Справа № 192/454/20
Провадження № 1-в/192/137/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року за ч. 1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року вирок залишено без змін, зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08 грудня 2015 року по 25 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

за участю учасників провадження:

представника СВК № 21 ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку: 08.12.2015 року

Кінець строку: 22.09.2020 року

В С Т А Н О В И В:

Начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережна комісія Солонянської районної державної адміністрації звернулися до суду з поданням про умовнодострокове звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, посилаючись на те що він на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, до праці ставиться сумлінно, працевлаштований старшим днювальним відділення СПС, має п`ять заохочень, порушень режиму утримання не допустив. Визнає провину у вчиненому злочині, вирішене питання реєстрації, заборгованості за виконавчими листами не має.
Представник спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив.

Враховуючи, положення ч.5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомленої особи, яка не з`явилась.

Прокурор проти задоволення подання заперечувала з тих підстав, що ОСОБА_3 є раніше судимим, вчинив новий тяжкий злочин, тобто на шлях виправлення не став, а отримання засудженим заохочень свідчить лише про виконання його обов`язку, передбаченого ст. 9 КВК України та не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Представник колонії просив подання задовольнити, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

ОСОБА_3 подання підтримав, вважав, що став на шлях виправлення, просив задовольнити подання та звільнити його умовно-достроково.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що подання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» знаходиться з 17 березня 2016 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований, до праці ставиться сумлінно.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, бере участь у реалізації програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», бере участь у роботі самодіяльних організацій (а.с.2).
Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу ОСОБА_3 має п`ять заохочень, застосовані до нього 26 січня, 26 липня, 23 жовтня 2018 року, 18 жовтня 2019 року та 21 січня 2020 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.
Суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній хоча і працює, проте застосовані до нього заохочення не носять систематичного характеру та застосовані не за весь період відбування покарання. За умови відбування покарання в установі з 17 березня 2016 року, ОСОБА_3 за 2016 та 2017 рік заохочений не був, у 2018 році заохочений три рази з періодичністю в півроку та три місця, у 2019 році один раз, у 2020 році один раз, що суд сприймає критично.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується позитивно, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Свою вину у вчиненому злочині визнав. Згідно довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_3 стягнень не має. У судовому засіданні пояснив, що вину свою визнав, але згідно досліджених матеріалів особової справи був не згоден з призначеним покаранням та його захисник подав апеляційну скаргу, в якій просив застосувати до засудженого статтю 75 КК України. Суд вважає, що таке ставлення засудженого виключає висновок про визнання ним вини у скоєному злочині.
Посилання представника Солонянської виправної колонії № 21 на відсутність в засудженого порушень режиму утримання під час перебування в колонії, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.
Також судом враховано те, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а тому вважає, що на даний час застосування до нього умовно- дострокового звільнення є недоцільним з огляду на те, що постановою начальника СВК № 21 від 12 вересня 2019 року на підставі ст. 101 КВК України ОСОБА_3 був переведений до дільниці соціальної реабілітації, що суд вважає достатнім заходом заохочення, з огляду на що є необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання в таких умовах.

Оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, однак ОСОБА_3 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому суд оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнатиповедінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1