В С Т А Н О В И В:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції Закону № 2227-VIII від 06 грудня 2017 року) на 10 (десять) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 156 КК України (в редакції Закону № 600-VI від 25 вересня 2008 року) на 7 (сім) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_3 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення у період з 13 червня 2015 року по 22 грудня 2019 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення на два дні позбавлення волі.

Цим же вироком ОСОБА_3 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 156 КК України у вчиненні розпусних дій стосовно малолітньої ОСОБА_4 та виправданий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

ОСОБА_3 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 156 КК України у вчиненні незакінчених замахів на вчинення розпусних дій стосовно малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та виправданий на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України за відсутністю події злочину.

Із ОСОБА_3 стягнуті судові витрати на проведення експертизи № 504 від 02 червня 2015 року в сумі 491,04 грн. та на проведення експертизи № 761 від 20 травня 2015 року в сумі 491,04 грн.

В провадженні вирішена доля речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_2 , в строк на апеляційне оскарження, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року, постановлений стосовно ОСОБА_3 , скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України та виправдати на підставі ст. 373 КК України.

Перевіривши подану апеляційну скаргу на предмет відповідності вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі вказуються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Такі вимоги повинні відповідати положенням ст. 407 КПК України, якою визначені повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду і повинні узгоджуватися з іншими положеннями кримінального процесуального закону.

Проте,дані вимоги закону захисником не виконано, оскільки апеляційні вимоги не узгоджуються із зазначеною нормою закону.
Зокрема, захисник просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_3 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України та виправдати.

Проте, враховуючи доводи захисника, в разі їх обґрунтованості, суд повинен прийняти рішення, передбачене положеннями ст.ст. 407, 420 КПК України, які визначають повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги та підстави для ухвалення нового вироку, який, відповідно до вимог закону, може бути ухвалено лише у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення або необхідності застосування більш суворого покарання, тобто за будь-яких обставин, які погіршують становище обвинуваченого.

Більш того, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не вправі постановити виправдувальний вирок, оскільки, відповідно до вимог ст. 417 КПК України, у разі встановлення обставин, передбачених ст. 284 цього Кодексу, в тому числі обставин, на які посилається захисник у своїй скарзі, суд апеляційної інстанції скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Отже, вимога виправдати ОСОБА_3 не ґрунтується на положеннях ст. 407 КПК України і виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

За таких обставин апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 не можна визнати такою, що відповідає вимогам ст. 396 КПК України, що є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, а тому, відповідно до вимог ст. 399 КПК України, вона підлягає залишенню без руху, з наданням захиснику достатнього строку для усунення недоліків.

Окрім цього, відповідно до ч. 6 ст. 396 КПК України, до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів надаються копії в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга.

Цих вимог кримінального процесуального закону захисником також не дотримано, оскільки захисник ОСОБА_2 не додав до своєї апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів їх копії, в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження, що також є підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. 399 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0004327 від 06 травня 2017 року стосовно ОСОБА_3 - залишити без руху.

Встановити захиснику ОСОБА_2 строк для усунення недоліків апеляційної скарги терміном в 7 (сім) днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити захиснику ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1