Номер провадження № 1-кп/201/685/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18- а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002926 від 19 листопада 2019 року та за № 0000676 від 22 березня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26 грудня 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 315 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 2 років 1 місяці позбавлення волі;

- 31 травня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 156 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

- постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2014 року резолютивну частину вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2013 року уточнено, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням за цим вироком менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2011 року остаточно призначено до відбуття покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, у строк остаточного покарання зараховано відбутий строк за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2011 року;

- звільненого на підставі ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року умовно-достроково від відбуття решти покарання, призначеного 31 травня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у вигляді позбавлення волі на не відбутий строк 1 рік 06 місяців 11 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2019 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 разом із знайомою ОСОБА_5 перебував на лавочці у парку Севастопольський, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Севастопольська, 11, з якою вживав алкогольні напої. Далі, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 залишила на лавочці свою куртку та відійшла на деякий час по особистих потребах і не могла спостерігати за його діями, побачив у внутрішньому кармані куртки ОСОБА_5 грошові кошти, які визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяв з карману жіночої куртки грошові кошти у розмірі 400 гривень, двома купюрами номіналом по 200 гривень кожна, які належать потерпілій ОСОБА_5 , і сховав їх в кишеню одягнутих на ньому брюк.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 залишив місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденими грошовими коштами, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 400 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і суду показав, що 14 жовтня 2019 року приблизно о 20 годині знаходився на лавочці у Севастопольському парку за адресою: м. Дніпро, вул. Севастопольська, 11 із знайомою ОСОБА_5 , з якою вживав алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв потерпіла залишила свою куртку на лавочці та відійшла по особистих потребах. Далі, він побачив у кармані куртки потерпілої ОСОБА_5 , яку остання залишила на лавочці, грошові кошти та вирішив їх вкрасти. З цією метою, він переконавшись, що потерпіла відійшла і не спостерігає за його діями, взяв з карману куртки грошові кошти у розмірі 400 гривень, двома купюрами номіналом по 200 гривень кожна і сховав їх в кишеню одягнутих на ньому брюк, після чого дочекавшись потерпілу попрощався з нею і вони розійшлись. В подальшому викрадені грошові кошти витратив на особисті потреби. В скоєному щиро розкаявся і просив призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим дійсно мали місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а тому підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 має неповну середню освіту, не одружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, раніше судимий за вчинення умисного злочину (ч. ст. 156 КК України), судимість за яке у встановленому законом порядку не знята і не погашена, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання, наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції частини 1 статті 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, речові докази та судові витрати відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий - суддя ОСОБА_1