ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/309/20 Справа № 195/159/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , 28.11.2018 року Комунарським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції матеріали кримінального провадження № 001006 направлені до суду з обвинувальним актом,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 304 КК України,-

за участю учасників судового розгляду:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9
підозрюваного: ОСОБА_7
встановила:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без права внесення застави.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що суд належним чином не врахував того, що ОСОБА_7 раніше судимий не був, втім вдався до особливо кваліфікованої злочинної діяльності та організував незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою з 3 осіб, поєднане з насильством небезпечним для здоров`я потерпілого, за обставин втягнення неповнолітнього виконавця ОСОБА_10 у дану незаконну діяльність. При цьому, на думку сторони обвинувачення, як обставину передбачену п. 6 ч, 1 ст. 178 КПК України слід врахувати той факт, що на розгляді суду перебуває обвинувальний акт від 28.11.2018 відносно ОСОБА_7 , відповідно до якого останньому пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст. 187 КК України.

Щодо наявності ризиків, то вважає беззаперечним той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 , у разі не обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, матиме можливість виїхати за межі кордону України, продовжить вчиняти кримінальні правопорушення чи брати опосередковану участь у їх вчиненні, оскільки вчинив тяжкий злочин з корисливих мотивів, а також, вплинути на викривальну та щиру позицію неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 з метою зміни останніми показань наданих під час досудового розслідування.
Крім того, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, а враховуючи той факт, що останній розуміє невідворотність покарання, юний вік та задовільний стан здоров`я, відсутність законного та будь - якого офіційного джерела доходів, відсутність дітей або дружини, відсутність осіб, за якими останній піклується, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, все це може спонукати до переховування від органу досудового розслідування та суду так само як і впливу на учасників кримінального провадження з метою уникнення покарання.
Ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року клопотання слідчого слідчого відділення Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_12 задоволено частково, клопотання захисника задоволено та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 58 днів, тобто до 02 квітня 2020 року.
Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. ОСОБА_13 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 187 КК України. Обвинувальний акт спрямовано 28.11.2018 року до суду, провадження триває, запобіжний захід не обирався відносно ОСОБА_13 . Враховуючи презумпцію невинності вважається таким, що раніше не судимий. Також, суд врахував те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується матір`ю по місцю проживання, розкаявся в скоєному, звернув увагу на поганий стан здоров`я, зумовлений травмою голови в 2019 році та наявністю хронічних хвороб. Крім того, зазначив про недоведеність ризиків, передбачених п.1 та п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим, вважав за можливе застосувати щодо ОСОБА_13 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, у виді домашнього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону, слідчим суддею були дотримані.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо недоведеності прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та з урахуванням, позитивної характеристики особи підозрюваного, його віку і стану здоров`я, наявності у нього постійного місця проживання та реєстрації, не може свідчити про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цьому ризику, відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Доводи прокурора щодо обґрунтування наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, викладені в апеляційній скарзі, були об`єктом дослідження судом першої інстанції при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 і їм надана належна оцінка.

Твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 , у разі не обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, матиме можливість виїхати за межі кордону України необґрунтовані, оскільки у судовому засіданні апеляційної інстанції було з`ясовано, що підозрюваний закордонного паспорту не має.
Також, безпідставними є посилання прокурора, що слід врахувати, як обставину, передбачену п. 6 ч. 1 ст. 178 КПК України, той факт, що на розгляді суду перебуває обвинувальний акт від 28.11.2018 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 187 КК України, оскільки зазначена обставина була врахована слідчим суддею та ним обґрунтовано зазначено, що провадження по цій справі триває, а запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_13 не обирався.

Крім того, про відсутність наміру у ОСОБА_13 переховуватися свідчить його самостійне прибуття у судові засідання першої та апеляційної інстанцій.
Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що відомості про особу підозрюваного ОСОБА_13 та фактичні обставини кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення його належної поведінки, зокрема і попередження впливу на підозрюваних і потерпілого, та дієвості кримінального провадження щодо нього.

Згідно з положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 304 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4