Справа № 712/2147/20
Провадження № 1-кс/712/2127/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 за скаргою на бездіяльність Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області (номер провадженя 1кс/712/1057/20)

ВСТАНОВИВ:

В порядку автоматизованого розподілу справ судді ОСОБА_1 надійшла заява ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 від розгляду справи. В обґрунтування вимог зазначає, що суддя ОСОБА_6 не розглянув скарги протягом 72 годин, як передбачено законодавством, а крім того, зазначає, що суддя ОСОБА_6 не являється конституційним професійним суддею, а є службовою особою на постійній основі саме неконституційної «Державної судової адміністрації України» - є нічемною «службовою особою» саме виконавчої влади тим більше офіційно припиненої ще 01.12.1991 року України, як Української РСР, а тому заявляє йому відвід.

Заявники в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи маються розписки.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні відводу, оскільки заявники не навели передбачених законом підстав для відводу.

Суд, вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали провадження щодо заявленого відводу, вважає, що заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим. Тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення судді від участі у судовому провадженні.

Згідно з ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь в кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Суть цієї правової норми полягає в тому, що вона передбачає визначений законом перелік підстав, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді кримінального провадження.

Положеннями статті 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції України та законів України, на засадах верховенства права.
Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну посаду судді в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.
Особа, вперше призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення присяги судді (ст. 57 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Суддя здійснює провадження правосуддя в мантії та з нагрудним знаком. Зразок мантії та нагрудного знака затверджуються Радою суддів України згідно ст. 16 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Статтею 51 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судді, голови судів та їх заступники, судді у відставці мають посвідчення, зразки яких затверджуються Радою суддів України. Посвідчення судді, голови суду, заступника голови суду, судді у відставці підписує Президент.
Окрім того, визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною.

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

За приписами статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя є незалежні та керуються верховенством права, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Під час розгляду заяви про відвід не знайшли підтвердження факти та підстави заявленого відводу слідчому судді ОСОБА_6 , оскільки відвід не вмотивований та не обґрунтований, відсутні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, обставини, які навели в своїй заяві ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , не є такими, що ставлять під сумнів законність дій судді і упередженість суду є лише особистим міркуванням скаржників та обставини, які були покладені в основу заяви та передбачені ст. 75 КПК України- відсутні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви про відвід слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відвід слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_6 за скаргою на бездіяльність Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області (номер провадженя 1кс/712/1057/20).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1