ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/819/21/20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_2
Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі - ОСОБА_5
З участю прокурора - ОСОБА_6
Адвоката - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження № 0003463 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2019 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, -
в с т а н о в и л а :

Зазначеною ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме на: автомобіль ЗАЗ Lanos, р.н. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою й підлягає скасуванню. При цьому апелянт вказує на те, що постановою від 21.10.2019 накладено арешт на автомобіль ЗАЗ Lanos, р.н. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , 23.10.2019 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області було накладено арешт на вказане майно, а 12.12.2019 року ухвалою слідчого судді на підставі клопотання адвоката скасовано арешт на вищевказаний автомобіль. Однак, наведені дані дають достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки, згідно протоколу огляду місця події від 20.10.2019 на автомобілі ЗАЗ Lanos, р.н. НОМЕР_1 збереглися сліди злочину, а саме: пошкодження правої передньої двері та злам кріплення правого дзеркала заднього виду. Таким чином, суд приймаючи рішення про відмову в арешті майна не надав належної оцінки тим фактам, що даний транспортний засіб, який було вилучено 20.10.2019 року під час огляду місця події, зберіг на собі сліди правопорушення, а також враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи, приймаючи до уваги, що не застосування арешту може призвести до відчуження майна, розпорядження ним в інший спосіб та знищення слідів злочину. Просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2019 року та постановити нову, якою накласти арешт на автомобіль ЗАЗ Lanos, р.н. НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 із забороною в розпорядженні та користуванні.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, думку адвоката, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що закріплені у частині третій статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Тобто, для можливості застосування у кримінальному провадженні будь-якого заходу забезпечення обов`язковому доведенню підлягають одночасно всі наведені обставини. При цьому не доведення попередньої обставини виключає необхідність встановлення усіх наступних обставин.

Так, із клопотання слідчого вбачається, що в провадженні СВ ХВП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0003463 від 21.10.2019 за фактом дорожньо-транспортної події.

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що 23.10.2019 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області було накладено арешт на вказане майно, а 12.12.2019 року ухвалою слідчого судді на підставі клопотання адвоката скасовано арешт на вищевказаний автомобіль.

Тобто, з даних матеріалів кримінального провадження вбачається, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, проте згідно ухвали слідчого судді від 12 грудня 2019 року арешт на майно, а саме: автомобіль марки ЗАЗ Lanos р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , скасовано. Підставою скасування арешту стало досягнення мети, для забезпечення якої було накладено арешт - збереження речового доказу до фіксування слідів ДТП та проведення автотехнічної експертизи. Також, клопотання прокурора не містить мети накладення арешту, як того вимагає ч.2 ст.170 КПК України, оскільки слідчий експеримент, призначення експертизи є слідчою дією, а такої мети накладення арешту на майно, як забезпечення проведення слідчої дії, КПК України не передбачає. Крім того, КПК України не передбачає повторне звернення прокурора з клопотанням про накладення арешту на майно, арешт на яке був скасований, в зв`язку з чим, на підставі вищевказаного, слідчий суддя вірно дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Доводи прокурора в його апеляційній скарзі відносно того, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки, згідно протоколу огляду місця події від 20.10.2019 на автомобілі ЗАЗ Lanos, р.н. НОМЕР_1 збереглися сліди злочину, та ті доводи, що суд приймаючи рішення про відмову в арешті майна не надав належної оцінки тим фактам, що даний транспортний засіб, який було вилучено 20.10.2019 року під час огляду місця події, зберіг на собі сліди правопорушення, а також враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи, приймаючи до уваги, що не застосування арешту може призвести до відчуження майна, розпорядження ним в інший спосіб та знищення слідів злочину, колегія суддів вважає недоведеними, необґрунтованими та безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження вбачається відсутність достатніх підстав стверджувати про необхідність застосування до зазначеного майна заходу забезпечення у виді арешту.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме на: автомобіль ЗАЗ Lanos, р.н. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 без зміни.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4