Справа № 472/654/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про скасування постанови про закриття кримінального провадження

13 липня 2020 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
представника заявника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 смт. Веселинове Миколаївської області скаргу директора ДП "Веселинівське лісове господарство" ОСОБА_4 на постанову заступника начальника СВ Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 16.10.2018 року про закриття кримінального провадження №0000307 від 23.06.2017 року,
ВСТАНОВИВ:

26 червня 2020 року директор ДП "Веселинівське лісове господарство" ОСОБА_4 звернувся до Веселинівського районного суду зі скаргою на постанову заступника начальника СВ Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 16.10.2018 року про закриття кримінального провадження №0000307 від 23.06.2017 року.
Скарга обґрунтована тим, що 16 жовтня 2018 року заступник начальника СВ Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 винесла постанову про закриття кримінального провадження № 0000307, яке було зареєстроване в ЄРДР 23.06.2017 року. Вважає, що дана постанова є незаконною, винесеною за невідповідності висновків слідчого, викладених у постанові, фактичним обставинам кримінального провадження, а також за істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що з часу внесення відомостей в ЄРДР слідчим всупереч ст. 9 КПК України не вчинено необхідних слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. В своїй постанові слідчий посилається на те, що під час досудового розслідування встановлено, що вказана земельна ділянка площею 6,2 га відведена для ведення особистого фермерського господарства, і більше будь-якої інформації щодо дійсного відведення цієї земельної ділянки та наявності дозвільних та правовстановлюючих документів не зазначено. До того ж, слідчим не надано аналізу нормативним положенням, викладеним в ст.ст. 20, 57, 116, 141, 149, 186-1 ЗК України, ст.ст. 17, 57 ЛК України, ст. 9 ЗУ "Про державну експертизу землевпорядної документації", відповідно до яких земельні ділянки, які перебувають у користуванні осіб (постійних користувачів), передаються у власність чи користування іншим особам лише після їх вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача, а саме, після погодження такого вилучення з Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, при цьому зміна цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з КМ України та проведенні обов`язкової державної експертизи проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок лісогосподарського призначення, що не мало місця в даному випадку.
Отже, вищевказане свідчить про наявність в діях невстановлених осіб ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, та про неповноту слідства за цим кримінальним провадженням.
Тому, просить скасувати постанову заступника начальника СВ Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 16.10.2018 року про закриття кримінального провадження №0000307 від 23.06.2017 року.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, вказаних в скарзі, зокрема зазначив, що своїй постанові слідчий посилається на те, що під час досудового розслідування встановлено, що вказана земельна ділянка площею 6,2 га відведена для ведення особистого фермерського господарства і більше будь-якої інформації щодо дійсного відведення цієї земельної ділянки та наявності дозвільних та правовстановлюючих документів не зазначено. Отже, вищевказане свідчить про наявність в діях невстановлених осіб ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України та про неповноту слідства за цим кримінальним провадженням.
Старший слідчий слідчого відділення Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 та прокурор в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про вручення їм повідомлення. Про причини неявки прокурор та слідчий суд не повідомили.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, якщо вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. З огляду на це, суд вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність слідчого та прокурора, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату та місце розгляду скарги.
Заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000307 від 23.06.2017 року, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до положень п.1, п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження можливе, зокрема, при встановленні відсутності події кримінального правопорушення та при встановленні відсутності складу кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження № 0000307 заступником начальника СВ Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000307 від 23.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Постановою заступника начальника СВ Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 16 жовтня 2018 року кримінальне провадження № 0000307 було закрите в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Зі змісту мотивувальної частини даної постанови вбачається, що слідчий під час досудового розслідування встановила, що земельна ділянка площею 6,2 га, розташована в межах території Веселинівської селищної ради. Вказана земельна ділянка розділена на три частини, а саме дві ділянки площею по 2 га, та інша 2,2 га.
28.09.2018 року під час проведеного огляду земельної ділянки із залученням сертифікованого геодезиста було встановлено, що єдиним масивом оброблено 5,95 га, з яких дві земельні ділянки по 2 га виділені гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства, а інша земельна ділянка площею 1,95 га є власністю ДП "Веселинівське лісове господарство". Згідно з розрахунком від 28.09.2018 року розмір заподіяної шкоди становить 50 653,93 грн. А тому з врахуванням викладеного, слідчий дійшов висновку про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, оскільки розмір шкоди не є значним.
Так, підстави для закриття кримінального провадження визначені у ст. 284 КПК України.
У ч. 2 ст. 9 КПК України закріплено обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У ст. 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.
Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Так згідно з п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав, та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

З огляду на сутність та підсумковий характер рішення про закриття кримінального провадження в загальній динаміці кримінального процесу, особливе значення набуває забезпечення його своєчасності, законності та обґрунтованості. Адже передчасне прийняття такого рішення стороною обвинувачення не відповідає вимозі проведення ефективного розслідування та завданню поновлення прав особи, що постраждала від злочину.

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошує, що ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає від органів влади проведення ефективного офіційного розслідування, а неодноразове закриття кримінального провадження і його поновлення стосовно заявника слід розглядати як неефективність розслідування та затягування провадження справи. Згідно з мінімальними критеріями ефективності, які ЄСПЛ визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю («Мута проти України»). Ретельність розслідування означає, що органи влади завжди повинні намагатися добросовісно з`ясувати, що трапилося й не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Під час досудового слідства національні органи влади не повинні приймати безпідставні рішення про закриття справи або зупинення досудового слідства, оскільки це може призвести, в тому числі, до закінчення строку давності, без вжиття необхідних заходів та зробити неможливим подальше провадження.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що слідчим при закритті кримінального провадження вказаних вище вимог у повному обсязі дотримано не було.
З урахуванням наведених правових норм таке рішення повинно містити також аналіз слідчих (розшукових) та процесуальних дій, що були проведені протягом строку досудового розслідування та на яких ґрунтується висновок про відсутність підстав для повідомлення будь-якій особі про підозру.
Натомість оскаржувана постанова не містить посилання на проведення у межах кримінального провадження слідчих дій, аналізу проведених дій та їх прив`язки до тих чи інших обставин, на встановлення яких вони були направлені з урахуванням кримінального правопорушення, щодо якого здійснювалося досудове розслідування.
В своїй постанові слідчий посилається лише на те, що під час досудового розслідування встановлено, що земельна ділянка площею 6,2 га, розташована в межах території Веселинівської селищної ради. Вказана земельна ділянка розділена на три частини, а саме дві ділянки площею по 2 га, та інша 2,2 га.
28.09.2018 року під час проведеного огляду земельної ділянки із залученням сертифікованого геодезиста було встановлено, що єдиним масивом оброблено 5,95 га, з яких дві земельні ділянки по 2 га виділені гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства, а інша земельна ділянка площею 1,95 га є власністю ДП "Веселинівське лісове господарство", і дійшла висновку про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, оскільки розмір шкоди 50 653,93 грн., не є значним.
Однак, слідчим взагалі не зазначено в постанові перелік слідчих дій, які були нею виконані в ході досудового розслідування, не надано аналіз та оцінку проекту із землеустрою щодо відведення в постійне користування земельних ділянок ДП "Веселинівське лісове господарство", Плану лісонасаджень ДП "Веселинівський Лісгосп", не надано аналізу нормативним положенням, викладеним в ст.ст. 20, 57, 116, 141, 149, 186-1 ЗК України, ст.ст. 17, 57 ЛК України, ст. 9 ЗУ "Про державну експертизу землевпорядної документації", відповідно до яких земельні ділянки, які перебувають у користуванні осіб (постійних користувачів), передаються у власність чи користування іншим особам лише після їх вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача, а саме, після погодження такого вилучення з Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, при цьому зміна цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з КМ України та проведенні обов`язкової державної експертизи проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок лісогосподарського призначення.
Наведене дає підстави для висновку, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято без проведення повного, неупередженого та ефективного досудового розслідування, за формальними ознаками, що суперечить засадам кримінального процесуального законодавства.
Отже, слідчий суддя не може погодитися із доводами заступника начальника СВ про обґрунтованість постанови та забезпечення проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування.
За наведених обставин, слідчий суддя погоджується із доводами заявника, що стосуються необґрунтованості прийнятого слідчим рішення.
Зважаючи на зазначене, слідчий суддя вважає, що постанова заступника начальника СВ Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 16.10.2018 року про закриття кримінального провадження №0000307 від 23.06.2017 року є необгрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 305, 306, 307, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ :

Скаргу директора ДП "Веселинівське лісове господарство" ОСОБА_4 на постанову заступника начальника СВ Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 16.10.2018 року про закриття кримінального провадження №0000307 від 23.06.2017 року, - задовольнити.
Скасувати постанову заступника начальника СВ Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 16.10.2018 року про закриття кримінального провадження №0000307 від 23.06.2017 року.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1