Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1322/2020 Справа № 641/4503/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 12.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання прокурора в обґрунтування якого він посилається на те, що в провадженні Слобідського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000085 від 12.05.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

З урахуванням інформації ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що в результаті проведення оперативно-перевірочних заходів спрямованих на встановлення осіб, які здійснюють незаконну діяльність, пов`язану з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, оперативними співробітниками головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 отримано інформацію щодо громадян Індії: РАНА ПРАДІП, ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідка на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_2 , які за грошову винагороду організували незаконне переправлення громадян Індії через державний кордон України.

Вищевказані особи шляхом введення в оману громадянина Індії ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 , змусили останнього вплинути на його знайомих громадян Індії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_5 , а саме звернутись до одного з нотаріусів з метою оформлення заяви-запрошення іноземця до України, яка є підставою для оформлення в дипломатичному представництві чи консульській установі України за кордоном візи.

У подальшому, 10.01.2020 на прохання свого товариша громадянина Індії ОСОБА_6 , ОСОБА_9 оформив відповідну заяву для громадянина Індії ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт НОМЕР_6 , а Сінхмар Рахул для громадянина Індії ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , паспорт НОМЕР_7 .

На підставі вищезгаданих заяв консульською установою України за кордоном громадянам Індії ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 були оформлені короткострокові візи С-02 за №№ Y04358166 та Y04358157, відповідно.

Після чого, 03.03.2020 на в`їзд в Україну в пункті пропуску через державний кордон для авіаційного сполучення «Харків-авіа» прибули громадяни Індії ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , які в подальшому були пропущені через державний кордон України. При цьому, зустрічаюча сторона вказаних іноземних громадян в аеропорту - Сінгл Ануранг та Сінхмар Рахул за вказівкою Рана Праді та ОСОБА_12 надали прикордонному наряду недостовірну інформацію, яка полягала у невідповідності дійсній меті візиту в Україну вищевказаних осіб.

У подальшому, 07.05.2020 було отримано інформацію про затримання Прикордонною поліцією Словацької Республіки на своїй території групи нелегальних мігрантів у складі 11 осіб, які незаконно перетнули державний кордон з України до Словацької Республіки. Зокрема, у складі групи нелегальних мігрантів були громадяни Індії ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

У ході досудового розслідування з обставин справи у якості свідка допитано інспектора прикордонного контролю 2 категорії 1 групи Державної прикордонної служби України відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_10 » ОСОБА_13 , яка зазначила, що 03.03.2020 під час виконання своїх службових обов`язків було проведено заходи щодо вивченням документів 2 громадян Індії. У ході вказаних дій встановлено, що у вищевказаних громадян Індії були наявні візи С-02 (приватна мета прибуття) та оплачений зворотній квиток на 30.03.2020, документи щодо бронювання готелю, а також копії двох заяв запрошень для в`їзду в Україну від громадян Індії, які є студентами у м. Харкові.

У подальшому були запрошені 2 особи, які вказали себе, як зустрічаюча сторона, ними були громадяни Індії, а саме: ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , який представився директором фірми, яка займається допомогою громадянам Індії у прибутті в Україну для подальшої організації навчання у вищих навчальних закладах. При цьому вказаний чоловік запевнив, що особи, які прибули до України є його партнерами та він буде забезпечувати організацію їх знаходження на території України. Разом з цим, інспектором було зазначено, що згідно документів для отримання візи заяви запрошення до України були оформлені іншими особами, у зв`язку з чим вони і мають безпосередньо зустрічати.

Через деякий час на вимогу ОСОБА_12 до аеропорту прибули 2 студентів - громадян Індії ( ОСОБА_9 та ОСОБА_15 від яких безпосередньо були оформлені запрошення.) Вказані особи пояснили, що з громадянами Індії, які прилетіли до України вони тривалий час знайомі, заяви запрошення оформили на прохання особи - ОСОБА_12 , який є директором фірми з надання послуг щодо забезпечення прибуття іноземців для навчання в України, оскільки раніше саме ця особа допомагала їм особисто в аналогічних питаннях. Після отримання вказаних відомостей було прийнято рішення щодо пропуску громадян Індії на територію України.

Крім того, за участі інспектора прикордонного контролю 2 категорії 1 групи Державної прикордонної служби України відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_10 » ОСОБА_13 було проведено впізнання осіб за фотознімком, а саме ОСОБА_13 показала на Рана Прадіп та ОСОБА_12 , як осіб, які з самого початку прибули до аеропорту ОСОБА_16 для зустрічі ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та зазначали, що саме вони забезпечують їх прибуття та подальшу організацію перебування на території України.

Крім того, у ході досудового розслідування з обставин справи у якості свідків допитані ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які зазначили, що 03.03.2020 авіарейсом «Нью-Делі-Стамбул-Харків» прибули до м. Харкова, у подальшому оселились у готелі «Park-hotel» у м. Харкові, після чого на автобусі поїхали до м. Києва. Основною метою прибуття на територію України було подальше нелегальне потрапляння на територію країн Європейського Союзу, при цьому територія України використовувалась з транзитною метою. На території Індії батьки та родичи звернулись до туристичного агента на ім`я ОСОБА_19 , якому сплатили 4000 дол. США за прибуття на територію України, у подальшому, після прибуття на територію Німеччини мали сплати ще 4000 дол. США.

Також, за участі ОСОБА_9 та ОСОБА_15 було проведено впізнання осіб за фотознімком, під час якого вищевказані особи показали на ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , як на осіб, які напередодні відвели їх до натаріуса для посвідчення заяви-запрошення та у подальшому, 03.03.2020 безпосередньо на території аеропорту м. Харкова інструктували, яку саме недостовірну інформацію надавати працівникам прикордонної служби щодо взаємовідносин з громадянами Індії, які прилетіли.

Сандху ОСОБА_20 - особа, яка на прохання ОСОБА_12 , здійснила пошук інших осіб (в даному випадку залучила знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_15 ), які в свою чергу оформили заяви-запрошення для ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . З метою підтвердження вищевказаного факту проведення проведено впізнання осіб за фотознімком, під час якого ОСОБА_6 показав на ОСОБА_12 .

У ході досудового розслідування отримано інформацію, що для прикриття своєї протиправної діяльності щодо незаконного переправлення іноземних громадян через державний кордон України використовується ТОВ «Європейське навчання», , яке знаходиться за адресою вул. Короленка, 25, офіс. 18, м. Харків. Засновником вказаного товариства є ОСОБА_12 .

Незаконне переправлення через державний кордон України - це дії, спрямовані на переведення, перевезення тощо осіб через умовну лінію, яка визначає межі території України. При цьому всі дії організатора, керівника такого переправлення або особи, яка сприяє йому, можуть бути повністю виконані ще до того, як особи, яких вони переправляють через державний кордон України, перетнули його. Тому вчинений ними злочин є закінченим в момент, коли виконано відповідні дії: організаційні дії по переправленню осіб через державний кордон України, дії по керівництву таким переправленням, надані необхідні поради, вказівки чи засоби для незаконного перетинання державного кордону України іншими особами або усунені відповідні перешкоди для цього, незалежно від того, чи фактично опинились особи, яких вони переправляють через державний кордон України, за межами України,

За таких підстав, на теперішній час здобуто ряд доказів, які дають підстави стверджувати що, особа ім`я Канті перебуваючи на території Індії здійснила пошук осіб, які мали намір незаконно потрапити на території країн Європейського союзу, зокрема Німеччини за матеріальну винагороду для чого діючи спільно та узгоджено ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , останні вчинили ряд дій, а саме через свого знайомого ОСОБА_6 залучили ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які в свою чергу не були обізнані про неправомірні наміри щодо незаконного переправлення осіб Індії через державний кордон України, підготували та засвідчили у нотаріуса відповідні заяви-запрошення для ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , після чого на вимогу ОСОБА_21 та ОСОБА_12 прибули до аеропорту м. Харкова та надали недостовірні свідчення працівникам прикордонної служби у зв`язку з чим, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 потрапили на території України та використовуючи її, як транзитну країну перетнули державний кордон, однак були затриманні прикордонною поліцією Словацької Республіки на своїй території.

Встановлено, що причетні до кримінального правопорушення особи здійснюють свою незаконну діяльність конспіративно, вчиняють дії, спрямовані на приховування ряду документів та відомостей, що є підставами для пропуску іноземних громадян на території України.

Враховуючи вищевикладене, на цей час є достатні підстави вважати, що у наслідок протиправних дій ОСОБА_14 та ОСОБА_12 останніми забезпечено незаконний перетин іноземних громадян через державний кордон України.

19.06.2020 отримано Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харків ОСОБА_1 на проведення обшуків за адресами ймовірно причетних осіб, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає громадянин Індії Рана Прадіп та за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає громадянин Індії ОСОБА_12 .

22.06.2020 згідно з ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова слідчим СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_22 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає громадянин Індії Рана Прадіп, в ході якого було вилучено наступні предмети, які належать громадянину Індії Рана Прадіп (посвідка на постійне проживання № НОМЕР_8 ), а саме:

1. 1 аркуш з чорновими записами, 1 аркуш Retail Invoice 85 Pate 19/04/2020 та дозвіл на роботу у Польщі на ім`я ОСОБА_23 та полімерний пакет з «Нова Пошта» від 17.06 №6454, які були запаковані до пакету №INZ1089406;

2. Банківські картки з ІСІСІ Bank: № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 ; № НОМЕР_11 ; № НОМЕР_12 та банківські картки «ПриватБанк»: № НОМЕР_13 ; № НОМЕР_14 ; № НОМЕР_15 ; № НОМЕР_16 ; № НОМЕР_17 та візитна картка на ім`я ОСОБА_24 , які запаковано до пакету №INZ1089403.

3. мобільний телефон Lenovo модель A1000, в корпусі білого кольору imei1: НОМЕР_18 , imei2: НОМЕР_19 , з сім карткою ЛайфСелл, який поміщено до пакету №INZ1089405;

4. ноутбук MacBookAir A1466 seria: FVHW1FN5S1WK металевого кольору разом з зарядним пристроєм та коробкою, які запаковано до пакету №7214621.

5. мобільний телефон IРhone 6+ A1524 imei НОМЕР_20 , золотого кольору, який запаковано до пакету № INZ1089404.

На даний час все вилучене при проведенні обшуків майно зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000085, які знаходяться в провадженні СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, провулок Балашовський, 12.

На виконання доручення слідчого, працівниками головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що на мобільних пристроях встановлені паролі. Безпосередньо у ході обшуку, слідчим неодноразово було запропоновано ОСОБА_25 повідомити відповідні паролі доступу на вказаних пристроях з метою отримання можливостей їх огляду, однак останній у категоричній формі відмовився це зробити. Таким чином, є обґрунтовані підстави вважати, що на вказаних цифрових пристроях містяться відомості які мають безпосередньо до обставин вчинення правопорушення. Однак позиція ОСОБА_26 , який добровільно не надав можливість оглянути слідчому вище вказані цифрові пристрої, спрямована на те, аби приховати відомості щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення, які у подальшому матимуть відповідне доказове значення. За таких підстав, слідчим надано відповідне доручення Департаменту кіберполіції Управління протидії кіберзлочинам в Харківській області, на розблокування цифрових пристроїв Рана Прадіпа, шляхом зняття відповідних паролів.

Прокурор вважає, що зазначені речі, що були виявлені у громадянина Індії Рана Прадіп та потребують детального огляду, з метою встановлення причетних осіб до скоєного злочину зазначеного в матеріалах провадження, для направлення ноутбуків та мобільних телефонів на огляд до головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 та з залученням можливостей Департаменту кіберполіції Управління протидії кіберзлочинам в Харківській області, з метою розблокування паролей, що встановлені на мобільних пристроях та ноутбуці, у разі знайдення їх у направленій на огляд техніці, є необхідність накладання арешту на тимчасово вилучене майно при проведенні обшуку.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Крім цього, прокурор заявив клопотання про поновлення строку для звернення із клопотанням, оскільки він міг бути порушений на незначний час з технічних підстав (час на дорогу до суду, черга до канцелярії суду)

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти накладення арешту на вилучені у Рана Прадіп речі і документи. При цьому адвокат зазначила, що мобільні телефони та ноутбук були вилучені із порушенням норм ч. 2 ст. 168 КПК України. Крім того, Рана Прадіп є приватним підприємцем із видом діяльності комп`ютерне програмування, видання програмного забезпечення, веб-портали та інша пов`язана з інформатизацією та комп`ютерним устаткуванням діяльність. У зв`язку з викладеним, вилучення ноутбуку та мобільних телефонів, призведе до негативних наслідків для його підприємницької діяльності.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Розглядаючи питання поновлення прокурору строку для звернення із клопотанням про арешт майна, судом встановлено, що відповідно до протоколу обшуку від 22.06.2020, документи і речі вилучені у Рана Прадіп об 11 годині 53 хвилини. З вказаного випливає, що клопотання прокурора повинно було б бути подане до суду у 48-годинний строк, тобто до 11 години 52 хвилини 24.06.2020.

Як видно із відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 № 5/352 від 01.07.2020, клопотання прокурора передано офіцерами ІНФОРМАЦІЯ_2 24.06.2020 об 11 годині 45 хвилин.

Із даних бази автоматизованого документообігу суду «Д-3» видно, що канцелярією вхідної кореспонденції суду, клопотання прокурора зареєстровано 24.06.2020 о 12 годині 06 хвилин.

Таким чином, суд вважає, що строк прокурором пропущений незначний, а саме 14 хвилин, що пов`язано із поважними причинами щодо транспорту, черги до канцелярії суду та самим процесом реєстрації матеріалів працівниками апарату суду, а тому, цей строк підлягає поновленню.

Вирішуючи питання накладення арешту на тимчасово вилучене майно, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до частини 2 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано прикцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що вилучені речі і документи: 1 аркуш з чорновими записами, 1 аркуш Retail Invoice 85 Pate 19/04/2020 та дозвіл на роботу у Польщі на ім`я ОСОБА_23 та полімерний пакет з «Нова Пошта» від 17.06 №6454, які були запаковані до пакету №INZ1089406 та банківські картки з ІСІСІ Bank: № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 ; № НОМЕР_11 ; № НОМЕР_12 та банківські картки «ПриватБанк»: № НОМЕР_13 ; № НОМЕР_14 ; № НОМЕР_15 ; № НОМЕР_16 ; № НОМЕР_17 та візитна картка на ім`я ОСОБА_24 , які запаковано до пакету №INZ1089403 - відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та необхідні для подальшого вивчення із перекладачем та звернень до банківських установ.
Разом з тим, як встановлено судом, вказівка прокурора у клопотанні про те, що Рана Прадіп під час обшуку не надав прокурору та слідчому можливість оглянути цифрові пристрої, свого підтвердження не знайшла. Як зазначено представником Рана Прадіп, а прокурор із цим погодився, під час обшуку, цифрові пристрої були розблоковані та слідчий і прокурор мали можливість ознайомитися із вмістом інформації на них.

Ухвалою суду від 19.06.2020 органу досудового слідства не було надано дозвіл на відшукання та вилучення електронних інформаційних систем або їх частин та мобільних терміналів систем зв`язку, а тому суд вважає, що слідчий і прокурор мали право зробити копіювання і вивчення інформації на них, з метою встановлення важливих обставин у справі, але не вилучати мобільні телефони та ноутбук під час обшуку.
Крім цього, адвокатом ОСОБА_4 надані копії документів, що підтверджують вид діяльності Рана Прадіп як фізичної особи-підприємця як програмування, коп`ютерне устаткування, інформатизація та ін., а тому, арешт на цифрові носії як мобільні телефони та ноутбук позбавлять його можливості здійснювати підприємницьку діяльність.
Таким чином, суд не вбачає законних підстав для накладення арешту на мобільні телефони Lenovo модель A1000 та IРhone 6+ A1524, а також ноутбук MacBookAir A1466, які належать Рана Прадіп.

Однак, прокурором слушно зауважено, що під час обшуку не було фізичної можливості щодо копіювання та вивчення інформації, що міститься на мобільних телефонах та ноутбуці, оскільки це значний об`єм інформації. Крім того, частка інформації яка міститься на пристроях, викладена на іноземній мові, для чого необхідний переклад цих відомостей, який на місці також не можливо провести, оскільки це займає значний час.

У зв`язку з викладеним, суд виходить із того, що вивчення інформації на вказаних цифрових пристроях є необхідним для досудового слідства та може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Тому, з метою досягнення мети досудового слідства, суд враховує положення ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до яких, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Таким чином, суд вважає доцільним надати можливість органу досудового розслідування вирішити питання щодо копіювання інформації з електронних інформаційних систем, а саме мобільних телефонів Lenovo модель A1000 та IРhone 6+ A1524, а також ноутбуку MacBookAir A1466, які належать Рана Прадіп, на які посилався прокурор у клопотанні.
Суд вважає, що 10-денний строк є достатнім для виконання зазначених дій.
Крім того, слід зазначити щодо вимог прокурора у клопотанні про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, що це питання вирішується слідчим або прокурором відповідно до ч. 4 ст. 168 КПК України.
Керуючись вимогами ст. ст. 98,159, 168, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити частково.

Поновити прокурору Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 строк для звернення до суду із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Накласти арешт на речі виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1. 1 аркуш із чорновими записами, 1 аркуш Retail Invoice 85 Pate 19/04/2020 та дозвіл на роботу у Польщі на ім`я ОСОБА_23 та полімерний пакет з «Нова Пошта» від 17.06 № 6454, які були запаковані до пакету № INZ1089406;

2. Банківські картки з ІСІСІ Bank: № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 ; № НОМЕР_11 ; № НОМЕР_12 та банківські картки «ПриватБанк»: № НОМЕР_13 ; № НОМЕР_14 ; № НОМЕР_15 ; № НОМЕР_16 ; № НОМЕР_17 та візитна картка на ім`я ОСОБА_24 , які запаковано до пакету № INZ1089403.

Ухвала в частині накладення арешту на майно підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 ..

Зобов`язати прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , протягом 10 (десяти) діб з моменту отримання копії ухвали, за участю спеціаліста, зняти інформацію з електронних інформаційних систем, а саме: мобільного телефону Lenovo модель A1000, в корпусі білого кольору imei1: НОМЕР_18 , imei2: НОМЕР_19 , з сім карткою ЛайфСелл, який поміщено до пакету №INZ1089405; мобільного телефону IРhone 6+ A1524 imei НОМЕР_20 , золотого кольору, який запаковано до пакету № INZ1089404; ноутбуку MacBookAir A1466 seria: FVHW1FN5S1WK металевого кольору разом із зарядним пристроєм та коробкою, які запаковано до пакету №7214621.

По закінченню вказаного 10-денного терміну перелічені мобільний телефон Lenovo модель A1000, в корпусі білого кольору imei1: НОМЕР_18 , imei2: НОМЕР_19 , з сім карткою ЛайфСелл, який поміщено до пакету №INZ1089405; мобільний телефон IРhone 6+ A1524 imei НОМЕР_20 , золотого кольору, який запаковано до пакету № INZ1089404; ноутбук MacBookAir A1466 seria: FVHW1FN5S1WK металевого кольору разом із зарядним пристроєм та коробкою, які запаковано до пакету №7214621 підлягають поверненню їх власнику Рана Прадіп.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1