Справа № 761/7941/18
Провадження № 1-кп/761/692/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001747 від 31 травня 2017 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Норільська Красноярського краю, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.109, ч.1 ст.14, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 109, ч.3 ст. 110-2, ч.1 ст.14, ч.1 ст.410 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.109, ч.1 ст.14, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 109, ч.3 ст. 110-2, ч.1 ст.14, ч.1 ст.410 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_2 в судовому засіданні надано письмове клопотання про зміну способу виконання додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на нього відповідно до ухвал суду від 12 листопада 2019 року, 18 лютого 2020 року, 10 березня 2020 року.

Клопотання обвинувачений мотивує тим, що 18.02.2020 року відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва він здав свій паспорт громадянина України прокурору у кримінальному провадженні ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_2 просить врахувати, що паспорт громадянина України він здав на зберігання прокуророві у зв`язку з покладенням на нього додаткового обов`язку, передбаченого ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: «здати на зберігання прокурору свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну». Проте, будучи директором ТОВ «Астер Холдінг», а саме особою, уповноваженою на укладення договорів, нотаріальних паперів, банківських документів тощо, та задля повноцінного та належного виконання своїх обов`язків, реалізація яких без наявності вказаного паспорта є неможливою, ОСОБА_2 просить суд зобов`язати прокурора у даному кримінальному провадженні повернути належний йому паспорт громадянина України.

Крім того, ОСОБА_2 зазначив у клопотанні, що вказаний обов`язок суду, покладений на нього задля неможливості перетнути кордон України (виїхати до Російської Федерації), унеможливлюється тим, що згідно Рішення Кабінету Міністрів України від 01.02.2020 року можливість перетнути кордон з Російською Федерацією за допомогою лише паспорта громадянина України позбавлені всі громадяни України, зокрема і він. У зв`язку з чим, на думку обвинуваченого, паспорт громадянина України не є тим документом, на підставі якого можна покинути межі України.

Обвинувачений ОСОБА_2 у судовому засіданні вказане клопотання підтримав з підстав у ньому наведених та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого. При цьому зазначив, що обвинувачений дійсно здав свій паспорт громадянина України на зберігання під розписку, як документ, згідно якого можна виїхати за межі України. Згідно Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Білорусь про безвізові поїздки громадян, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 998 від 23.09.2009, паспорт громадянина України є документом, який дозволяє виїзд за межі України до Республіки Білорусь.

Заслухавши доводи сторін в особі обвинуваченого, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, наявні в розпорядженні суду, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Білорусь про безвізові поїздки громадян, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 998 від 23.09.2009, визначено, що громадяни держави однієї Сторони незалежно від місця проживання в`їжджають, виїжджають, прямують транзитом і знаходяться на території держави іншої Сторони без віз на підставі дійсних документів, зазначених у Додатку до цієї Угоди.

Відповідно до Додатку вказаної Угоди, дійсними документами для в`їзду-виїзду, прямування транзитом і знаходження на території держави іншої Сторони відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Білорусь про безвізові поїздки громадян є зокрема (для громадян України) паспорт громадянина України (тільки для перетинання державного кордону між Україною та Республікою Білорусь і знаходження на території Республіки Білорусь).

Так, відповідно до положень ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятої статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ухвал суду від 12 листопада 2019 року, 18 лютого 2020 року, 10 березня 2020 року до обвинуваченого ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у виді застави та покладено додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, зокрема: «здати на зберігання прокурору у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Як встановлено в судовому засіданні 18 лютого 2020 року обвинувачений ОСОБА_2 здав прокурору у кримінальному провадженні ОСОБА_4 паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , на виконання покладених на нього додаткових обов`язків при застосуванні запобіжного заходу у виді застави.

Згідно Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Білорусь про безвізові поїздки громадян, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 998 (998-2009-п) від 23.09.2009, паспорт громадянина України є документом, на підставі якого громадяни України можуть перетнути державний кордон між Україною та Республікою Білорусь, а отже є документом, який підлягає передачі на зберігання прокурору у кримінальному провадженні згідно ухвал Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року, 18 лютого 2020 року, 10 березня 2020 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про зміну способу виконання додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Білорусь про безвізові поїздки громадян, ст.ст. 201, 331, 350, 369-342 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про зміну способу виконання додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ухвал суду від 12 листопада 2019 року, 18 лютого 2020 року, 10 березня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 17 квітня 2020 року о 08 год. 00 хв.

Суддя: ОСОБА_1