ун. № 759/1875/20
пр. № 1-кп/759/690/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Києві кримінальне провадження № 0000497 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження прокурор ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , інші учасники потерпілий ОСОБА_6 -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 16.12.2019 знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, часі та обставинах, з корисливих мотивів, а саме: з метою покращення свого матеріального становища, вирішив вчинити корисливий злочин, разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження за №0008714, чим вступили між собою у попередню злочинну змову та стали пересуватись по місту Києву з метою відшукання предмету посягання, подальшого продажу майна для власних потреб, чим вступили між собою у попередню злочинну змову.
Цього ж дня, приблизно о 21 годин 30 хвилин, ОСОБА_3 з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження за №0008714, знаходячись біля будинку №3 по вул. Чорнобильській в місті Києві, помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_6 , який, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, рухався до місця свого мешкання і вирішили заволодіти його майном.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленного на таємне викрадення чужого майна, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження за №0008714, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись біля будинку №3 по вул. Чорнобильській в місті Києві, діючи погоджено між собою, почав відволікати увагу ОСОБА_6 розмовами, а ОСОБА_3 в цей час, діючи погоджено з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження за №0008714, скориставшись тим, що за його діями ОСОБА_6 та ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення таємно викрав сумку «Самсанайт» чорного кольору, вартістю 1000 гривень, в якій знаходились наступні речі:
-мобільний телефон «Хуавей Мате 10 Лайт» темно-синього кольору, вартістю 3000 гривень, в чохлі синього кольору, вартістю 200 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного звязку «Водафон», яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності, на рахунку якої грошових коштів не було, а також сім-картка оператора мобільного «Лайф», вартістю 30 гривень, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 100 гривень;
-шкіряний гаманець чорного кольору, вартістю 2000 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 гривень (купюрами номіналом по 200 гривень);
-шкіряне портмоне чорного кольору, вартістю 2000 гривень, в якому знаходились грошові кошти на загальну суму 9000 гривень (купюрами номіналом по 500 гривень);
-банківські картки «Приват Банк», які не представляють для потерпілого матеріальної цінності;
-документи, які не представляють матеріальної цінності, а саме: пенсійне посвідчення на прізвище потерпілого за номером НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 на його прізвище, свідоцтво про реєстрацію ТЗ на причіп 8153 серії № НОМЕР_3 , талон до посвідчення водія за номером НОМЕР_4 , та технічний талон транспортного засобу за номером НОМЕР_5 , а всього майна на загальну суму 18330 гривень.
Заволодівши в такий спосіб чужим майном ОСОБА_3 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження за №0008714, з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення від 28.01.2020, яка укладена між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. 468, 469 та 471 КПК України.
Відповідно до умов даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні даного злочину, розміру шкоди, завданої злочином, яка на день укладання угоди відшкодована шляхом повернення викраденого майна в належному стані, а також узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Також дійшли згоди про застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України, а саме: звільнення від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.
У даній угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому. В угоді зазначено дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.
Розглядаючи в порядку ч. 3 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з такого.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Відповідно до положень ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, обвинуваченого.
Угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно з ч. 3 ст.12 КК України, є середньої тяжкості.
У судовому засіданні сторони підтвердили, що угода про примирення укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити.
Прокурор не заперечувала щодо затвердження угоди про примирення, вказуючи, що угода складена у відповідності до вимог КПК України. Виклад фактичних обставин, викладених в угоді, відповідає фактичним обставинам, зазначеним в обвинувальному акті. Покарання сторонами узгоджено в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. На даний час обвинувачений відшкодував завдану шкоду шляхом повернення викраденого майна потерпілому ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.
Також обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що він повністю визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і не оспорює всі істотні для даного кримінального провадження обставин та правову кваліфікацію його дій, згоден з укладеною угодою та розуміє наслідки її укладення, затвердження та невиконання. Також показав, що відшкодував завдану потерпілому матеріальну шкоду шляхом повернення викраденого майна.
Зобов`язується у повному обсязі виконати обов`язки, взяті за угодою.
Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, а також шляхом опитування учасників судового провадження, з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про примирення, укладеної з потерпілим ОСОБА_6 , характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбаченіст. 476 КПК України.
Також, у судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повернув потерпілому ОСОБА_6 , викрадене майно.
Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Таким чином, оскільки умови угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК і КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
За таких обставин, ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Враховуючи те, що сторонами узгоджено покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України зобов`язаний покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ст. 373, 374, 376, 468, 469, 471, 474-476 КПК України,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 28 січня 2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за даною статею у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази: -мобільний телефон «Хуавей Мате 10 Лайт» темно-синього кольору, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного звязку «Водафон», а також сім-картка оператора мобільного «Лайф», шкіряний гаманець чорного кольору, вартістю 2000 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 гривень (купюрами номіналом по 200 гривень), шкіряне портмоне чорного кольору, вартістю 2000 гривень, в якому знаходились грошові кошти на загальну суму 9000 гривень (купюрами номіналом по 500 гривень), банківські картки «Приват Банк», документи, а саме: пенсійне посвідчення на прізвище потерпілого за номером НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 на його прізвище, свідоцтво про реєстрацію ТЗ на причіп НОМЕР_6 , талон до посвідчення водія за номером НОМЕР_4 , та технічний талон транспортного засобу за номером НОМЕР_5 які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити у належного володільця;

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1