Номер провадження: 11-сс/813/677/20
Номер справи місцевого суду: 947/8404/20 1-кс/947/4679/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 22.04.2020 р., якою в рамках кримінального провадження № 0000155 від 08.03.2020 року відносно:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Зугдіді, респ. Грузія, громадянина респ. Грузії, перебуваючого в цивільному шлюбі, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 20.06.2020 р. без визначення розміру застави.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України, підтверджена матеріалами, доданими до клопотання слідчого та органом досудового розслідування була доведена наявність в зазначеному провадженні ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого в зазначеному провадженні, можливого знищення речей та документів, які мають значення доказів, а також вчинення іншого корисливого кримінального правопорушення, оскільки на розгляді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області перебуває обвинувальний акт за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, які обумовлені тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим, а також тим, що підозрюваний є громадянином іноземної держави, офіційного не працевлаштований, тобто не має законних засобів існування, має процесуальну можливість знайомитись із матеріалами провадження, в яких містяться анкетні дані потерпілих осіб, на теперішній час не відшукані всі речі, які мають значення доказів у вказаному провадженні.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 інкримінується ймовірне вчинення кримінально-протиправних дій з погрозою застосування насильства, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною з наступних підстав:

- слідчий суддя, обґрунтовуючи своє рішення, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України перелічив матеріали надані слідчим та прокурором, пославшись на такі як на докази, не перевіривши чи дійсно надані матеріали є доказами , не надав оцінку їм як належним, допустимим, достовірним. Крім того під час розгляду клопотання, не були надані докази, які обґрунтовують кваліфікацію інкримінованих злочинів підозрюваному ОСОБА_8 ;

- слідчий суддя, послався в ухвалі лише на формальні дані, а саме на тяжкість кримінального правопорушення, можливість останнього ухилятись від органів досудового розслідування, вчиняти інші кримінальні правопорушення, у той же час, не врахував стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_9 , який має ряд захворювань різного ступеню тяжкості, потребує постійної кваліфікованої медичної допомоги те, що він раніше не судимий, має на утриманні цивільну дружину та двох її малолітніх дітей, вина його не доведена, а пред`явлена підозра не обґрунтована переконливими доказами, жоден ризик передбачений ст. 177 КК України не доведений.

- в судовому засіданні прокурор та слідчий не довели належним чином неможливість застосування до підозрюваного, більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим застосований запобіжний захід є невмотивовано жорстоким.

Посилаючись на наведені доводи, а також практику Європейського суду з прав людини, захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який доводи своєї апеляційної скарги підтримав, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що 22.04.2020 р. ОСОБА_11 було повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого групою осіб; ч. 2 ст. 146 КК України, вчиненні за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань із застосуванням зброї (а.с. 71-73).

Так, ОСОБА_8 органами досудового розслідування підозрюється у тому, що згідно узгодженого та злочинного плану, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 07.03.2020 близько 17.10 годині рухаючись на транспортному засобі марки «BMW» BBI FA79 по вул. Маріїнська смт. Великодолинське, Овідіопольського району, Одеської області за кермом якого перебувала невстановлена ході досудового слідства особа. Побачивши транспортний засіб потерпілого марки «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 за кермом якого перебував сам потерпілий ОСОБА_13 здійснили небезпечний маневр та змусили останнього зупинити автомобіль. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 вийшли із автомобіля «BMW» BBI FA79, та в подальшому ОСОБА_8 тримаючи в руках вогнепальну зброю здійснив постріл вбік потерпілого. Далі, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок майна потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проникли до зазначеного автомобіля марки «Mazda 3» перебуваючи в якому ОСОБА_8 наніс удар в область голови ОСОБА_13 , а ОСОБА_12 в свою чергу використовуючи невстановлений предмет за конструктивними особливостями схожий на вогнепальну зброю, як психологічний фактор можливого застосування відносно потерпілого насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього, із кишені куртки потерпілого дістав мобільний телефон марки «Самсунг А10» чорного кольору, який належить останньому, вартістю 5000 гривень, тим самим заволодівши майном ОСОБА_13 та яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Далі, переслідуючи мету незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_12 силоміць перемістив потерпілого до заднього сидіння автомобіля, а ОСОБА_8 зайняв місце водія вказаного транспортного засобу та почав рух, вирушивши в бік с. Молодіжне, Овідіопольського району, Одеської області. Прибувши до кладовища с. Молодіжне, Овідіопольського району, Одеської області, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 витягли потерпілого із авто та розпочали наносити останньому тілесні ушкодження, невстановленими предметами в область голови, тулуба та кінцівок. В ході завдання потерпілому фізичних страждань ОСОБА_12 здійснив постріл із вогнепальної зброї в результаті завдавши потерпілому тілесні ушкодження у виді рани нігтьової фаланги І пальця лівої стопи та відповідно до п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після чого, продовжуючи реалізацію спільного умислу направленого на незаконне позбавлення волі потерпілого, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 силоміць посадили ОСОБА_13 до вищезазначеного автомобіля марки «Мазда 3» та, прибувши до вул. Фермерська, с. Молодіжне, Овідіопольського району, Одеської області, обмежуючи можливість потерпілого вільно пересуватися, затягли того до багажного відділення автомобіля марки «BMW» BBI FA79, та вирушили у невідомому напрямку. В цей час до ОСОБА_12 та ОСОБА_14 долучився ОСОБА_15 , який разом із іншими переліченими особами, прибув за невстановленої в ході слідства адресою. Де, діючи відповідно до свого узгодженого злочинного плану, дістали потерпілого із багажного відділення «BMW» BBI FA79, та розпочали наносити хаотичні удари в область голови, тулуба та ніг потерпілого невстановленими предметами, в результаті чого завдали потерпілому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку та дві забійні рани голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та чотири садна правої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В цей час ОСОБА_13 побоюючись за своє життя, скориставшись нагодою та часом поки ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 відвернули увагу від нього, здійснив змогу втечі. Однак, останні, не бажаючи припинити свої протиправні дії маючи при собі вогнепальну зброю, розпочали переслідування потерпілого та хаотичну стрілянину в бік потерпілого, проте, наздогнати його не вдалося.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри та вважаючи їх безпідставними, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 08.03.2020 року, протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_13 від 13.03.2020 року, виписним епікризом №3458, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.03.2020 року, протоколом огляду місця події від 11.03.2020 року, протоколами додаткових оглядів предметів від 16.04.2020 року, висновком експерта №642 від 08.04.2020 року, висновком експерта №123 від 01.04.2020 року та, іншими матеріалами кримінального провадження.

На даній стадії досудового розслідування вказані докази є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, тому апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваному.

З огляду на це, доводи захисника про необґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_8 не знайшла свого підтвердження під час апеляційного розгляду скарги. Окрім того, колегія суддів, наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки триває досудове розслідування, а відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зі змісту мотивувальної частини ухвали видно, що слідчий суддя дотримався приписів зазначених вище норм кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні ухвали, зазначивши, що на даній стадії досудового розслідування є реальним ризик, що підозрюваний, який є громадянином іншої держави, без стійких соціальних зв`язків, сім`ї чи постійного місця роботи в Україні, може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, а, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, в тому числі спільно з іншими особами, зважаючи на суспільний інтерес у забезпечені швидкого, ефективного та об`єктивного кримінального провадження щодо злочинів проти життя і здоров`я, вважає реальним ризик передбачений в п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що існує також ризик впливу з боку ОСОБА_8 на потерпілого, який безпосередньо судом не допитаний, а його дані містяться в матеріалах провадження та доступні стороні захисту.

Також апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про наявність ризику можливого знищення підозрюваним ОСОБА_8 речей, які мають значення доказів в рамках даного кримінального провадження, оскільки підозрюваний зникнув з місця вчинення злочину та був затриманий працівниками поліції через значний проміжок часу.

Щодо доводів захисника з приводу неврахування слідчим суддею обставин, визначених ст. 178 КПК України, колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею надана оцінка всім обставинам, а саме обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим, відсутність офіційного працевлаштування, а отже не маючого законних засобів до існування, не одруженого, що свідчить відсутність соціальних зв`язків, місця реєстрації на території України, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Також, апеляційний суд враховує, що в теперішній час на розгляді в Ізмаїльському міськрайсуді Одеської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187 КК України, остаточне рішення по якому не прийнято, що свідчить про наявність ризику можливого вчинення підозрюваним іншого злочину.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України прийшов до обґрунтованого висновку, що виключно тримання під вартою здатне забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів.

Щодо доводів захисника про незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 через наявність в нього ряду хронічних захворювань, апеляційний суд їх враховує, однак, надана медична документація щодо обстеження ОСОБА_8 датована 2017-2018 роками, при цьому будь-яких висновків лікарів, окрім висновків обстеження, щодо неможливості ОСОБА_8 утримуватись в умовах слідчого ізолятору, стороною захисту апеляційному суду не надані.

Також, апеляційний суд вважає голослівними доводи захисника про те, що слідчий суддя залишив поза увагою те, що підозрюваний ОСОБА_8 на теперішній час має постійне місце проживання, де мешкає разом з дружиною, оскільки його характеристика та акт обстеження будинку датовані червнем 2019 року.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, а також усі обставини справи, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, слідчим суддею встановлено, а під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_8 саме такого виду запобіжного заходу, знайшли своє підтвердження.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про необхідність застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 22.04.2020 р., якою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.06.2020 р. без визначення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4