У Х В А Л А

16 березня 2020 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000709 від 12.08.2019 року за ч.1 ст. 375 КК України,-

у с т а н о в и в:

11.03.2020 року згідно ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 03.03.2020 року до Шевченківського районного суду м.Львова направлено для розгляду скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000709 від 12.08.2019 року за ч.1 ст. 375 КК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено слідчого суддю Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 .

13.03.2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_3 заявила собі самовідвід.

В обґрунтування заяви, зокрема, зіслалася на те, що матеріали скарги стосуються ОСОБА_6 , який є суддею Личаківського районного суду м. Львова, та з яким вона знайома протягом багатьох років та перебуває у дружніх відносинах.

Крім цього, відповідно до Указу Президента України № 449/2017 від 29 грудня 2017 року утворено Перший окружний суд міста Львова у Личаківському і Шевченківському районах міста Львова. Отже, вони є суддями одного новоутвореного суду.

У зв`язку з чим, вважає за доцільне заявити про самовідвід по даній справі, оскільки існує можливість реального конфлікту інтересів по даній справі.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши письмову заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід, дослідивши матеріали справи у межах заявленої заяви про самовідвід, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За приписами до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участі у кримінальному провадженні при наявності інших обставин, які викликають сумнів в його неупередженості.

Згідно ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як зазначено у п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматись як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути від цього вільним і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до п. 1.3 Бангалорських принципів поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23 суддя не тільки виключає будь-які взаємовідносини, що не відповідають посаді, чи втручання з боку органів законодавчої та виконавчої влади, а й робить це так, щоб це було зрозуміло навіть сторонньому спостерігачу.

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки судді об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За змістом п. 3.2 Бангалорських принципів поведінки судді спосіб дій та поведінка судді мають підтримувати впевненість суспільства в чесності та непідкупності судових органів. Недостатньо просто чинити правосуддя, потрібно робити це відкрито для суспільства.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України та інші) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

З огляду на вищенаведене, з метою усунення в подальшому сумнівів в об`єктивності та неупередженості слідчої судді ОСОБА_3 при розгляді зазначеної скарги, що заявлений самовідвід необхідно задовольнити.

Керуючись ст. 21, 75, 80, 81, 376 КПК України, ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод, суддя,

постановив:

заяву про самовідвід слідчої судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 від участі у розгляді скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000709 від 12.08.2019 року за ч.1 ст. 375 КК України - задовольнити.

Відвести слідчу суддю Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000709 від 12.08.2019 року за ч.1 ст. 375 КК України.

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000709 від 12.08.2019 року за ч.1 ст. 375 КК України передати на автоматичний розподіл в порядку ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1