Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2351/19
Провадження № 1-кп/723/261/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2020 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд,

Чернівецької області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець угоду про визнання винуватості від 30 червня 2019 року, яка подана суду в ході проведення процедури підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню № 0000411 від 04.05.2019 року по обвинуваченню у скоєнні злочину передбаченого ст.395 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця по національності, освіта середня, працюючого по найму, не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимого вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.01.2012 року за ст. 185 ч. 3, ст. 71 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі; вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.06.2017 року за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту та вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту, покарання відбув 20.09.2018 року,

встановив:

ОСОБА_4 , обвинувачувався в тому, що він в період з початку квітня місяця 2019 року, з метою ухилення від адміністративного нагляду, встановленого відносно нього постановою Сторожинецького районного суду від 21.01.2019 року, умисно, самовільно без дозволу Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, залишив своє місце проживання, що було в АДРЕСА_2 та виїхав у с. Мамаївці Кіцманського району де перебував до 30.05.2019 року.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України порушення правил адміністративного нагляду, тобто самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Після надходження обвинувального акту до суду між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 , який згідно ст.37 КПК України. здійснював повноваження прокурора в цьому кримінальному провадженні, 30 червня 2019 року, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості, на тих умовах, що обвинувачений повністю і беззастережно визнає свою винуватість в скоєному кримінальному правопорушенні і йому призначається покарання за ст.395 КК України, у виді арешту строком на три місяці.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 погодився із всіма доказами його винуватості, зазначеними в обвинувальному акті, підтвердив факт визнання винуватості та разом із прокурором ОСОБА_3 просили затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_4 , класифікується, згідно ст.12 КК України, як злочин невеликої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він, при цьому, має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Обвинувачений також цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, в т.ч. і щодо обмеження права на оскарження вироку, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватими, вид покарання і обов`язки, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Обвинувачений відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1 КПК України і розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також обвинувачений розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Судом також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, щодо обмеження права на оскарження вироку.

При цьому обвинуваченому, захиснику та прокурору були роз`яснені підстави оскарження обвинувального вироку як в апеляційному так і в касаційному порядку.

В судовому засіданні, шляхом опитування сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Кримінальне правопорушення за ст.395 КК України, кваліфіковано правильно і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

Судом встановлено наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а перевіривши угоду, суд знаходить, що вона відповідає вимогам КПК України в т.ч. і в частині призначення обвинуваченому покарання оскільки обвинувачений вину визнав повністю і беззастережно. Розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що є пом`якшуючими вину обставинами. Раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю свого проживання.

Суд враховує пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини та відсутність обтяжуючих обставин, тяжкість злочину, особу обвинуваченого та вважає, що узгоджене сторонами покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 червня 2019 року між обвинуваченим в кримінальному провадженні № 0000411 від 04.05.2019 року ОСОБА_4 та прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області, ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, що передбачений ст. 395 КК України та призначити йому за цією статтею, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 червня 2019 року, покарання, у виді арешту строком на три місяці.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького Апеляційного суду через Сторожинецький районний суд Чернівецької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема:

- обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду, після його проголошення, негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ