Номер провадження: 11-кп/813/1107/20
Номер справи місцевого суду: 523/8509/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника- ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0005508, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2016 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Святово, Переславського району, Ярославської області, Російської Федерації, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, з середньою освітою, не маючого місця реєстрації на території України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого востаннє 03.06.2015 року Рівненським районним судом Рівненської області за ст. 391 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Як вбачається із матеріалів провадження, на стадії судового розгляду в Приморському районному суді м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0005508, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2016 року та в судовому засіданні 27.01.2020 року продовжено строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.03.2020 року.

Цією ж ухвалою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 , яка обвинувачуються у вчинені одного злочину, спільно з ОСОБА_8 .

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 12 років, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки є реальними, а тому не відпали та не зменшились, можливість застосувати біль м`який, альтернативний запобіжний захід не забезпечать достатній рівень належної процесуальної поведінки. Крім того, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає його перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з забороною залишати житло з 21:00 годин до 07:00 годин.

Посилається на те, що ОСОБА_8 тримається під вартою з 2017 року, має міцні соціальні зв`язки, позитивну характеристику з місця проживання. Матеріали кримінального провадження не містять прямих доказів вини ОСОБА_8 . Жодного разу при продовженні тримання під вартою суд не дослідив обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Обставини, встановлені судом під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу.
18.08.2016 близько 01:10 годині ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном, здійснили напад на потерпілого ОСОБА_11 , який повертався з роботи. Застосувавши до потерпілого фізичне насильство у вигляді ударів в область обличчя та спини, зв`язали руки мотузкою.

Далі, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на вчинення розбою, діючи за попередньою змовою, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_11 , разом із ним проникли до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де діючи умисно, погрожуючи предметом зовні схожим на пістолет, а також кухонним ножем застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_11 та членів його родини, відкрито заволоділи майном останнього на загальну суму 60630 гривень.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_13 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно положень п. 24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.
За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Щодо доводів апеляційної скарги.
З наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є громадянином України, офіційно не працює, без постійного місця реєстрації на території України, раніше неодноразово судимий за розбійні напади та злочини проти життя та здоров`я, одружений на ОСОБА_9 , яка обвинувачується у вчинені одного з ним злочину, який відноситься до категорії особливо-тяжкого злочину, за попередньою змовою групою осіб, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків у місці проживання та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує в разі визнання винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований їй особливо тяжкий злочин.

Також у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, оскільки поведінка обвинуваченого на час вчинення останнім правопорушення у складі групи осіб, із застосуванням до потерпілого заходів фізичного впливусвідчить про можливість впливу останнім на потерпілого ОСОБА_11 для надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з злочинами проти власності, оскільки раніше неодноразово судимий за розбійні напади та злочини проти життя та здоров`я та не працює та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі.

Доводи захисника, щодо наявності у обвинуваченого на утриманні неповнолітньої доньки дружини ОСОБА_14 , яка обвинувачується у вчинені одного злочину, апеляційним судом прийняті до уваги, однак не можуть слугувати підставою для безумовного обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, оскільки стороною захисту окрім як свідоцтва про народження дитини, батьком якої є інша особа, будь-яких інших документів щодо підтвердження факту утримання дитини не надано.

При цьому апеляційний суд вважає, що посилання захисника на наявність позитивної характеристики з місця проживання, з урахуванням наведених вище ризиків, не можна визнати таким, що вказує на необхідність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, прокурором доведена незмінність у кримінальному провадженні заявлених раніше у клопотанні ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає необґрунтованими. Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду, що необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого та висунуте йому обвинувачення у вчиненні ним особливо тяжкого злочину, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Разом з цим аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 пояснень сторони захисту, апеляційний суд вважає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачений тримався під вартою, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.
При цьому, апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0005508, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2016 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,- залишити без змін.

Звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3