У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2020 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представників власника майна - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні, клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора України ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 29.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000111 від 29.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України за фактом переміщення невстановленими на цей час особами культурних цінностей через митний кордон України поза митним контролем, з приховуванням від митного контролю, на територію Федеративної Республіки Німеччина.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом листопада 2019 року невстановленими особами на території Тернопільської області відшукано культурні цінності, а саме предмети, які являють собою фрагменти старовинних предметів посуду та дрібних знарядь, датованих пізнім римським часом, а саме третім століттям нашої ери, та є унікальними пам`ятками старовини пізньоримського часу і відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст. 18 Закону України «Про охорону археологічної спадщини» є власністю України.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що усі пам`ятки археології, у тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані із ними рухомі предмети, є державною власністю. Такі рухомі предмети підлягають віднесенню до державної частини Музейного фонду України, обліку та збереженню у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону археологічної спадщини» знахідки, одержані в результаті археологічних досліджень (нерухомі та рухомі предмети, які були пов`язані з об`єктом археологічної спадщини і виявлені під час археологічних досліджень), є державною власністю.

Проте, 29.11.2019 зазначені культурні цінності, які є власністю України, протиправно, всупереч вимогам Законів України «Про охорону культурної спадщини», «Про охорону археологічної спадщини» були розміщені в мережі Інтернет на сайті аукціону «Vioility.com» у якості лоту невстановленою групою осіб, які застосовуючи заходи конспірації з метою унеможливлення їх подальшого викриття, використали для цього вигаданий ними нік-нейм «Vov@n».

Надалі, за результатами проведеного аукціону, 08.12.2019 зазначені культурні цінності, які є власністю України, протиправно, всупереч вимогам Законів України «Про охорону культурної спадщини», «Про охорону археологічної спадщини» були придбані невстановленим на цей час покупцем за 300 000 грн. та в період з грудня 2019 року по травень 2020 року невстановленою групою осіб, незаконно переміщені через митний кордон України поза митним контролем, з приховуванням від митного контролю, на територію Федеративної Республіки Німеччина.

Після цього, протягом травня 2020 року зазначені культурні цінності, які є власністю України, були незаконно переміщені через митний кордон України поза митним контролем, з приховуванням від митного контролю, на територію Федеративної Республіки Німеччина невстановленою групою осіб, де за невстановлених на цей час обставин, опинились у якості лотів № 637 та № 638 аукціону «Hermann Historica» (м. Мюнхен, ФРН).

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про заходи, спрямовані на заборону та запобігання незаконному ввезенню, вивезенню та передачі права власності на культурні цінності» від 14.11.1970, ратифікованої Указом Президії Верховної ради Української РСР від 12.10.1988 № 5396-ХІ, держава учасниця зобов`язана запровадити відповідне свідоцтво, яким держава-експортер підтверджує, що вона дала дозвіл на вивезення однієї чи декількох культурних цінностей; заборонити вивезення зі своєї території культурних цінностей, до яких не додано зазначене свідоцтво.

Статтею 13 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» передбачено, що у разі прийняття центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей, рішення про можливість вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей власнику культурних цінностей, чи уповноваженій ним особі, видається свідоцтво встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей. Таке свідоцтво є підставою для пропуску зазначених у ньому культурних цінностей за межі митної території України. Вивезення культурних цінностей без цього свідоцтва забороняється.

Згідно з листом Міністерства культури та інформаційної політики України (далі МКІП) від 09.06.2020 № 7323/6.11.5, свідоцтво на вивезення (тимчасове вивезення) зазначених вище культурних цінностей з території України МКІП не видавалося.

Відповідно до експертного висновку стосовно ідентифікації та походження срібних предметів, виставлених для продажу на сайті аукціону «Hermann Historica», проведеного Генеральним директором Національного музею історії України, доктором історичних наук ОСОБА_7 , на зазначеному аукціоні представлено як лот четверту частину блюда круглої форми, край якого орнаментовано рядом зображень: повернута вправо жіноча голова, дерево, розвернуті один до одного постаті лева та коня, між якими міститься ромбоподібна фігура, ще одна подібна фігура видна над крупом коня; чоловіча фронтально розташована постать у шоломі, з луком у лівій руці та зігнутою у лікті правою рукою; розвернуті один до одного фігури собаки та лева між якими зображене дерево з розлогими гілками; чоловіча, повернута наліво голова, що частково лежить на постаменті з кедровим горіхом; між головою та закрученим вгору хвостом лева викарбовано паросток; праворуч від більшого зображено менший за розміром постамент, справа від якого видно листвене дерево з кривим стовбуром та розлогими гілками; праворуч від дерева зображено розвернутого ліворуч барана, який його трясе; між головою барана та деревом викарбувані хвилеподібні тонкі заглиблення та овалоподібні фігури; ще три подібні фігури розташовані над бараном. На дні тарілки також видно орнамент, який видно частково, а саме у вигляді мигдалеподібних фігур та зображень листяного дерева з покрученим стовбуром та звіра з хвостом та гривою. На зворотному боці тарілки - підставка у вигляді кільця. Поблизу краю підставки - грецький напис «кл кеБеспо Бйи?Ги».

Також, на аукціоні «Hermann Historica», розміщена як лот половина великого блюда овальної форми з двома ручками у вигляді листя. У центрі блюда - вигравіюване зображення риби (згідно даних із сайту - ширина 11.3 см., довжина 45 см., вага 0,46 г). Обидві речі входять до складу скарбу срібних виробів, що містив також кубок з металевою оббивкою руків`я, з напівсферичною нижньою частиною та двома місяцеподібними металічними оббивками верхньої часини кубка, ложку, срібний ніж та срібний продовгуватий предмет, а також предмет у вигляді списоподібного леза, які відповідно до відомостей із сайту «Vioility», знайдені поблизу м. Тернопіль та продані 08.12.2019 за 300 000 грн. Усі об`єкти скарбу датуються пізнім римським часом, а саме третім століттям нашої ери та є унікальним пам`ятками старовини пізньоримського часу. Крім того, зображені на сайті аукціону «Hermann Historica» блюда є тими самим речами, що були знайдені у складі скарбу срібних речей поблизу міста Тернопіль в Україні і виставлені 29.11.2019 та продані 08.12.2019 на аукціоні «Vioility».

Допитаний як свідок у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 підтвердив викладені у своєму експертному висновку відомості та показав, що виявлення предметів побуту, монет та знарядь Римської Імперії є звичним явищем для археологічних розкопок на території Західної України, так як вони корелюються із пам`ятками Черняхівської культури (ІІІ-ІV століття н.е.), які неодноразово виявлялися в Україні, та, зокрема, в Тернопільській області.

Постановою слідчого від 10.06.2020 вищевказані культурні цінності під час проведення досудового розслідування визнані речовими доказами, оскільки встановлено, що вони є об`єктами протиправних дій, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, просили слідчого суддю його задовольнити.

Представники власника майна просили слідчого суддю накласти арешт на майно.

Заслухавши пояснення учасників розгляду клопотання, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні слідчого майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора України ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 29.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на наступні культурні цінності, які є власністю України:

- четверту частину срібної тарілки (блюда), діаметром близько 47 см., край якої рельєфно прикрашений карбованими перлиноподібними потовщеннями, між якими зліва направо містяться карбовані зображення: повернута вправо жіноча голова; дерево; розвернуті один до одного постаті лева та коня, між якими - ромбоподібна фігура та ще одна фігура над крупом коня; чоловіча фронтальна постать у шоломі з луком у лівій руці та зігнутою у лікті правою рукою; розвернуті один до одного фігури собаки та лева, між якими міститься дерево із розлогими гілками; чоловіча, повернута вліво голова, що лежить на постаменті з кедровим горіхом; паросток, який викарбуваний між головою чоловіка та хвостом лева; інший постамент, менший за розміром від попереднього; листяне дерево з кривим стовбуром та розлогими гілками; розвернута ліворуч фігура барана, який трясе дерево, між головою якого та деревом викарбувані тонкі заглиблення та овалоподібні фігури та три інші подібні фігури. Дно тарілки також орнаментовано з частковим збереженням зображення у вигляді подвійного окрайку, усередині якого вертикально розташовані мигдалеподібні фігури та репрезентації листяного дерева з покрученим стовбуром та зображенням великого звіра з хвостом та гривою. На зворотному боці тарілки - підставка у вигляді виступаючого кільця, поблизу внутрішнього краю якої - грецький напис «кл кеБеспо Бйи?Ги»;

- половину великого блюда овальної форми з двома ручками, оформленими у вигляді стилізованого листя із вигравіюваним зображенням риби, шириною 11.3 см., довжиною 45 см.;

- кубок з металевою оббивкою руків`я з напівсферичною нижньою частиною та двома місяцеподібними металевими оббивками верхньої частини кубка;

- ложку;

- ніж;

- продовгуватий предмет,

- предмет у вигляді списоподібного леза, які датуються пізнім римським часом, а саме третім століттям нашої ери та є унікальними пам`ятками старовини пізньоримського часу.

Заборонити розпорядження вказаним майном, а також проведення щодо нього будь-яких дій, спрямованих на його відчуження, оскільки незастосування цих дій може призвести до зникнення, втрати або пошкодження цього майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1