У Х В А Л А
20.02.2020 р.
Жмеринський міськроайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
із участю: - секретаря ОСОБА_4 ,
- прокурора ОСОБА_5 ,
- потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
- представника потерпілої ОСОБА_8 ,
- обвинуваченого ОСОБА_9 ,
- захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000529 від 07.12.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.115 КК України,
ВСТАНОВИВ :
У зв`язку із закінченням тривалості робочого часу у сьогоднішньому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про оголошення перерви у судовому розгляді, з чим погодились решта учасників провадження.
Також прокурор подав клопотання про продовження строком на 60 днів тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , оскільки термін дії даного запобіжного заходу невдовзі закінчується, а закінчити судовоий розгляд упродовж його перебігу об`єктивно неможливо. Клопотання мотивовано тим, що досі не зникли та не зменшилися раніше визначені ризики, передбачені ст.177 КПК України, стосовно можливості обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які визначаються тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, унинути якого може прагнути останній; також він не має стійких соціальних або родинних зв`язків, є схильним до зловживання алкогольними напоями та здатен незаконно впливати на потерпілих та свідків, яким відомі обставини вчинення злочину. Просив задоволити клопотання з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_9 процесуальних обов`язків.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , представник потерпілої ОСОБА_8 висловили вважали необхідним продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , зауваживши про зверхнє та зухвале ставлення обвинуваченого по відношенню до потерпілої ОСОБА_6 у судовому засіданні та поза ним у залі судових засідань.
Обвинувачений ОСОБА_9 заперечив стосовно продовження судом строку тримання його під вартою, вважаючи недоведеним прокурором обгрунтування ризиків. Окрім того, послався на тривалий термін утримання його під вартою, незадовільний стан свого здоров`я, що має тенденцію погіршення в умовах попереднього ув`язнення, де він позбавлений змоги отримання необхідного лікування та рекомендованого йому дієтичного харчування.
Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 також заперечили проти продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , вважаючи необгрунтованим висунуте обвинувачення в частині невідповідності формулювання причинно-наслідкового зв`язку та причин настання смерті особи, в умисному вбистві якого обвинувачено ОСОБА_9 , порівняно з експертними висновками, а також вказали про недоведення прокурором заявлених ризиків об`єктивними відомостями. Наголосили на незадовільному стані здоров`я обвинуваченого, посилаючись на додану ними медичну довідку медичної частини установи попереднього ув`язнення. Вважали за достатнє застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали судового провадження, суд доходить наступного.
Відповідно до змісту ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є:
1) особисте зобов`язання;
2) особиста порука;
3) застава;
4) домашній арешт;
5) тримання під вартою.
Згідно вимог ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно положень ч.1,3,7,8,11 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно положень ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства чи погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого наразі обвинувачується ОСОБА_9 , належить до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за яке, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк, який перевищує три роки, обставини чого визначають можливість застосування тримання під вартою до раніше несудимої особи.
Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження; серед інших ними є запобіжні заходи.
За приписами ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
У відповідності до ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Проте, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк якого спливає 23.02.2020 року, та в межах якого неможливо закінчити судовий розгляд у зв`язку з потребою продовження дослідження письмових доказів, суд виходить з потреби належного запобігання ризиками, передбаченим статтею 177 КПК України, які заявлені прокурором, та не спростовані стороною захисту самим лише твердженням про їх недоведеність прокурором, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, унеможливлення вчинити інше кримінальне правопорушення та протиправно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, що досі не зменшились та є достатньо вірогідними з огляду на збільшену тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим за зміненим прокурором в суді обвинуваченням у вчинені особливо тяжкого злочину за обтяжуючих відповідальність обставин; також судом встановлений низький рівень соціальних зв`язків ОСОБА_9 , та відсутність у нього постійних та легальних джерел доходу. Окрім того, обвинувачений до теперішеього часу не полишив прояви відвертої зневаги до потерпілої ОСОБА_6 , яку демонстрував раніше.
Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого та його захисників щодо незадовільного стану його здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 та недостатність отримуваної ним медичної допомоги в умовах попереднього ув`язнення, оскільки ці обставини вже були предметом дослідження суду раніше та з приводу чого ухвалювались рішення про їх недоведеність представленими доказами. Ці висновки суду не стростовуються представленою наразі медичною довідкою від 15.02.2020 року, у якій викладено перебіг обстеження та надяння обвинуваченому ОСОБА_9 медичної допомоги з приводу діагностованої у нього виразкової хвороби кишківника, після чого міститься вказівка про продовження після виписки з хірургічного відділення лікування в медичній частині відповідно до рекомендації, та немає застережень про необхідність додаткового лікування, яке не може бути забезпечено в умовах попереднього ув`язнення. Також суд вважає неаргументованим доводи захисників щодо окремих невідповідностей висунутого обвинувачення у порівнянні з експерними висновками у даному кримінальному провадженні, оскільки це не спростовує грунтовність обвинувачення в цілому, натомість оцінку доведеності обвинувачення суд надає у нарадчій кімнаті за результатом дослідження усіх представлених сторонами доказів, чого в теперішній час не відбулось.
Тому судом визначається, що доводи сторони захисту не спростовують наведених прокурором обгрунтувань ризиків, з урахуванням чого та за відсутності об`єктивних відомостей щодо неможливості безпосереднього утримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою колегія суддів не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо нього жодного з решти більш м`яких, аніж тримання під вартою, запобіжних заходів, оскільки вони не є достатніми для запобіганню вказаним ризикам та належному виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою на 60 днів з урахуванням потреб здійснення судового розгляду, яке в цьому випадку виправдано наявностю конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до особистої свободи.
Водночас, суд враховує, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні із застосуванням насильства злочину, що спричинив загибель людини, тобто проти найвищої цінності у виді життя людини, яка визнається такою нормами вітчизнанного та міжнародного права, у зв`язку з чим визначає відсутніми підстави для встановлення розміру застави.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 131, 176, 177, 178, 183, 199, 331, 350 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора задоволити.
Оголосити перерву в судовому засіданні до 11 години 00 хвилин 25.02.2020 року з повторним викликом учасників провадження.
Продовжити на 60 днів, тобто до 19.04.2020 року включно запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2017 року, без визначення розміру застави.
На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду, що не перешкоджає судовому розгляду .

Головуючий

Судді