- мобільний телефон HUAWEІ Y5, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , переданий за зберігання потерпілого ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне залишити у власності останнього.

Цивільний позов не заявлений..
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.4 ст. 70 КК Українишляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.05.2020р та остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня звернення вироку до виконання.

Зарахувати у строк покарання строк відбутого покарання за попереднім вироком з 27.05.2020р. по день звернення даного вироку до виконання.
Речовий докази- мобільний телефон HUAWEІ Y5, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , переданий за зберігання потерпілого ОСОБА_5 , залишити у власності останнього.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити, що обвинувачений, захисник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1