Дата документу 07.04.2020 Справа № 554/1544/20
Провадження № 1-кс/554/2833/2020
У Х В АЛ А
іменем України

07 квітня 2020 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 14 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000309 від 02 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання, в порядку ст.303 КПК України, в якій, з урахуванням уточнень до скарги, просила скасувати постанову слідчого з особливо важливих справ другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 14 травня 2019 року про відмову у визнанні її потерпілою по кримінальному провадженні №0000309 від 02 березня 2018 року.

На обґрунтування скарги заявник вказала, що в провадженні слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 знаходилось кримінальне провадження №0000309 від 02 березня 2018 року за ч.2 ст.365 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 квітня 2019 року скасована постанова слідчого ОСОБА_4 від 01 березня 2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000309 від 02 березня 2018 року.

Згідно із заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 13 лютого 2018 року, працівники патрульної поліції 30 травня 2017 року незаконно її затримали, посадили в службовий автомобіль, де нанесли їй один удар кулаком а обличчя, на руки оділи кайданки та доставили до Московського ВП ГУНП в Харківській області, де тримали більше трьох годин без оформлення протоколу затримання.

Із листа прокуратури Харківської області від 17 травня 2019 року заявник дізналась, що 14 травня 2019 року винесено чергову постанову про відмову у визнанні її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. Копію постанови заявник отримала поштою лише 01 березня 2020 року. Слідчий вважає, що діями співробітників УПП в Харківській області інтересам ОСОБА_3 не завдано будь-якої шкоди.

Із даною постановою заявник не згодна, вважає її незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_5 не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду скарги. Представник надіслав на адресу суду клопотання, у якому просив розглянути скаргу за їх відсутності, вимоги поданої скарги підтримав, просив задовольнити.
За таких обставин, ураховуючи волевиявлення заявника та його представника, а також, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а скаржник та її представник до суду не з`явилися, подавши на адресу суду клопотання про розгляд скарги у їх відсутність, тому з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника та представника.
Слідчий до суду не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000309, оцінивши в сукупності докази скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною другою цієї статті передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як вбачається з матеріалів скарги, у провадженні слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 перебували матеріали кримінального провадження №0000309 від 02 березня 2018 року за ч.2 ст.365 КК України.

Установлено, що ОСОБА_3 звернулась до слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 із клопотанням про залучення її як потерпілої у кримінальному провадженні №0000309 від 02 березня 2018 року.

14 травня 2019 року слідчим в ОВС другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні та залученні її потерпілою особою у кримінальному провадженні №0000309 від 02 березня 2018 року.

Мотивами винесення оскаржуваної постанови слідчий ОСОБА_4 вказав, що у ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не встановлено, що діями співробітників УПП в Харківській області інтересам ОСОБА_3 завдано будь-якої шкоди. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні на даний час триває, виконуються та заплановані слідчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Проаналізувавши зміст постанови слідчого від 14 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що висновок слідчого щодо відмови у задоволенні клопотання і визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

За змістом п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 зазначеним вимогам не відповідає, оскільки остання належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Так, постанова від 14 травня 2019 року не містить правового обґрунтування щодо відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілою та щодо надання їй відповідного процесуального статусу у кримінальному провадженні як потерпілої.

З урахуванням диспозиції статті 365 КК України, кримінальне правопорушення супроводжується насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування (ч.2).

Проте з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим у ОСОБА_3 не з`ясовувалось питання щодо заподіяння останній певної шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, оскільки слідчим не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких заявник вважає, що кримінальним правопорушенням їй заподіяна шкода.

У судовому засіданні встановлено, що законодавчі вимоги щодо вмотивованості постанови слідчим при її винесенні не були дотримані з огляду на те, що у постанові міститься лише загальне посилання на необґрунтованість заяви ОСОБА_3 , тоді як слідчим взагалі не було здійснено оцінки викладених у заяві обставин та відсутнє обґрунтування наведених висновків щодо незавдання шкоди заявнику, з посиланням на конкретні дані та положення закону.

Крім того, слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не були враховані зазначені ОСОБА_3 обставини у її клопотанні, а відтак, на переконання слідчого судді, слідчим належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто заяву, що не відповідає вимогам КПК України, зокрема, ст.110 цього Кодексу.

При цьому, питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування віднесені виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває справа, та який відповідно до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого від 14 травня 2019 року такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення без відповідної мотивації та належного обґрунтування. В силу положень кримінального процесуального законодавства на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій, рішень.

Отже, доводи заявника ОСОБА_3 щодо скасування постанови під час розгляду скарги спростовані не були, а тому суд вважає їх обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу і в даному випадку права заявника підлягають захисту.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку про скасування постанови слідчого.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 14 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000309 від 02 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1