ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1407/20 Доповідач: ОСОБА_2

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю:

в режимі відеоконференції

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, що має подвійне громадянство України та Португалії, з базовою вищою освітою, неодруженого, на території України не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, посвідчення особи на повернення в Україну № НОМЕР_1 ,-
визнано винним та засуджено за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - 2 років обмеження волі.
Цим же вироком постановлено зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 14.04.2018 по 23.07.2018 року включно відповідно до вимог ч.ч.1, 5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, а одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Згідно вироку, ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він, 30.07.2017 року близько 23 години 30 хвилин йшов по вул. Засумській в м. Суми в сторону Центрального ринку. Неподалік перехрестя вул. Засумська та вул. Садова він зустрів молоду пару, - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Зустрівшись поглядами, у ОСОБА_9 виник словесний конфлікт з ОСОБА_10 , у ході якого ОСОБА_9 провокував його на бійку. ОСОБА_11 , оцінюючи ситуацію та намагаючись уникнути бійки, умовила ОСОБА_10 не конфліктувати з ОСОБА_9 , після чого вони пішли від нього по вулиці Садовій в м. Суми. Не змірившись з образами, ОСОБА_9 пішов слідом за ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , продовжуючи словесну провокацію. Не витримавши словесних образ, з метою з`ясування причини конфлікту, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_9 , після чого конфлікт загострився та між ними почалась штовханина. У ході суперечки ОСОБА_9 дістав предмет схожий на ніж, та взявши його в праву руку почав то наближатись то віддалятись від ОСОБА_10 здійснюючи поступальні рухи то вперед то назад. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , самостійно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, тобто діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, шляхом спричинення тілесних ушкоджень, здійснив один прямий удар предметом ззовні схожим на ніж в область живота потерпілому ОСОБА_10 , спричинивши колото-різану рану черевної порожнини з пошкодженням крупної зв`язки «hepar», великого сальника, а потім наніс ще один удар предметом ззовні схожим на ніж в область правого передпліччя, спричинивши потерпілому різану рану передньої поверхні верхньої третини правого передпліччя.
Відповідно до висновку експерта Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи від 10.10.2017 № 973, отримані потерпілим ОСОБА_10 тілесні ушкодження в ділянці черевної стінки справа були небезпечними для життя і за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, та ушкодження правого передпліччя кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
До початку розгляду справи обвинувачений ОСОБА_9 відмовився від апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 , а також від своєї апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити свій вирок, за яким ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування посилається на те, що судом безпідставно застосовано положення ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_9 та не враховано, що він ухилявся від слідства, у зв`язку з чим перебував у міжнародному розшуку, не визнав своєї вини, що свідчить про відсутність щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину та справжнього ставлення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги прокурора, думку обвинуваченого та його захисників, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи апеляційні вимоги прокурора у кримінальному провадженні щодо призначеного виду та розміру покарання, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.121 КК України, із застосуванням ст..69 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 роки за своїм видом та розміром, виходячи зі ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, є таким, що не відповідає вимогам ст.65 КК України, внаслідок м`якості такого покарання та неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.69 КК України.
Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд виходив з того, що обставинами, що пом`якшують його покарання є відсутність судимостей, добровільне відшкодування завданої - матеріальної та моральної шкоди, вибачення у потерпілого, позитивна характеристика за місцем проживання, сприяння розкриттю злочину.
Поряд з цим, судом було прийнято до уваги, що ОСОБА_9 має молодий вік, не одружений, раніше не судимий, з моменту вчинення злочину пройшов значний час, і останній на даний час нових злочинів не вчинив, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.
Виходячи за межі санкції ч.1 ст.121 КК України та призначаючи покарання ОСОБА_9 , з урахуванням ст.69 КК України, суд першої інстанції виходив з вищевикладених обставин, які пом`якшують ОСОБА_9 покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання а також те, що потерпілий ОСОБА_10 не має ні матеріальних ні моральних претензій до ОСОБА_9 , а щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки сприяння ОСОБА_9 розкриттю злочину та його вибачення перед потерпілим має сумнівний характер.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 , обравши спосіб захисту своїми показаннями викривляв встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення з метою зменшити свою відповідальність, у зв`язку з чим його сприяння розкриттю злочину є сумнівним.
Також, з матеріалів провадження судом було встановлено, що своєю поведінкою посередньо після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 не сприяв розкриттю злочину, у зв`язку з його виїздом за кордон України був оголошений у міжнародний розшук.
Враховує колегія суддів й ту обставину, що обвинувачений незважаючи на відшкодування збитків потерпілому, здійснюючи свій захист, хоча і визнає об*єктивну сторону інкримінованого правопорушення, але намагається частково перекласти свою вину на потерпілого, шляхом доведення вчинення потерпілим протиправних дій та характеризуючи потерпілого з негативної сторони, що ставить під сумнів достовірність вибачення обвинуваченого перед потерпілим та факт сприяння обвинуваченим встановленню істини по справі.
Отже вказані районним судом підстави для застосування щодо обвинуваченого вимог ст.69 КК України, з врахуванням даних про особу обвинуваченого його відношенню до вчиненого кримінального правопорушення, навіть за умови відшкодування в повному обсязі моральної та матеріальної шкоди потерпілому, не є достатньою підставою для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого ніж передбачено санкцією ч.1 ст.121 КК України.
Призначаючи покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують покарання і вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження скоєння ним нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі у мінімальній межі визначеній санкцією ч.1 ст.121 КК України.
Таким чином, відповідно до п. 4 ч.1, ч.2 ст.409, п.2 ч.1 ст.413, ст.414 КПК України, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_9 покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку, як на тому наполягав прокурор у своїй апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргупрокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 лютого 2019 рокуу відношенні ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з дня фактичного затримання з 18.07.2019 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14 квітня 2018 року по 23 липня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В решті вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 лютого 2019 року залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий

Судді :