ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/578/20 Справа № 175/1153/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
третіх осіб, щодо майна яких
вирішується питання про арешт ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представників третіх осіб, щодо
майна яких вирішується питання
про арешт ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000421,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000421 від 01.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.246 КК України, було задоволено.
Накладено арешт на речові докази, а саме на: -автомобіль «УАЗ-452», д/н НОМЕР_1 , зеленого кольору; -автомобіль «ВАЗ-2105», білого кольору, д/н НОМЕР_2 , комплект ключів до нього та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серія НОМЕР_3 ; -бензопилу «Start Рrо», червоного кольору; -спиляні поліна деревини у кількості 244 шт.
Рішення обґрунтовано тим, що при вирішенні питання про арешт майна суд враховує правову підставу для арешту майна, а також наслідки арешту майна, якими є фактичне позбавлення осіб можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. З метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, суд визнав за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно.
Адвокат ОСОБА_11 в інтересах третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.04.2020 року. Постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , за погодженням із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 , про накладання арешту на майно, що належить гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по кримінальному провадженню № 0000421 внесеного до ЄРДР 01.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, вилученого під час проведення огляду 31.03.2020 року.
Зобов`язати СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, повернути гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вилучене у них під час проведення огляду 31.03.2020 року майно, а саме: автомобіль «УАЗ-452», д/н НОМЕР_1 , зеленого кольору який належить ОСОБА_7 та автомобіль «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_2 , білого кольору, комплект ключів до нього, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серія НОМЕР_3 , яким належить гр. ОСОБА_8 .
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що до цього часу ухвалу слідчого судді не вручено власникам майна, у зв`язку з чим її копію захисником 06.04.2020 року було отримано нарочно в суді, про що в матеріалах клопотання міститься розписка про отримання ухвали від 06.04.2020 року.
Вказує, що слідчим суддею не було виконано вимоги частини 7 статті 173 КПК України щодо надсилання особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, постановленої ухвали, а безпідставне неповідомлення власника та володільця вилученого майна про час та місце судового засідання щодо накладення арешту на таке майно, а також не надіслання копій ухвал, постановлених за результатами розгляду, також є порушенням права на справедливий суд.
Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі відсутні відомості про те, на яких саме доказах слідчий дійшов висновку, що вищезазначені автомобілі є предметом злочину, в ухвалі суду також не вказано, якими доказами обґрунтовується клопотання слідчого про накладення арешту на майно гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , вилучене під час проведення огляду, які для цього є правові підстави і чи доведено слідчим, що вилучене майно є тими матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя лише посилається на постанову слідчого від 01.04.2020 року, якою вилучене майно визнано речовим доказом.
Вказує адвокат і на те, що на цей час гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 або будь якій іншій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, слідчим не повідомлялося.
Зауважує, що не може бути метою накладення арешту і конфіскація майна, як вид покарання або захід кримінально-правового характеру щодо фізичної особи. Крім того, ні слідчій в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Зазначає, що жодному з визначених ст. 98 КПК України критерію майно, що належить гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та було вилучене у нього під час проведення огляду 31.04.2020 року, та на які накладено арешт ухвалою слідчого судді, не відповідає, відсутні будь-які докази того, що вилучене майно, яке належить гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , набуте кримінально-протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, у зв`язку з чим спростовується правова підстава для арешту майна з метою припинення злочинної діяльності, попередження збитків.
Факт безпідставного обмеження права власності на вилучене під час огляду майно, яке належить гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , призведе до негативних наслідків у вигляді трати фінансових джерел до існування, у зв`язку з тим, що вилучені автомобілі вони використовують для того, щоб їздити на роботу, та тим самим суд позбавив їх засобів пересування, що на даний час в умовах карантину та всесвітньої пандемії є основним видом пересування осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000421, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 01 квітня 2020 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.03.2020 року, приблизно 16:43 годині до Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Горького, в лісопосадці, поблизу траси «Дніпро-Камянське», ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює незаконну порубку дерев (ЖЄО №5130,5131,5141,5148,5150,5151,5157,5158 від 31.03.2020 року).
В рамках даного кримінального провадження, у період часу з 19:08 до 19:47 години 31.03.2020 за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Горького, у лісопосадці поблизу траси «Дніпро-Камянське», в присутності двох понятих було огляд місця події та вилучено наступне майно: бензопилу «Start Рrо», червоного кольору, спиляні поліна у кількості 244 шт. та авто «УАЗ-452», д/н НОМЕР_1 , зеленого кольору. Крім того, в період часу з 19:50 до 20:20 години 31.03.2020 року, за вищевказаною адресою під час проведення огляду було також вилучено наступне майно: автомобіль «ВАЗ-2105», білого кольору, д/н НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та комплект ключів від нього.
Постановою слідчого Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 01.01.2020 року вищезазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000421.
01 квітня 2020 року слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що вказане майно використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, а незастосування арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів може привести до настання наслідків, передбачених ст.. 170 КПК України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що в даному випадку на вищезазначене майно рішенням слідчого судді було цілком обґрунтовано, з дотриманням вимог закону накладено арешт, з метою збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.
Разом з тим, аналізуючи викладені в ухвалі слідчого судді обставини, колегія суддів доходить висновку про те, що ані слідчим у своєму клопотанні, ані прокурором в судовому засіданні, ані судом першої інстанції під час постановлення свого рішення не наведено достатніх підстав, що обгрунтовують необхідність арешту вищезазначених транспортних засобів із забороною власникам користування ними, а очевидна істотна причина для утримання цих автомобілів державою відсутня.
Також колегією суддів приймається до уваги, що арештовані транспортні засоби ОСОБА_7 та ОСОБА_8 використовують для того, щоб їздити на роботу, та тим самим суд позбавив їх засобів пересування, що на даний час в умовах карантину та всесвітньої пандемії є основним видом пересування осіб, що, в свою чергу, може призвести до негативних наслідків у вигляді втрати фінансових джерел до існування.
Факт безпідставного обмеження права власності на вилучене під час огляду майно, яке належить гр., у зв`язку з тим, що вилучені автомобілі використовуються власниками та їх сім`ями для власних потреб, постійно потребують використання своїх автомобілів для пересування, а їх арешт унеможливлює таке використання, надмірно обмежуючи звичайний спосіб життєдіяльності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що суперечить вимогам ч. 4 ст. 173 КПК України щодо необхідності застосування у кримінальному провадженні найменш обтяжливого способу арешту майна.
З урахуванням наведеного, а також меж апеляційного розгляду, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати з постановленням нової ухвали на підставі ст.. 407 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 284, 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000421 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000421 від 01.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.246 КК України - задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене 31.03.2020 року в ході проведення огляду у кримінальному провадженні №0000421, а саме на:
- автомобіль «УАЗ-452», д/н НОМЕР_1 , зеленого кольору;
-автомобіль «ВАЗ-2105», білого кольору, д/н НОМЕР_2 ;
-комплект ключів до нього та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серія НОМЕР_3 ;
шляхом заборони розпорядження та відчуження.
Накласти арешт на майно, вилучене 31.03.2020 року в ході проведення огляду у кримінальному провадженні №0000421, а саме на:
-бензопилу «Start Рrо», червоного кольору;
-спиляні поліна деревини у кількості 244 шт.
шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4