Справа №295/4192/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(на підставі угоди)

26.05.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Житомирі кримінальне провадження № 0000207 від 16.01.2020 щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню за ст. 185 ч. 1 КК України,
з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:

12.01.2020 близько 13 години ОСОБА_6 перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розпивали спиртні напої. В цей же день, час та місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_6 виник з корисливих мотивів злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, враховуючи сприятливу для нього обстановку, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються не поміченими сторонніми особами, ОСОБА_6 викрав із столу кухонної кімнати вказаної квартири належний потерпілому ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Ergo» моделі «V540», темно синього кольору, вартістю 1470 грн. 40 коп. з сім-картою мобільного оператора зв`язку «Київстар», яка для потерпілого матеріальної цінності не становить. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_6 покинув приміщення квартири та таким чином залишив місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на суму 1470 грн. 40 коп.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 ч. 1 КК України.

В угоді про примирення по вказаному кримінальному провадженню, зазначено, що обвинувачений визнав свою винуватість за вказаною в обвинувальному акті статті кримінального кодексу, було визначено та узгоджено вид та розмір покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Потерпілий, обвинувачений просили затвердити вказану угоду.

Прокурор висловив думку про затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Суд з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що укладена угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, умови угоди не суперечать вимогам кодексу (зокрема в частині кваліфікації дій), умови відповідають інтересам суспільства; не порушують прав, свобод чи інтересів інших громадян або осіб; укладена обвинуваченим добровільно, а тому затверджує угоду про примирення.

Цивільний позов відсутній. Запобіжний захід не обирався. Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України, процесуальних витрат відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 394, 473, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , укладену 31.03.2020 р. по кримінальному провадженню № 0000207 від 16.01.2020.

Визнати ОСОБА_3 винуватим за ст. 185 ч. 1 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Речові докази: мобільний телефон залишити власнику.

Процесуальні витрати за залучення експерта стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в розмірі1307 грн. 52 коп..

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного суду:

обвинуваченим, виключно з підстав призначення покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди,

потерпілим, виключно з підстав призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди,

прокурором виключно з підстав: затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1