ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/505/20 Справа № 175/4721/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
представника
ТОВ КИЙ АВІА ЛІЗИНГ ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002322 06 жовтня 2018 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, на користь потерпілої ОСОБА_12 3000 грн., на користь потерпілої ОСОБА_9 15000 грн.

Вирішено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ТОВ «КИЙ АВІА ЛІЗИНГ» 136 676 грн. 50 коп. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у порушенні в районі перехрестя на с.Карнаухівка Дніпропетровської області правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.
ОСОБА_7 05 жовтня 2018 року приблизно о 19.00 годин, керуючи власним технічно справним автомобілем «Мерседес-Бенц Спрінтер», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух з боку м.Дніпра по авто дорозі Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» Дніпровського (Дніпропетровського) району в напрямку м.Кам`янського по правому краю проїжджої частини з включеним ближнім світлом фар.

В дорозі в районі перехрестя на с.Карнаухівка ОСОБА_7 не переконався в безпеці руху, став здійснювати розворот в зворотному напрямку, при цьому не надав дорогу автомобілю «Шкода Рапід», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , яка рухалася позаду нього в лівому ряді руху, зі швидкістю близько 90 км/год, більш точно швидкість руху встановити на даний час не виявилось можливим, якого він об`єктивно спроможний був виявити, заходів до негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або небезпечного об`їзду не прийняв, в результаті чого допустив зіткнення транспортних засобів.

В результаті ДТП: ОСОБА_12 та ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху виражається в тому, що водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем, порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наслідками.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині призначення додаткового покарання та задоволенні позовних вимог, а саме: не призначати ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, відмовити у задоволенні позовів ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ТОВ КИЙ АВІА ЛІЗИНГ.
Обгрунтовуючи свої вимоги захисник зазначає, що відповідно до висновку автотехнічної експертизи від 26 листопада 2018 року потерпіла ОСОБА_9 мала технічну можливість уникнути ДТП своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення, а тому, на думку захисника, суд мав при призначенні покарання врахувати зазначене. Також вказує, що ОСОБА_7 є пенсіонером і позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його можливості додатково заробляти кошти для проживання.
Звертає увагу, що у зв`язку з тим, що з боку потерпілої ОСОБА_9 наявна груба необережність, з урахуванням положень ЦК України і Закону України №1961-IV, та того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована, суд мав: зменшити розмір моральної шкоди, яку потрібно відшодувати ОСОБА_9 , розмір моральної шкоди, яку необхідно відшкодувати ОСОБА_12 , поділити навпіл, оскільки дії обох водіїв призвели до настання наслідків, а також відмовити в стягненні моральної шкоди з обвинуваченого, оскільки потерпілі мають право звернутись до ОСОБА_7 тільки після страхового відшкодування за спричинену моральну шкоду у страховій компанії відповідача.
Вказує, що не було встановлено утилізаційної вартості автомобіля Шкода Рапід, сума відшкодування збитків, вказана в позовній заяві, більша, ніж передбачена законодавством, та не було проведено експертизи для встановлення збитків, а звіт про оцінку від 08 січня 2019 року не є експертизою.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив вирок суду залишити без зміни.
Потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 , представник ТОВ КИЙ АВІА ЛІЗИНГ ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважали вирок суду обгрунтованим.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися в апеляційній скарзі, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком районного суду.
За вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується доказами, які були досліджені в суді першої інстанції та яким надана належна оцінка, в апеляційній скарзі захисника не оскаржуються, а тому доводи апеляційним судом не переглядаються.
Доводи захисника про те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд не в повній мірі врахував усі фактичні обставини провадження та характеризуючі дані на його особу, а тому необгрунтовано призначив йому суворе покарання, не заслуговують на увагу.
Загальні засади призначення покарання, визначені в ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.
Санкція ч. 1 ст. 286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.
У роз`ясненнях, що містяться у п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
У кожному випадку призначення покарання за ч.ч. 1, 2 ст.ст. 286, 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, повязані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів відповідно, що також слідує із роз`яснень згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України.
Як убачається з вироку місцевого суду, при призначенні ОСОБА_7 основного покарання та вирішенні питання щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, ставлення до вчиненого злочину, суспільну небезпеку дій обвинуваченого, яка полягала у необережному порушенні правил дорожнього руху, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують покарання, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, а також його похилий вік та те, що він не працює, та дійшов висновку про можливість звільнення останнього від відбування основного покарання з випробуванням та необхідність застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що обвинувачений є пенсіонером, мають місце, проте вже були враховані судом першої інстанції при призначенні основного покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Що стосується доводів захисника про те, що відповідно до висновків автотехнічної експертизи від 26 листопада 2018 року потерпіла ОСОБА_9 мала технічну можливість уникнути ДТП своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення, слід зазначити, що у відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, ОСОБА_9 відповідно до матеріалів провадження обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, не пред`являлось, а тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.
Посилання захисника на те, що позбавлення права керування транспортними засобами позбавить обвинуваченого можливості додатково заробляти кошти для проживання, не беруться судом до уваги, оскільки відповідно до матеріалів провадження останній є непрацездатним.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.
Підстав для зміни призначеного покарання в частині призначення додаткового покарання ОСОБА_7 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.
Що стосується доводів захисника про те, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив цивільні позови, то вони заслуговують на увагу з огляду на наступне.
За вимогами ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ч. 1 ст. 129 КПК передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При цьому суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Між тим, задовольняючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ТОВ КИЙ АВІА ЛІЗИНГ, суд допустив неповноту судового розгляду, не дослідив усі обставини справи, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого рішення, та стягнув з ОСОБА_7 : в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, на користь потерпілої ОСОБА_12 3000 грн., на користь потерпілої ОСОБА_9 15000 грн.; в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, на користь ТОВ «КИЙ АВІА ЛІЗИНГ» 136 676 грн. 50 коп.
За таких обставин, вирок не можна визнати законним і обгрунтованим, адже вирішення цивільного позову у провадженні відбулося з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Оскільки для повного, об`єктивного і правильного вирішення справи щодо ОСОБА_7 у частині вирішення цивільного позову необхідно додатково зібрати й дослідити певні документи та докази, по цьому провадженню в частині вирішення цивільного позову необхідно призначити на новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення є неповнота судового розгляду (ст. 410 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 410 КПК неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:
1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;
2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення Кримінального процесуального Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: законність, забезпечення права на захист та доступ до правосуддя.
Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 7, 9 КПК України та встановленого факту неналежного виконання судом першої інстанції вимог ст.ст. 128, 129 КПК України при вирішенні цивільного позову, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду провадження в частині цивільного позову допустився неповноти судового розгляду, та у відповідності до положень ч. 6 ст. 9 КПК України та ст.ст. 409, 410, 411, 412, 415 КПК України визнає їх підставою для скасування вироку суду в частині вирішення цивільного позову з призначенням в цій частині нового розгляду у суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства.
З огляду на викладене апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок суду скасуванню в частині вирішення цивільного позову з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б призводили до зміни чи скасування вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільних позовів скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4