ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/189/20
У Х В А Л А

"18" травня 2020 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0000082 від 16.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за участі представника особи, якою подано клопотання адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 та слідчого ОСОБА_6 , перевіривши надані матеріали,

В С Т А Н О В И В:

12.05.2019 до суду надійшло клопотання фактичного володільця арештованого майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2020 в частині накладення арешту на автомобіль марки «ГАЗ 33021» р.н. НОМЕР_1 .

Своє клопотання ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що йому належить автомобіль «ГАЗ 33021» р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Він не був присутній при вирішенні питання про арешт належного йому автомобіля, при цьому відсутні будь-які правові підстави для арешту його майна та відпала потреба в продовженні існування арешту.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав подане до суду клопотання, просив скасувати арешт та повернути автомобіль власнику для якого, він є єдиним джерелом доходу.

Прокурор та слідча в судовому засіданні заперечували проти клопотання ОСОБА_3 , оскільки на даний час в кримінальному провадженні не проведені всі необхідні слідчі дії та остаточного рішення по ньому не прийнято.

Суд, вислухавши учасників судового засідання і дослідивши надані матеріали кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Положеннями частини першої ст. 174 КПК визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом становлено, що ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2020 клопотання прокурора Петриківського відділу Новомосковської місцевої прокуратури задоволено та накладено арешт на автомобіль марки «ГАЗ 33021» р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , шляхом заборони будь-кому відчужувати, розпоряджатися та використовувати будь-яким чином дане майно і зберігати його на території на спеціального майданчика для тимчасового зберігання вилучених транспортних засобів Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, який розташований за адресою: пр. Петра Калнишевського 16 А, смт. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про наявність правових та фактичних підстав для арешту належного ОСОБА_3 автомобіля суд виходить з того, що 16.02.2020 розпочато кримінальне провадження № 0000082, за ознаками злочину передбаченого ст. 246 ч.1 КК України за фактом незаконної порубки дерев породи «акація» за межами населеного пункту с. Шульгівка Петриківського району Дніпропетровської області.

В судовому засіданні, в рамках наданих досудовим розслідуванням матеріалів кримінального провадження № 0000082 судом встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 України, а саме: незаконної порубки дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Автомобіль марки «ГАЗ 33021» р.н. НОМЕР_1 відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України, як речового доказу в кримінальному провадженні, зокрема, встановлені обставини вказують на те, що він міг бути використаний як знаряддя вчинення правопорушення.

На даний час досудове розслідування кримінального провадження № 0000082 триває та призначено судово економічну експертизу, а тому твердження ОСОБА_3 про те, що відпала потреба в подальшому арешті належного йому автомобіля безпідставні.

Аналізуючи встановлені досудовим розслідування обставини, про які повідомлено під час судового засідання, суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, які були підставою для попереднього застосування арешту автомобіля марки «ГАЗ 33021» р.н. НОМЕР_1 , зокрема, можливого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі чи відчуження виявленого на місці вчинення кримінального правопорушення та вилученого до ВП автомобіля вразі його повернення власнику без проведення всіх необхідних слідчих дій.

Таким чином, продовження існування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешту майна в даному випадку виправдане потребами кримінального провадження та спрямоване на реальне виконання завдання кримінального провадження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 99, 100, 131-132, 167-169, 170, 174, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2020 року.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту їх оголошення.

Суддя:ОСОБА_1