Справа № 487/3983/19
Провадження № 1-кс/487/9690/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000140 від 30.05.2018 року, -
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві не пізніше 72 годин після одержання ухвали слідчого судді, розглянути її клопотання про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000140, задовольнити його як у випадку наявності відповідних підстав та повідомити про результати у встановленій формі і строки, вручити їй пам`ятку про права і обов`язки потерпілого.
Свою скаргу ОСОБА_3 мотивувала тим, що вона звернулась до слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві з клопотанням про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000140. 06.09.2019 року слідчим Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим. Про існування вказаної постанови ОСОБА_3 дізналась 05.12.2019 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000140. Вважає вказану постанову незаконною, невмотивованою, необґрунтованою та такою, що обмежує її конституційні і охоронювані законом права громадянина України.
До судового засідання ОСОБА_3 не з`явилась, від її представника адвоката ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.
Слідчий Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні скарги просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що клопотання ОСОБА_3 слідчим було розглянуто, за результатами розгляду винесено постанову від 06.09.2019 року, копію якої було направлено скаржнику поштовими засобами зв`язку. В той же час, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з ч. 1ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні у тому числі можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Встановлено, що в провадженні ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, знаходяться кримінальне провадження №0000140, яке було об`єднане в №0000004 від 16.01.2018 року.
ОСОБА_3 звернулась до слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві з клопотанням про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000140.
06.09.2019 року слідчим Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Про існування вказаної постанови ОСОБА_3 дізналась 05.12.2019 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000140.
Вважає вказану постанову незаконною, невмотивованою, необґрунтованою та такою, що обмежує її конституційні і охоронювані законом права громадянина України.
Так, відсутнє рішення про задоволення клопотань в разі наявності для цього підстав. Якщо клопотання задовольняється, слідчий чи прокурор повинен забезпечити виконання прохання, про яке зазначається в клопотанні особою, що його заявила. Для цього слідчий або прокурор, керуючись ст.ст. 111, 112 КПК України, надсилає заінтересованій стороні повідомлення про проведення процесуальної дії або прийняте процесуальне рішення.
При повній або частковій відмові в задоволенні клопотання слідчий, прокурор складає мотивовану постанову, де аргументує прийняте рішення. Така постанова має бути доведена до відома особи, що зверталась із клопотанням.
З матеріалів справи вбачається, що постановою слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 06.09.2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000140 відмовлено.
Отже, клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000140 розглянуто, в його задоволенні їй відмовлено, про що слідчим винесено постанову від 06.09.2019 року.
В той же час, звертаючись до суду зі скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від 06.09.2019 року, про відмову у визнанні потерпілим, ОСОБА_3 не оскаржує вказану постанову, а порушує питання про зобов`язання слідчого розглянути її клопотання про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000140, яке вже фактично розглянуто.
Згідно ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
На підставі вищевикладеного, враховуючи, що клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000140 розглянуто, в його задоволенні їй відмовлено, про що слідчим винесено постанову від 06.09.2019 року, яка не є скасованою, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим є необґрунтованою, а тому в її задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 55, 220, 303-307, 309, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000140 від 30.05.2018 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1