ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/2517/18
Провадження № 11-кп/818/297/20 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1 Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Московського районного суду м.Харкова від 03 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м.Харків, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово був судимий, останній раз 12.12.2017 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м.Харкова від 12.12.2017 року, у вигляді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 - 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 03 травня 2019 року.
Цією ж ухвалою постановлено зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк покарання, відбутий ним за вироком Київського районного суду м.Харкова від 12.12.2017 року, з уточненням строку відбування покарання на підставі ухвали Київського районного суду м.Харкова від 12 січня 2018 року, з 26.10.2017 року по 02.05.2019 року включно.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 05.10.2017 року приблизно о 18 годині 17 хвилин знаходячись в магазині «М`ясо», який розташований в приміщенні ТЦ «Космос» за адресою: м.Харків, вул.Академіка Павлова, 144-Б, діючи повторно, за раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з вітрини вищевказаного магазину три шапки ТМ «Punch Glory», які належать ФОП ОСОБА_8 , помістивши їх в свій пакет, вийшов не розплатившись. Вартість викраденого ОСОБА_7 майна, згідно з висновком товарознавчої експертизи № 17 від 11.01.2018 року, становить 540 гривень.
До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні відмовився від своєї апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховано те, що він визнав вину в повному обсязі, розкаявся у скоєному, активно сприяв у розкритті злочину. Водночас просить застосувати до нього положення ч.5 ст.72 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину та правильності кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не заперечується. Відповідно до вимог ч.1 ст.404 суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, а саме.

Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово судимий, має не зняту та не погашену судимість, постійне місце мешкання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст.ст.66, 67 КК України судом враховано обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 вчинив злочин проти власності, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, раніше неодноразово судимий, неодружений, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно непрацевлаштований, без постійного джерела доходу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого про можливість призначення більш м`якого покарання є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

Також, обвинувачений подав клопотання про зарахування йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).

Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, після 21 червня 2017 року.

Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.

З огляду на викладене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування йому попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року) належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м.Харкова від 03 травня 2019 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді