Справа № 569/5983/20
УХВАЛА

26 травня 2020 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника особи у якої вилучено майно адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 у рамках кримінального провадження №0000017 від 31.01.2020 за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:

З клопотання слідує, що на території Рівненської області зорганізувалась злочинна група з числа посадових осіб окремих установ Рівненської ОДА, комунальних закладів територіальних громад Рівненської області, державного підприємства та окремих суб`єктів підприємницької діяльності, які вчинили дії, спрямовані на зловживання владою, службовим становищем, з метою заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах, а саме субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на реалізацію заходів, спрямованих на підвищення якості освіти (послуг з доступу до Інтернету закладів освіти) шляхом закупівлі мережевого обладнання та послуг з підключення до мережі Інтернет закладів освіти за завищеними цінами, внаслідок чого інтересам держави та територіальним громадам Рівненської області завдано збитків на суму понад 1 808 264,6 грн.

В ході досудового розслідування 14 травня 2020 року в період часу з 07.36 години по 09.10 годину, старшим слідчим слідчого управління ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду ОСОБА_7 справа № 569/5983/20, 1-кс/569/2025/20 від 17.04.2020 проведений обшук за місцем фактичного проживання директора ТОВ «Комлайн» ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення документів, перелік яких вказаний в ухвалі.

Під час обшуку вилучено речі та документи, а саме:

1.Мобільний телефон ОСОБА_8 марки iPone із сім карткою;мобільний телефон ОСОБА_8 марки Nokia із сім карткою;мобільний телефон ОСОБА_8 марки Motorolla із сім карткою;носій інформації Good Ram CL 100; носій інформації Crucial M4;блокнот червоного кольору з чорновими записами.

Покликаючись на наведене, слідчий вказує, що вилучені телефони, носії інформації використовувалися ОСОБА_8 як засоби та знаряддями вчинення кримінального правопорушення та являються речовими доказом у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідають вимогам ст. 98 КПК України. Носії інформації та телефон містять інформацію, яка потребує експертного дослідження та дослідження із залученням спеціаліста.
Згідно ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала повністю, просила його задоволити з підстав викладених у ньому.
Адвокат ОСОБА_4 клопотання заперечив, просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю, оскільки вилучене у ОСОБА_8 майно не є предметом чи знаряддям злочину, а тому не відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК КПК України. А також вилучене під час обшуку майно, до переліку майна, яке планувалось відшукати слідчим не входить.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000017 від 31.01.2020 за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачається, що 14 травня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду було проведено обшук за місцем фактичного проживання директора ТОВ «Комлайн» ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення документів, перелік яких вказаний в ухвалі.

Однак вилучене в ході обшуку 14.05.2020 майно, до переліку майна зазначеного в ухвалі слідчого судді щодо надання дозволу на проведення обшуку, яке планував відшукати слідчий, зокрема телефони, носії інформації та блокнот із чорновими записами, не входить.

Відповідно до ст. 234 КПК обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи за результатами розгляду відповідного клопотання слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора.

Між тим, як зазначено вище, обшук за місцем фактичного проживання директора ТОВ «Комлайн» ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 у ході якого було вилучено майно, про яке йдеться у клопотанні, проведено без дозволу слідчого судді, та не у випадку передбаченому ч. 3 ст. 233 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя в ухвалі від 17.04.2020 встановив чіткі межі обшуку та чіткий перелік речей, які входили до категорії розшукуваних і прямо заборонив вилучати телефони та інше майно, ніж те майно та речі , які безпосередньо вказані в ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, у третьому абзаці ст. 41 Конституції встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

До однієї з основних засад кримінального провадження відноситься недоторканність права власності, яка визначена у ст. 16 КПК.

Частина перша цієї норми імперативно встановлює, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Натомість частина друга цієї статті визначає, що на підставах та в порядку, передбаченому цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Отже, згідно ст. 16 КПК України лише судовим рішенням особу може бути позбавлено права власності та лише судовим рішенням обмежується право власності. Без судового рішення згідно ч. 2 ст. 16 КПК можливе обмеження права власності лише шляхом застосування процедури тимчасового вилучення майна, яка визначена статтями 167-169 КПК України.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК - тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Крім того, власник вищевказаного майна не являється підозрюваним у даному провадженні, а один із мобільних телефонів та жорсткий диск належить третій особі , а саме ОСОБА_9 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Виходячи з переліку вилученого майна, враховуючи положення ч. 2 ст. 173, ч.2 ст. 167 КПК України, вилучене майно не є предметом злочину, слідчим не доведено можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні та те, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК КПК України, підстав для арешту не вбачається, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 16,167-168, 170, 171,175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 у рамках кримінального провадження №0000017 від 31.01.2020 за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України про арешт майна вилученого під час проведення обшуку 14.05.2020 за місцем фактичного проживання директора ТОВ «Комлайн» ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1