ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1657/20 Справа № 204/1976/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року,
За участю сторін:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 в режимі відеоконференції, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року слід відмовити, оскільки злочини ОСОБА_6 були вчинені після 20 червня 2017 року та до нього підлягає застосуванню Закон України № 2046-VIII
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що Петропалівським районним судом Дніпропетровської області він був засуджений по ч. 1 ст. 309 КК Українина один рік умовно, де до нього було застосовано ч. 5 ст. 72 КК України, а після того, як працівники поліції підкинули йому канабіс, йому змінено обвинувачення з ч. 1 ст. 309 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України та 21 червня 2018 року він був засуджений на два роки один місяць позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора ОСОБА_7 , яка вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, а тому просила апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги Закону судом першої інстанції виконано належним чином.
Як вбачається з наданих матеріалів, вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у вигляді одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік. Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на два роки один місяць. Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року залишено без змін. Ухвалою Верховного суду України від 19 березня 2019 року ОСОБА_6 було відмовлено у відкритті касаційного провадження на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року. Вирок суду набрав законної сили 30 листопада 2018 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудженого до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17 (провадження №13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ст. 72 ч. 5 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
З висновку Великої палати Верховного суду слідує, що попереднє ув`язнення зараховується у строк відбування покарання в редакції Закону №838-VIII, тільки у випадку вчинення особою злочину до 21 червня 2017 року.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року за злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, вчинений 01 серпня 2018 року, а вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року ОСОБА_9 засуджений за злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, який вчинений 20 серпня 2017 року.
Таким чином, доводи засудженого про необхідність зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є необґрунтованими.
Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволення клопотання засудженого.
Процесуальних порушень, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення, а ухвалу суду - без зміни.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: