Справа № 464/1861/18
пр.№ 1-кп/464/71/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий-суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 464/1861/18, внесене 02.04.18. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001043, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, гр-на України, з середньою освітою, військовозобов*язаного, неодруженого, не працюючого, судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено-го ч.2 ст.345 КК України,
де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_5 ;

захисту: обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 ;

учасник провадження - потерпілий ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілого, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 01 квітня 2018 року о 21.15 год. біля під*їзду будинку № 17 по вул.Дністерській в м.Львові, перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння, поводив себе агресивно, виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (які під час виконання своїх службових обов*язків - патрулювання на місце події прибули на виклик свідка ОСОБА_10 ), здійснював ривки в їх сторону, імітуючи напад. Внаслідок чого ОСОБА_4 було попереджено працівниками поліції про можливість застосування до нього фізичної сили та спеціальних засобів, однак останній, не реагуючи на попередження, умисно наніс інспектору взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_8 один удар лівою рукою в праву ділянку обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілому струс головного мозку з забійною гематомою правої виличної ділянки, що відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров*я.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв*язку з виконанням цим працівником службових обов*язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав та показав, що 01.04.18. прибув за адресою: АДРЕСА_2 до знайомого ОСОБА_11 , який в даному будинку винаймав квартиру. У нього він пробув орієнтовно 2 години, де випили пиво по 0,5 л. П*яним себе не відчував. Коли пішов від знайомого, то на відстані 20 м від під*їзду згадав, що забув зарядний пристрій до мобільного телефону. Так як двері під*їзду були на коді, попасти в будинок не міг. Не пригадує точно деталей, але свідок ОСОБА_10 відкрив двері під*їзду і пішов уперед, а він йшов за ним. Зазначає, що свідок з ним не говорив, зауважень не робив. Пригадує, що точно шарпав двері квартири, яку винаймає його друг, але друг йому не відчинив у зв*язку з тим, що, на його думку, мабуть пішов з дому, хоча на відстані 20 м від під*їзду жодної перешкоди для оглядовості немає. Зазначає, що, коли приїхала поліція, він з поліцейськими розмовляв, надав їм паспорт, а коли побачив, що поліцейський ОСОБА_8 без попередження включив нагрудну камеру і став його знімати, це його роздратувало і він своєю лівою рукою хотів закрити цю камеру. Мабуть поліцейські неправильно його зрозуміли, почали заламувати йому руки, втрьох впали на землю, поліцейські вдягнули йому кайданки, приснули в обличчя газом і нанесли йому удари кийком по спині, потім посадили в службовий автомобіль і по базі стали перевіряти його особу, в подальшому завезли у відділ поліції. Зазначив, що не міг би заподіяти удар потерпілому лівою рукою, т.я. є правшею (обізнаний з прийомами рукопашного бою, т.я. служив в розвідці і підтримує себе в належній фізичній формі), і не мав такого наміру; не може пояснити, які підстави у потерпілого та свідків оговорювати його з приводу обставин того дня; тілесні ушкодження у потерпілого, на його думку, утворились під час падіння на землю; коли потерпілий включив нагрудну катеру, не пам*ятає. Тому просить його виправдати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своє вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, його винуватість у скоєнні зазначеного злочину підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:

показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який суду показав про те, що 01.04.18. разом з ОСОБА_9 (водій) заступили на чергування патрулювання в складі екіпажу № 405. На службовий планшет отримали повідомлення від ОСОБА_10 про чоловіка, який за адресою АДРЕСА_2 поводив себе підозріло, конфліктував, намагався увірватись до квартири. Щоб невідомий не завдав шкоди, прибули на місце через 10 хвилин. На місці виявили заявника, який вказав на ОСОБА_4 , який був перед під*їздом. Під час спілкування з ОСОБА_4 виявили, що останній перебуває у нетверезому стані (нечітка вимова, ним хитало і було чути запах алкоголю). Вони представились і попросили обвинуваченого покинути вхід у під*їзд. Потім попросили представитись і надати свій паспорт. На планшеті в базі АРМОР отримали данні, що ОСОБА_4 затримувався за підозрою у злочині, передбаченому ст.309 КК України, у зв*язку з чим попросили його вийняти все, що має при собі. Обвинувачений дав йому мобільний телефон з коробкою, яку він оглядав. В цей час обвинувачений спілкувався з ОСОБА_9 , поводячи себе агресивно. Обвинувачений висловлювався нецензурною лайкою як на їх адресу, так і в адресу свідка ОСОБА_10 . Хотів здійснити ривок із стиснутими кулаками, у подальшому все ж таки зробив 2 таких ривки, про що його попередили, щоб цього не робив, бо застосують спецзасоби для оборони. В цей час заявник попросив його вивести. Він став передавати ОСОБА_4 його речі, а останній раптово вдарив його кулаком лівої руки у виличну ділянку правої сторони обличчя. Від нанесеного обвинуваченим удару його відкинуло, проте втримався на ногах. Що робив в цей час ОСОБА_9 не бачив, т.я. був спантеличений. Так як ривки обвинуваченого розцінювали як небезпечні та агресивні, а також його подальші дії, тому до нього застосували фізичну силу (при цьому він висловився в адресу обвинуваченого нецензурними словами), втрьох впали на землю і лише тоді наділи кайданки, застосували сльозоточивий газ «Терен 4М» і посадили в авто, завезли у відділ поліції. Там по прибуттю про все доповіли керівництву, його скерували в травмпункт, де надали довідку про тілесні ушкодження. Почував і наступного дня себе погано, мав гематому, високий тиск тощо, у зв*язку з чим був знятий зі зміни. В лікарні МВС при обстеженні встановили, що має струс головного мозку, 13 днів пробув на стаціонарному лікуванні. Ствердив, що підстав оговорювати обвинуваченого, з яким раніше знайомий не був, не має, адже попереджений про кримінальну відповідальність за давання суду неправдивих показань, під час затримання обвинуваченого йому не було заподіяно тілесних ушкоджень, такі утворились до затримання обвинуваченого внаслідок нанесення йому останнім кулаком лівої руки одного удару у виличну ділянку правої сторони обличчя;

аналогічними з приводу цих обставин показаннями свідка ОСОБА_9 , даними у судовому засіданні, який підтвердив, що під час виконання службових обов*язків по патрулюванню Сихівського району м.Львова в складі екіпажу № 405 разом із потерпілим ОСОБА_12 01.04.18. біля 21 год. отримали повідомлення про невідомого, який поводив себе підозріло по АДРЕСА_2 . По прибуттю виявили обвинуваченого, хоча обличчя його вже не пригадує, т.я. пройшло багато часу з тих подій. Він перебував у нетверезому стані. Вони представились, попросили його представитись і надати документи. Обвинувачений надав їм документи, здійснили поверхневу перевірку, в подальшому обвинувачений несподівано вдарив потерпілого в обличчя (не пригадує чи кулаком, чи долонею). Так як обвинувачений поводив себе агресивно та нецензурно лаявся, до нього була застосована фізична сила і спецзасоби, після чого останнього доставили до відділу поліції. Він доставив у подальшому потерпілого в травмпункт, де виявили забій на обличчі. Ствердив, що обвинувачений був агресивним внаслідок алкогольного сп*яніння, більше спілкувався з ОСОБА_8 , зненацька наніс удар потерпілому до його затримання; йому обвинувачений не намагався наносити удари; ствердив, що саме поведінка обвинуваченого, який перебував у нетверезому стані, змусила їх застосувати до нього фізичну силу і спецзасоби;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що 01.04.18. на прохання свого сина біля 21 год. прийшов до нього додому за адресою АДРЕСА_3 , щоб вигуляти собаку. Коли підійшов до під*їзду, перед дверима стояв обвинувачений. Перед тим на всіх під*їздах було оголошення, що вчиняються крадіжки. Він відкрив двері під*їзду, які відкриваються лише кодом, і обвинувачений пішов уперед. На другому поверсі перед дверима квартири його сина обвинувачений зупинився. Коли він порівнявся з обвинуваченим, то запитав, що він тут робить. Обвинувачений ствердив, що живе в цій квартирі. Тоді він заперечив обвинуваченому і зазначив, що саме він живе в даній квартирі. Він зайшов до сина у квартиру, взяв собаку, вигуляв, повернуся і коли вийшов з квартири, обвинувачений і надалі стояв на сходовому майданчику. Він попередив обвинуваченого, що викличе поліцію, що і зробив. Коли приїхав патруль, обвинувачений вже вийшов і став перед під*їздом, а він - трохи далі. Територія біля під*їзду освітлювалась лампочкою. Поліцейські попросили у обвинуваченого документи, останній показав паспорт. Вони по планшету перевірили його адресу і сказали їхати на вокзал. Потім він трохи відволікся, підійшов до своєї машини, чув як обвинувачений лаявся нецензурними словами, була маханина руками. Поліцейські дістали кийки, хотіли на обвинуваченого надіти кайданки. Чи впав обвинувачений чи ліг на землю, не бачив, тільки чув його вислів «все хлопці, я зрозумів», в подальшому на нього наділи кайданки. Ствердив, що не постійно спостерігав за подіями, моменту нанесення обвинуваченим потерпілому удару не бачив, але настояв на тому, що обвинувачений був у нетверезому стані, і поліцейські ухилялись від його нападницьких рухів, але чи дії обвинуваченого загрожували їх життю чи здоров*ю, не знає;

даними витягу з ЄРДР про внесення відомостей про дане кримінальне правопорушення за ч.2 ст.345 КК України 02.04.18. о 9:22:57;

даними реєстрації повідомлення 01.04.18. о 23.48 про звернення за допомогою працівника поліції ОСОБА_8 , який під час виконання службових обов*язків отримав тілесні ушкодження, нанесені йому ОСОБА_4 ;

даними рапорту потерпілого ОСОБА_8 від 02.04.18. про обставини події від 01.04.18. на ім*я начальника Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області;

даними довідки чергового лікаря міського травматологічного пункту № 2, згідно з якою 01.04.18. о 23.15 год. у ОСОБА_8 на прийомі в травмпункті виявлено забій м*яких тканин виличної ділянки справа;

даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів та опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (карти амбулаторного хворого ОСОБА_8 ) від 29.05.18.;

згідно з висновком експерта № 546 від 31.05.18. при обстеженні і лікуванні ОСОБА_8 лікарями травмпункту № 2 м.Львова, поліклініки УПП та лікарні ДУ «ТМО МВС України у Львівській області» у квітні 2018 року було встановлено діагноз: «ЗЧМТ, струс головного мозку з забійною гематомою правої виличної ділянки (01.04.2018 р.) з ознаками внутрішньо-черепної гіпертензії». Вказана травма голови із струсом головного мозку та «гематомою» обличчя утворилась від дії тупого предмета, могла виникнути від 1 удару кулаком у праву виличну ділянку 01 квітня 2018 року, як вказує потерпілий, і відноситься до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров*я. Інших тілесних ушкоджень, крім вказаних лікарями в медичних документах ОСОБА_8 , не зафіксовано. На момент проведення експертизи судово-медичних даних, які би давали підставу стверджувати про можливість виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого внаслідок падіння його з висоти власного росту, яке він заперечує, або спричинення їх власною рукою, немає;

за даними висновку службового розслідування комісією УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції від 05.05.18., затвердженого начальником Департаменту патрульної поліції ОСОБА_13 від 10.05.18., в ході аналізу відеозаписів із нагрудних відеореєстраторів працівників екіпажу «ОМЕГА-405» виявлено, що при спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_4 , нецензурно висловлюючись, швидко наблизився до лейтенанта поліції ОСОБА_8 та здійснив мах рукою в його сторону, після чого між останнім та працівником поліції розпочалось фізичне протистояння, в ході чого ОСОБА_4 було покаледно на землю, ОСОБА_9 останньому здійснено загин рук за спину та розпочато застосування спецзасобу кайданки. Вже в цей момент ОСОБА_4 фізичного супротиву працівникам поліції не чинив, проте ОСОБА_8 , нецензурно висловлюючись, застосував відносно нього «Терен-4М», допустивши при цьому порушення службової дисципліни. Проте тілесні ушкодження у вигляді «ЗЧМТ, струс головного мозку з забійною гематомою првої виличної ділянки» ОСОБА_8 отримав у період проходження служби при виконанні службових обов*язків;

даними відповіді УПП у місті Львові ДПП НП України про збереження відеозапису події, яка мала місце 01.04.18. на вул.Дністерській,17 в м.Львові, протоколу огляду предмету від 28.08.18. диску DVD-R 4,7 GB та відтвореному у судовому засіданні відео, при перегляді якого встановлено, що 01.04.18. о 21.44 год. ОСОБА_4 представився і надав для підтвердження особи свій паспорт громадянина України. О 21.45 год. патрульний поліцейський оглянув паспорт ОСОБА_4 . З 21.47 по 21.59 год. ОСОБА_4 , висловлюючись нецензурною лексикою, імітував удари руками в сторону поліцейських та був попереджений про можливе застосування фізичної сили та спецзасобів. Однак обвинувачений на зауваження не відреагував та наніс ОСОБА_8 удар. Працівники поліції припинили протиправні дії обвинуваченого кайданки; та постановою від 28.08.18. про визнання диску DVD-R 4,7 GB із відеозаписом події речовим доказом у провадженні із зберіганням при його матеріалах;

даними протоколу пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.08.18. та довідкою до нього, згідно з якими ОСОБА_8 в присутності 2 понятих впізнав особу під номером 4 ОСОБА_4 , як таку, яка 01.04.18. на вул.Дністерській,17 в м.Львові нанесла йому тілесні ушкодження.

Щодо наданого стороною обвинувачення доказу протоколу проведення слідчого експерименту від 30.08.18. з доданим до нього відеозаписом з участю потерпілого, то такий відбувається в денний час і не за місцем події, а відтак не може бути врахований судом як належний та допустимий.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України ніхто не зобов*язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно з ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов*язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Відповідно до ч.4 цієї ж статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Обов*язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається на прокурора.

У процесі розгляду справи суд при всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу та в їх сукупності з точки зору достатності і взаємозв*язку, дійшов до переконання про наявність в діяннях обвинуваченого ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. Винуватість ОСОБА_4 у його вчиненні підтверджується: показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_9 , які чітко вказують на обвинуваченого, як особу, яка зненацька нанесла ОСОБА_8 удар лівою рукою у виличну ділянку справа; даними медичної карти та висновку експерта з урахуванням такої про механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого та виключення підстави стверджувати про можливість виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого внаслідок падіння його з висоти власного росту або спричинення їх власною рукою, як на це покликається сторона захисту; відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів поліцейських про обставини справи, зокрема висловлювання обвинуваченим нецензурною лексикою, махання руками і шарпанину з погрозами в бік поліцейських та протоколом огляду предмету від 28.08.18. диску DVD-R з оглядом відеозапису; показаннями свідка ОСОБА_10 про обставини поведінку обвинуваченого, що слугували підставою для виклику поліції і обставини, за яких потерпілий отримав тілесні ушкодження.

При цьому суд не має підстав не надавати віри показанням потерпілого чи свідків, оскільки такі під час допиту в суді були попереджені про кримінальну відповідальність за давання суду завідомо неправдивих показань, до моменту вчинення злочину з обвинуваченим знайомі не були, судом не здобуто доказів чи підстав, з яких вони можуть оговорювати обвинуваченого, а тим більше після попередження про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань.

Суд відхиляє твердження захисту й обвинуваченого з приводу неперебування останнього в стані алкогольного сп*яніння, а відтак присутність самоконтролю над власною поведінкою та послідовне пригадування всіх обставин, під час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та відсутності доказів цьому, так як таке спростовуються показаннями як власними показаннями обвинуваченого, який плутається в таких і не пам*ятає деталей, зазначає, що в побуті не вживає ненормативну лексику і є емоційно стійким; так і показаннями потерпілого, свідків, відеозаписом, на якому чітко зафіксовані розмова та поведінка обвинуваченого, який перебуває в стані алкогольного сп*яніння. Доведення факту перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп*яніння якимсь певним видом доказів законодавство не передбачає, що підтверджується практикою Верховного Суду у справі № 459/3331/16-к. Крім того стороною захисту не було надано доказів у спростування показань свідка ОСОБА_10 , який, як ствердив обвинувачений, його оговорює в частині, що в даній квартирі, в яку він намагався потрапити, живе саме його знайомий ОСОБА_14 , а не син даного свідка; як і доказів тому, що обвинувачений є правшею, адже сам обвинувачений ствердив під час розгляду справи судом про те, що він своєю лівою рукою хотів закрити нагрудну камеру (відеореєстратор) ОСОБА_8 , що не виключає нанесення ним удару потерпілому саме лівою рукою.
Тому підстав для винесення судом виправдувального вироку обвинуваченому не встановлено, а показання обвинуваченого щодо його непричетності до даного кримінального правопорушення з урахуванням аналізу зібраних по справі вищезазначених доказів та їх оцінки в сукупності суд розцінює як обрану форму захисту, спрямовану на уникнення відповідальності за вчинене.

Щодо висновку службового розслідування від 05.05.18., то потерпілого було притягнуто до дисциплінарної відповідальності оголошено догану за порушення (нецензурна лексика та застосування «Терен-4М»), допущені останнім вже після нанесення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, тобто за наслідками затримання, що жодним чином не впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 .

Відтак дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.345 КК України, так як він умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв*язку з виконанням цим працівником службових обов*язків.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти авторитету органів державної влади, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, хронічними захворюваннями не страждає, має формальну характеристику за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. За висновками досудової доповіді, складеної фахівцем Сокальського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації у Львівській області» ОСОБА_15 , ризики повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб, середній; беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе.
Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, який судимості не має, не усвідомив вчинене та його наслідки, його посередню характеристику, наявність соціальних зв`язків та висновок досудової доповіді щодо середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, відсутність пом*якшуючих чи обтяжуючих вину обставин, суд дійшов висновку про призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.345 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік з урахуванням відсутності застережень, визначених ч.3 ст.61 КК України. Саме такий вид покарання, який полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов*язковим залученням до праці, та розмір покарання (один рік) з урахуванням викладеного вище є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів.

Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п*яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи винного, який все ж таки вперше притягується до кримінальної відповідальності, неофіційно працює та таким чином намагається допомагати батькові-пенсіонеру, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

З урахуванням, що заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі у вигляді запобіжного заходу, до ОСОБА_4 , не застосовувались, відсутність відповідних клопотань, призначення покарання без реального його відбування, тому підстави для обрання йому запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк один рік, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Речові докази - диск DVD-R /постанова про визнання речовими доказами від 28.08.18./, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий-суддя ОСОБА_1