СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1965/20
ун. № 759/5886/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2020 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001851 від 15.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001851 від 15.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення вказаного клопотання слідчому, посилаючись на його непідсудність Святошинському районному суду м. Києва, оскільки ГУ НП в Київській області знаходиться за адресою м. Київ, вул. Володимирська, 15.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 132 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно з положеннями ст. 38 КПК органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є:

1)слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки;

в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства;

г) органів Державного бюро розслідувань;

2)підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Тобто в чинному кримінальному процесуальному законі визначено органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, а відповідні структурні підрозділи державних установ - слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

При цьому за п. 8 ч. 1 ст. З КПК керівником органу досудового розслідування є начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Виходячи з дефініції поняття «керівник органу досудового розслідування» можна зробити висновок про те, що можуть бути створені такі органи досудового розслідування:

1)в органі Національної поліції, органі безпеки, органі, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органі Державного бюро розслідувань: головне слідче управління; слідче управління; відділ; відділення;

2)у Національному антикорупційному бюро України головний підрозділ детективів; підрозділ детективів; відділ детективів; підрозділ внутрішнього контролю.

З огляду на зазначене, в органі Національної поліції, органі безпеки, органі, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органі Державного бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України створено розгалужену систему органів досудового розслідування.

Для визначення того, до якого місцевого суду може бути подано клопотання про застосування заходів забезпечення, ключове значення мають дві підстави:

1)територіальна юрисдикція місцевого суду;

2)знаходження органу досудового розслідування в межах відповідної територіальної юрисдикції місцевого суду.

Згідно з п. З розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого поширюється на відповідну територію.

Таким чином, юрисдикція місцевого суду поширюється на відповідний район або кілька районів, район у місті, місто або місто і певний район навколо нього.

Для визначення місця знаходження органу досудового розслідування необхідно проаналізувати структуру правоохоронного органу, оскільки орган досудового розслідування є одним зі структурних підрозділів такого органу та, відповідно, розташований за місцем знаходження такого правоохоронного органу.

Так, згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України «Про національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання. Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції (ч. 2 цієї статті). Структуру територіальних органів поліції затверджує керівник поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України (ч. З цієї статті).

Виходячи з положень ч. 1 ст. 15 Закону територіальні органи поліції можуть бути утворені: в Автономній Республіці Крим; областях; містах Києві та Севастополі; районах; містах; районах у містах; міжрегіональні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» в областях, Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі було утворено 26 головних управлінь Національної поліції як юридичні особи публічного права.

Ці управління мають таку структуру:

1)апарат: керівництво, слідче управління, управління (відділ) карного розшуку (у складі кримінальної поліції) тощо;

2)відділ поліції: керівництво, слідчий відділ (відділення), відділ (сектор) кримінальної поліції тощо;

3)відділення поліції (у складі відділу поліції): керівництво, слідче відділення, сектор кримінальної поліції тощо.

Отже, органи досудового розслідування (слідчі управління, слідчі відділи, слідчі відділення) розташовані відповідно у територіальних органах поліції, одні з яких мають статус юридичних осіб публічного права (головні управління Національної поліції в областях), а інші - ні, але виступають їх територіальними (відокремленими) підрозділами (відділи поліції). При цьому як головні управління Національної поліції в областях, так і відділи поліції мають чітко визначену поштову адресу, а також територію, на яку поширюється їх юрисдикція.

Тому місцезнаходженням відповідного органу досудового розслідування Національної поліції є місце розташування (реєстрації) територіального підрозділу Національної поліції, який має статус юридичної особи публічного права, або розташування його територіального (відокремленого) підрозділу, який такого статусу не має, до структури якого входить відповідний орган досудового розслідування.

Таким чином, оскільки відділ розслідування особливо тяжких злочинів, ГУ НП в Київській області знаходиться за адресою м. Київ, вул. Святошинська, 2-а, підстав для повернення клопотання у зв`язку з його непідсудністю слідчому судді Святошинського районного суду м. Києва немає.

Крім того, чинним кримінально-процесуальним законодавством не передбачено повернення клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, а лише його відкликання прокурором.

Посилання захисника на правову позицію, викладену в ухвалі Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 квітня 2020 року (провадження № 51-1901 впс20) є безпідставним, оскільки дана правова позиція стосується визначення територіальної підсудності органів досудового розслідування територіальних управлінь Державного бюро розслідувань. На відміну від органів досудового розслідування територіальних підрозділів Національної поліції, які мають чітко визначену адресу свого розташування та територію, на яку поширюється їх юрисдикція, органи досудового розслідування територіальних управлінь Державного бюро розслідувань є структурним підрозділами відповідного територіального управління Державного бюро розслідувань, юрисдикція якого поширюється одразу на кілька областей. При цьому ані в Законі України «Про Державне бюро розслідувань», ані в Указі Президента України від 5 лютого 2020 року № 41/2020 «Про затвердження організаційної структури Державного бюро розслідувань» не передбачено створення відокремлених (територіальних) структурних підрозділів у рамках територіальних управлінь Державного бюро розслідування.

У зв`язку із цим, а також ураховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК, розташування органи досудового розслідування як структурних підрозділів територіальних управлінь Державного бюро розслідувань визначається виходячи саме з місця знаходження (розташування) відповідного територіального управління Державного бюро розслідувань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 38, 132 КПК України, ст. 15 Закону України «Про національну поліцію», слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
В клопотанні захисника ОСОБА_4 про повернення клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , внесеного у кримінальному провадженні № 0001851 від 15.09.2018 року відмовити.

Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1