Справа № 138/1737/20
Провадження №:1-кс/138/240/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000410 від 12.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
26.06.2020 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000410 від 12.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що до Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , про те, що 11.06.2020 близько 04 години із належного їй домоволодіння ОСОБА_6 викрав телевізор марки «Xiaomi».

За даним фактом 12.06.2020 Могилів-Подільським ВП ГУНП у Вінницькій області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час допиту в якості потерпілої ОСОБА_5 повідомила, що 10.06.2020 вона була відсутня за своїм місцем проживання по АДРЕСА_1 та на той час у домоволодіння перебував її співмешканець ОСОБА_6 . Останній, повідомивши ОСОБА_5 по телефону про те, що йому потрібні грошові кошти, без дозволу взяв належний їй телевізор марки «Xiaomi» та відніс його до ломбарду.

ОСОБА_6 дав аналогічні пояснення.

Крім того в ході досудового розслідування від громадянина ОСОБА_7 стало відомо, що 19-20 червня 2020 року приблизно о 10 год. 00 хв. йому зателефонував ОСОБА_6 і розповів про те, що він уклав договір позики в ломбарді «Парус», що в м. Могилів-Подільський, де заставним майном є телевізор «Xiaomi» серії «MI TV 4А 32» моделі «L32M5-5A RU». ОСОБА_6 зазначив, що телевізор в дуже гарному стані та запитав чи не бажає ОСОБА_7 його придбати. Дана пропозиція зацікавила останнього,тому він пішов до ломбарду і придбав зазначений телевізор за грошові кошти в сумі 2500 гривень разом із коробкою та технічною документацією до нього. Також ОСОБА_7 пояснив, що до нього прибули співробітники поліції та повідомили, що придбаний ним телевізор є викраденим майном, про що він не знав.

25.06.2020 ОСОБА_7 добровільно, видав працівникам поліції телевізор «Xiaomi» серії «MI TV 4А 32» моделі «L32M5-5A RU», паперову коробку та технічну документацію до нього.

25.06.2020 постановою слідчого вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000410 від 12.06.2020.

За таких підстав, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вказані вище речі.

Прокурор, слідчий та ОСОБА_5 , належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду клопотання у судове засідання не з`явились, слідчий та прокурор подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, просять клопотання задовольнити. Вказане згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити з таких підстав.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчий суддя встановив, що 25.06.2020 ОСОБА_7 добровільно видав телевізор «Xiaomi» серії «MI TV 4А 32» моделі «L32M5-5A RU», паперову коробку та технічну документацію до нього, які він придбав у ломбарді «Парус» у м. Могилів-Подільський Вінницької області, що підтверджується його заявою від 26.06.2020протоколом огляду речей від 25.06.2020. Постановою від 25.06.2020 дані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000410.

Слідчий довів, що вказане майно може бути предметом кримінально протиправних дій та може бути використане як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 309 ч. 1 п. 9, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000410 від 12.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на телевізор «Xiaomi» серії «MI TV 4А 32» моделі «L32M5-5A RU», паперову коробку та технічну документацію до нього, власником яких є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з правом користування без права відчуження.
Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору, слідчому, ОСОБА_5 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1