Справа 350/641/20
Номер провадження 1-кп/350/111/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів кримінальне провадження №0000112 від 23.04.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, без постійного місця роботи, не депутата, не одруженого, військовозобов`язаного, українця, громадянина України, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України,
сторони та учасники кримінального провадження :
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
суд, -
встановив:
ОСОБА_3 обвинувачується у пособництві у виготовленні завідомо підробленого офіційного документа, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.
Обвинувачений ОСОБА_3 , якому посвідчення водія, яким відповідно до ч.9 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух» підтверджується право керування транспортним засобом, ніколи не видавалося, а також який відповідно до п.16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №511 від 20.05.2009, не мав право на його отримання, у січні 2020 року з метою виготовлення вказаного документа, через соціальну мережу «Вконтакте» домовився із невстановленою слідством особою, що та за оплату у сумі 2000 гривень йому виготовить посвідчення водія на його ім`я з правом керування транспортними засобами категорії «В».

У подальшому, діючи у групі з невстановленою особою, яка згідно їх попередньої домовленості зобов`язувалась виготовити даний офіційний документ, обвинувачений ОСОБА_3 з метою сприяння у виготовленні посвідчення водія, всередині січня 2020 року, знаходячись вдома за місцем проживання, тобто в АДРЕСА_1 , надав невідомій особі шляхом спілкування через соціальну мережу «Вконтакте» інформацію про свої дані, а саме прізвище, ім`я та по-батькові, дату і місце народження, а також кольорове зображення свого обличчя (фотографію), таким чином вчинивши пособництво у виготовленні завідомо підробленого офіційного документу.

Використовуючи надані обвинуваченим ОСОБА_3 дані, невстановлена особа за невстановлених обставин, виконуючи попередню домовленість з підозрюваним, у другій половині січня 2020 року виготовила посвідчення водія серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Івано-Франківської області, з правом керування транспортними засобами категорії «В» з 02.12.2017 до 02.12.2047, яке передала ОСОБА_3 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України, суду дав показання про те, що злочин вчинив при вищезазначених обставинах. Просить суд не допитувати свідків та не досліджувати письмові докази, оскільки повністю погоджується з висновками досудового розслідування. Просить суд суворо його не карати.
Суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення злочину, їх добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України, оскільки він вчинив пособництво у виготовленні завідомо підробленого офіційного документа, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, і обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.
Пом`якшуючими покарання обставинами для обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає те, що він визнав вину, щиро розкаявся у вчиненному та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
За змістом статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має право призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
З врахуванням особи обвинуваченого та всіх обставин справи, зокрема наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст.69 КК України та призначаючи йому покарання, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.5 ст.27 ч.3 ст.358КК України у виді штрафу, що буде достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
За таких обставин суд приходить до висновку, що на даний час, до вступу вироку у законну силу підстави для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.96-1 КК України та ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371, 374, 376 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України та відповідно до ст.69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Речові докази, а саме :
- мобільний телефон марки «Хiaomi redmi 4» із сімкартою мобільного оператора НОМЕР_2 , MEID НОМЕР_3 , IMEI 1 : НОМЕР_4 , IMEI 2 : НОМЕР_5 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_3 - повернути власнику ОСОБА_3 ;
- посвідчення водія серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зберігається при матеріалах справи передати до оперативно-пошукової колекції Івано-Франківського НДЕКЦ МВС.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 у доход держави 1961,4 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.
До вступу вироку в законну силу обвинуваченому запобіжний захід не обирати.
На вирок може бути подано апеляцію до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1