Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/387/20
провадження № 1-кс/624/87/20
У Х В А Л А
Іменем України
смт. Кегичівка 28 травня 2020 року
Слідчий суддя Кегичівського районного суду Харківської області - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заступника начальника ВП начальника СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП України в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника ВП начальника СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП України в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000346 від 01 грудня 2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000346 від 01 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, до 18 місяців.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000346 від 01 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.
Встановлено, що 01 грудня 2018 року о 12 год. 30 хв. до чергової частини Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 про те, що 22 грудня 2014 року невідомий йому громадянин ОСОБА_5 шахрайськими діями заволодів та розпорядився його особистим нерухомим майном, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , яка попередньо перебувала у власності потерпілого, чим останньому було спричинено матеріальних збитків.
В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, в ході допиту потерпілого ОСОБА_4 та вивчення наданих наявних у нього документів встановлено, що 3-кімнатна квартира (нерухоме майно, адреса якого зазначена вище) перебувала у його власності з 1972 року після приватизації на законних підставах, після чого з 22 грудня 2014 року внаслідок шахрайських дій інших осіб відносно потерпілого - власником даної квартири стала інша особа ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на підставі договору купівлі-продажу квартири.
Зі слів потерпілого ОСОБА_4 , всі приватизаційні документи, які підтверджували його право власності на вказану квартиру з 1972 року по 2014 рік в нього відсутні, так як їх забрали особи, які причетні до вчинення вказаного злочину. Згідно паспортних даних потерпілого, останній був зареєстрований за вищевказаною адресою з 18 лютого 1972 року по 03 грудня 2014 рік.
Під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_4 останній показав: «…що я проживаю сам в будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 , яка являється дружиною мого єдиного рідного племінника ОСОБА_8 (який являється рідним сином мого єдиного рідного брата, нині покійного). За вказаною адресою я проживаю з грудня 2014 року у зв`язку з обставинами, які я викладу нижче.
Так, можу сказати, що в 1972 році я придбав у власність трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , житловою площею 40,5 м2, загальною площею 63,7 м2, в якій був зареєстрований та фактично проживав із вказаного часу до грудня 2014 року, при цьому всі документи права власності та технічну документацію на квартиру зберігав за місцем мешкання. Додам, що у вказаній квартирі були зареєстровані та проживали разом зі мною моя покійна дружина ОСОБА_9 (померла у 2013 році) та нині покійний син ОСОБА_10 (який помер на початку осені 2014 року).
Так, додам, що мій покійний син за життя не буд одружений та не мав власних дітей. Так, після смерті моєї дружини ОСОБА_9 на початку осені 2013 року, мій син ОСОБА_11 знайшов собі співмешканку ОСОБА_12 з двома її дітьми ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (прізвища ОСОБА_14 не пам`ятаю, так як діти ОСОБА_15 були від різних чоловіків, та той мав інше прізвище). ОСОБА_16 познайомився попередньо із вказаною ОСОБА_17 в с.Попівка Красноградського району Харківської області, так як ми там раніше нерідко бували через те, що там проживали мої рідні батьки, які також нині покійні. В с.Попівка Красноградського району Харківської області нині від моїх покійних батьків залишився жилий будинок, спадкоємцем якого являюся я, однак в силу життєвих обставин та відсутністю коштів на переоформлення права власності даного будинку в спадщину я до сих пір не вступив.
Так, можу сказати, що після смерті моєї дружини осінню 2013 року мій син ОСОБА_18 привів до моєї квартири ОСОБА_12 з її дітьми, які стали проживати спільно з нами, при цьому ми фактично проживали за рахунок моєї пенсії та тимчасових заробітків мого сина, так як останній офіційно ніде працевлаштований не був, а ОСОБА_19 з дітьми ніде не працювала (її син ОСОБА_14 взагалі приблизно 2000-х років народження, а ОСОБА_20 близько 1990-х років народження). Також хотів би зазначити, що ОСОБА_21 якраз за недовго до переїзду мешкати зі своєю матір`ю до моєї квартири звільнився з місць позбавлення волі, де відбував покарання за вчинені кримінальні правопорушення, про що мені відомо від самої ОСОБА_15 та ОСОБА_20 , однак вони цієї теми завжди уникали та я не знаю, якого характеру останній вчинив злочини. Додам, що мій син ОСОБА_18 офіційно в шлюб з ОСОБА_17 не вступав, останню та її синів у моїй квартирі ми не прописували, а просто останні фактично співмешкали з нами, при цьому спільний побут вівся виключно за рахунок моєї пенсії, як я вже зазначив, та тимчасові заробітки ОСОБА_18 . Додам, що ОСОБА_18 та ОСОБА_15 нерідко вживали алкогольні напої, бувало і я з останніми також брав участь у розпиванні алкогольних напоїв. Так, додам, що в 2014 році (місяць не пам`ятаю) мій син ОСОБА_18 взяв кредит в банкові у розмірі 5000 гривень. Однак ці гроші ОСОБА_18 спільно з ОСОБА_15 витрачали на розпиття алкогольних напоїв, які ті розпивали за місцем мого мешкання. В силу такого способу життя та нерідкого вживання алкоголю мій син помер на початку осені 2014 року (таким чином ОСОБА_19 з дітьми проживала в мене близько одного року). Однак, кредит виплачений банкові не був, так як я надав представникам банку свідоцтво про смерть мого сина. Після смерті ОСОБА_18 , до мене, як і раніше приїжджав в гості мій вищевказаний племінник ОСОБА_8 та пропонував мені, щоб я не залишався далі жити сам у квартирі із своїм хибким здоров`ям та переїхав жити до нього в смт. Кегичівка, де той мене буде доглядати та спільно зі мною проживати. Однак, на той момент я відмовився, про що зараз жалкую, так як не хотів бути для нього тагярем в подальшому. Після смерті ОСОБА_18 , в період до початку грудня 2014 року ОСОБА_22 неодноразово приїжджав до мене провідувати та питати чи не передумав я.
Також хочу додати, що за вказаний період часу з осені 2013 року по осінь 2014 року у моїй квартирі мешкали постійно мій син ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та її син ОСОБА_14 , однак ОСОБА_21 проживав періодично, то деякий час жив з нами, то в с.Попівка Красноградського району Харківської області.
Так, після смерті ОСОБА_18 , ОСОБА_19 з ОСОБА_14 з мого дозволу залишилися проживати в мене, а ОСОБА_21 вже фактично не проживав, однак часто приїжджав до нас. Проживали при цьому ми фактично лише на мою пенсію. Так, в листопаді 2014 року у нас з ОСОБА_17 завелася розмова, яка для мене була не серйозною та для мене вона була просто у вигляді роздумів, при цьому ми говорили про те, що плата за комунальні послуги значно збільшилася та що я на свою одну пенсію «не потягну» не зможу оплачувати комунальні послуги та не знаю що робити. Ми спілкувалися з ОСОБА_15 та за ініціативою останньої просто роздумували чи доцільно буде продати вказану 3-кімнатну квартиру та купити 1-кімнатну, щоб в подальшому «протягнути» в житті, тим паче певна сума коштів з різниці вартості таких квартир залишиться. На цьому розмова була закінчена, та хочу наголосити, що я не пропонував та нічого останню та будь-кого не просив продати чи обміняти мою квартиру, це була лише пуста розмова та роздуми. Якраз у вказаний період мій стан здоров`я погіршувався, я ходив на митицях та в мене були проблеми зі шлунком.
Додам, що у вказаний період я мав на меті подзвонити сину сестри своєї покійної дружини ОСОБА_23 , щоб останній під будь-яким приводом вплинув на ОСОБА_12 та її дітей, щоб ті з`їхали з моєї квартири, так як мені ніяково було самостійно їм про це сказати, однак не наважився попростити зробити це і останнього.
Одразу після вказаної розмови із ОСОБА_15 , буквально через декілька днів, ввечері до мене в квартиру зайшли ОСОБА_19 , ОСОБА_24 та чоловік віком до 40 років, невисокого зросту середньої статури, який представився юристом-адвокатом, на скільки пам`ятаю нотаріусом, який одразу надав мені на підпис якісь документи. Я одразу злякався та не розумів, що відбувається, останні гуртом мені щось почали розказувати я так і не зрозумів про що йде мова, після чого я злякавшись останніх - підписав невідомі мені документи, які надав мені нотаріус, при цьому я поставив, наскільки я пам`ятаю, близько 3-х підписів. Одразу після цього нотаріус пішов з квартири у невідомому мені напрямку. На вказаний момент я перебував у тверезому стані. Наступного дня після візиту нотаріусу, ОСОБА_19 зібралася сама, зібрала речі ОСОБА_25 та сина ОСОБА_14 та одягнула мене та сказала, що ми тимчасово переїжджаємо до с.Попівка Красноградського району Харківської області до хати моїх покійних батьків. Я здивувався та запитав у зв`язку з чим, на що ОСОБА_19 в присутності синів сказала, що в зв`язку з тим, що моя квартира вже продана та я вчора підписав відповідні документи, а поки що ми поживемо в с.Попівка Красноградського району Харківської області, доки мені не куплять однокімнатну квартиру в м.Харкові. Після цього, я, будучи в шоці, вчинив сварку з ОСОБА_17 з приводу вказаного факту, говорячи, що я не мав наміру нічого продавати та що вона мене дурить та хоче шахрайськими діями заволодіти моєю квартирою, однак остання сказала, що все гаразд та мені куплять однокімнатну квартиру та повернуть решту грошей, про що і говорив також ОСОБА_26 хотів одразу подзвонити та повідомити про даний факт своєму племіннику ОСОБА_27 , однак не зміг цього зробити так як попередньо в мене взяв мій мобільний телефон ОСОБА_24 , щоб комусь подзвонити та на мою вимогу повернути мені телефон, останній сказав, що телефон поламався. Після цього, я, вже боючись вказаних осіб та будучи в шоці, виконував їх вказівки та одягнувся і ми всі вийшли на вулицю та сіли до невідомого мені автомобілю з невідомим мені водієм. При цьому з собою ОСОБА_19 взяла лише мій одяг та дрібні речі. На моє питання чи взяла вона всі документи, зокрема посвідчення пенсіонера, паспорт, документи на будинок, остання відповіла, що все забрала. При цьому всі меблі та побутова техніка залишилася в квартирі. Після цього, невідомий мені водій відвіз мене та ОСОБА_12 , ОСОБА_25 та ОСОБА_14 до моєї батьківської хати в с.Попівка Красноградського району, де нас гуртом залишили. Через буквально два дні в с.Попівку Красноградського району до батьківської хати, куди мене привезли, приїхав мій племінник ОСОБА_22 та запитав, що я тут роблю, на що я не міг йому нічого відповісти, після чого той зрозумів, що мене обдурили та заволоділи моєю квартирою, після чого ОСОБА_22 вчинив з приводу цього сварку з ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , однак останні відмовчувалися та далі розмову їх я не чув, після чого ОСОБА_22 забрав мене від них та привіз до себе додому в смт.Кегичівка, де поселив мене у будинку своєї дружини за вказано вище адресою, де я і понині тепер проживаю та мене останній доглядає. При цьому ОСОБА_19 віддала мені лише пенсійне посвідчення та паспорт, та перебуваючи вже в смт.Кегичівка, я виявив в своєму паспорті відмітку, що я виписаний із своєї квартири за вищевказаною адресою та що там стоїть відмітка «Знято з реєстрації місця проживання 03.12.2014», про що мені нічого не було відомо. Також додам, що ніяких заяв з приводу виписки мене з моєї квартири до державних органів міграційної служби я не звертався та ніяких заяв не писав. Також додам, після вказаної події та до теперішнього часу ні від кого за свою квартиру я не отримав ні копійки та не отримав будь-якого іншого житла, як про те мені говорила ОСОБА_19 та ОСОБА_28 .
Так, приїхавши мешкати до свого племінника ОСОБА_29 , я останньому розповів про все, що мені було відомо, після чого в грудні 2014 року ОСОБА_22 розповів мені, що він їздив до моєї квартири та повідомив, що в ній вже мешкають зовсім інші люди, які пояснили йому, що купили вказану квартиру на підставі нібито виданої мною довіреності на право нею розпоряджатися на ім`я ОСОБА_5 , про що мені нічого не було відомо та останнього я ніколи не бачив та не знаю його.
Після цього я зрозумів, що моєю квартирою заволоділи шахрайським способом та за моїм проханням ОСОБА_22 допомагав мені дізнатися про всі обставини вказаної події, в тому числі звернутися до поліції з заявою та до іншого нотаріуса, щоб анулювати договір продажі моєї квартири та вищевказаної довіреності. Так, спілкуванням із іншим нотаріусом було встановлено, що моя квартира продана на підставі вищевказаної фіктивної довіреності, яку я нібито видав на ім`я ОСОБА_5 18 листопада 2014 року (можливо цей документ був підсунутий мені на підпис тим нотаріусом-юристом з яким раніше до моєї квартири приходила ОСОБА_19 з синами) та 22 грудня 2014 року був укладений договір-купівлі продажу вказаної квартири з одного боку продавцем виступив вищевказаний невідомий мені ОСОБА_5 (нібито довірена мною особа), а з іншої невідома мені ОСОБА_6 (покупець), та в договорі вказана сума купівлі 32 000 доларів США (562 000 гривень в перерахунку в національну валюту). За вказаним фактом, як я зазначав, зверталися до місцевого нотаріуса з заявою та вимогою анулювати довіреність та стягнути з ОСОБА_5 на мою користь зазначену вище суму та дана заява направлялася рекомендованим листом поштою за адресою шахрая ОСОБА_5 (за адресою, яка вказана у договорі АДРЕСА_4 ). В тому числі ми зверталися до різних служб з метою встановлення особи ОСОБА_5 , зокрема з витягу з державного реєстру речових прав на рухоме та нерухоме майно нам стало відомо його паспортні дані. Також за даним фактом в травні 2015 року я звертався з заявою до міліції, а саме до Московського РВ ХМУ ГУ МВС України Харківської області, на території обслуговування якого знаходиться моя квартира, якою незаконно заволоділи за вищевикладених обставин, однак відповіді за розглядом моєї заяви я не отримав.
В силу того, що після написання мною заяви до міліції пройшло вже декілька років після вказаної події та квартиру не повернуто в мою власність, я зневірився в добросовісності громадян нашого суспільства та правосуддя в цілому та вже фактично змирився з тим фактом, що відносно мене вчинили тяжкий злочин, однак наразі у зв`язку з реформуванням поліції та судових реформ я знову отримав надію на допомогу та вирішив повторно звернутися з заявою до поліції з метою дотримання мої законних прав та свобод, зокрема повернення у мою приватну власність моєї квартири, розташованою за вищевказаною адресою, якою незаконного заволоділи. Вважаю, що окрім основного фігуранта ОСОБА_5 , який незаконно продав мою квартиру, до вказаного злочину очевидно можуть бути причетними ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ( ОСОБА_14 , який є сином ОСОБА_30 скоріш за все не причетний, так як останній на той момент був неповнолітнім та можливо не усвідомлював, що коїться), а також очевидно, що причетними можуть бути той нотаріус чи юрист, який приходив мене на квартиру та підсовував мені на підпис якісь документи, які я, злякавшись, підписав. В тому числі до даного факту може бути причетний працівник державного органу міграційної служби, який безпідставно виписав мене з моєї квартири.
З грудня 2014 року мої зв`язки з родиною ОСОБА_31 втрачені, однак зі слів мого племінника ОСОБА_8 мені відомо, що останні по теперішній час з невідомих мені причин проживають у моїй батьківській хаті, розташованої в с.Попівка Красноградського району Харківської області.
У зв`язку з викладеним, прошу поліцію та суд сприяти у розслідуванні вчиненого відносно мене злочину та поновити мої законні права та повернути у мою законну власність мою зазначену вище квартиру.
Разом з цим допитом хочу надати слідчому наявні в мене копії документів по справі (копія паспорту, довіреності, договору, заяви, свідоцтва і т.д.)…».
Допитаний в якості свідка ОСОБА_32 показав: «…Так, можу сказати, що з дитинства я проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_5 в будинку моєї покійної бабусі ОСОБА_34 , яка в 2008 році померла. Також разом з нами з 1997 року проживав мій рідний брат ОСОБА_35 (син моєї матері від іншого чоловіка), ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, у 2008 році після смерті моєї бабусі, мій брат тимчасово став мешкати зі своїм рідним батьком, а мати з іншим чоловіком в с.Попівка. А я в ці роки пішов навчатися до ПТУ та в 2008 ж році продав бабусин будинок. У 2009 році моя мати стала співмешкати із ОСОБА_36 вдвох за адресою АДРЕСА_6 , де я і понині з родиною проживаю. Останні спільних дітей не мали. Так, мені було відомо, що у співмешканця моєї матері ОСОБА_37 є батьки, які живуть у власній квартирі в м.Харкові. Так, у 2013 році мені стало відомо, що мати ОСОБА_37 померла у 2013 році, після чого близько через місяць після її смерті моя мати разом із ОСОБА_38 переїхали жити до його батька-вдівця ОСОБА_4 , який був власником 3-кімнатної квартири. В цей момент я з братом ОСОБА_14 стали тимчасово мешкати в будинку ОСОБА_39 по АДРЕСА_6 .
Так, у грудні 2013 у м.Харкові за місцем мешкання ОСОБА_4 помер співмешканець моєї матері ОСОБА_16 (син власника квартири), після чого того ж дня я і ОСОБА_14 приїхали до місця мешкання ОСОБА_4 , де я брав участь у похованні ОСОБА_39 . Після поховання ОСОБА_10 , я, моя мати ОСОБА_19 та брат ОСОБА_40 стали мешкати спільно з ОСОБА_4 з його дозволу у його квартирі. Так, можу сказати, що у ОСОБА_4 я мешкав до 14 квітня 2014 року, після чого з 15 квітня 2014 року за вироком суду я відбував покарання у вигляді позбавлення волі за вчинені мною кримінальні правопорушення, при цьому покарання відбував у Балаклійській виправній колоні №106. Так, у місцях позбавлення волі я перебував з 15 квітня 2014 по 17 жовтня 2014 року , після чого згідно ЗУ «Про амністію» був звільнений. Так, додам, у вказаній виправній колонії я познайомився із іншим засудженим до позбавлення волі ОСОБА_41 , мешканцем м.Харкова. З останнім у колонії я спілкувався близько одного місяця, при цьому ми обмінялися контактами (мобільними номерами). На території колонії це було суворо заборонено, однак ми мали мобільні телефони. Так, в червні 2014 року ОСОБА_42 звільнився, після чого я перестав з ним підтримувати зв`язки. Додам, що в період спілкування з ОСОБА_41 в колонії, останньому я нічого не розповідав про особисте життя та той не знав про мою родину, яка мешкає у ОСОБА_4 у його квартирі.
Так, 17 жовтня 2014 року я звільнився та одразу поїхав жити до своєї матері, яка проживала з тим же ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 . Близько через декілька днів після звільнення я подзвонив ОСОБА_43 та запропонував йому зустрітися, після чого ми зустрілися та поспілкувалися з приводу мого працевлаштування. При розмові ОСОБА_42 (якого я доречі легко можу впізнати) останній мені повідомив, що роботи поки що ніде не має та фізично я слабкий. Також, в ході вказаної розмови ОСОБА_42 цікавився де я і з ким живу, на що я розповів, як є, що проживаю із братом та матір`ю у нерідного нам дідуся ОСОБА_4 у його трикімнатній квартирі, у якого близьких родичів не залишилося. Після цієї розмови ми з ним розійшлися та я повернувся додому до ОСОБА_4 ..
Близько через десять днів після першої розмови з ОСОБА_41 (в кінці жовтня 2014) мені знову зателефонував ОСОБА_42 та запропонував зустрітися. При зустрічі з останнім, ОСОБА_42 запитав у мене чи є де мені жити, окрім вказаної трикімнатної квартири, на що я сказав, що в с.Попівка Красноградського району є будинок покійних батьків ОСОБА_4 , де я раніше тимчасово проживав. Після цього ОСОБА_42 запропонував мені провернути так би мовити «аферу», щоб усім «було хорошо», а саме запропонував мені вплинути на діда, щоб продати його трикімнатну квартиру, переїхати з ним жити до с.Попівка Красноградського району Харківської області у вищевказаний будинок, а виручені гроші розділи між усіма між мною, ОСОБА_41 , моїм братом, моєю матір`ю ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , при цьому ОСОБА_42 сказав, що всі документальні клопоти візьме на себе та все юридично оформить. Мене зацікавила вказана пропозиція в силу того, що мені не подобалося жити в м.Харків та дійсно хотілося б жити в селі. Тим паче якби продати квартиру, я забрав би діда ОСОБА_4 з собою та ми б гуртом проживали в його будинку в с.Попівка, а на виручені гроші з квартири зробили б ідеальний ремонт та зайнялися б обробітком землі, а можливо ще й відкрили б якийсь бізнес.
Після цього я сказав ОСОБА_43 , що він мене зацікавив, та я сказав йому, що поспілкуюсь з матір`ю та дідом ОСОБА_4 .. Повернувшись додому, я розповів про вказану пропозицію ОСОБА_44 (матері), після чого остання поговорила про продаж даної квартири з ОСОБА_4 , однак я їхню розмову не чув, після чого моя мати мені сказали, що дід ОСОБА_4 нібито не проти. Після чого за декілька днів я знову зустрівся з ОСОБА_41 та розповів йому, що вказану «аферу» можна «провернути». Після цього, ОСОБА_42 сказав, що все гаразд, та він займеться цим питанням.
Після цього в другій половині листопада 2014 року мені подзвонив ОСОБА_42 та повідомив, що він приїхав з юристами до квартири ОСОБА_4 , після чого я вийшов на вулицю, де зустрів ОСОБА_45 та двох невідомих мені чоловіків, один з яких представився нотаріусом (віком близько 40 років, середнього зросту та міцної статури вагою близько 120 кг, з залисинами на голові), а інший і не представився (віком близько до 35 років, середньої тіло будови, зріст близько 190 см, чорняве волосся). Коли я з ними зустрівся, то ОСОБА_42 сказав, що залишиться чекати на нас внизу, доки ми самі все оформимо. Після цього, я разом з нотаріусом та іншим чоловіком (імен яких не знаю) піднялися та зайшли до квартири ОСОБА_4 , в якій в цей час перебували власне ОСОБА_4 та ОСОБА_19 (чи був тоді в квартирі ОСОБА_46 я не пам`ятаю). Коли ми зайшли до квартири, ОСОБА_4 з ОСОБА_17 перебували на кухні, після чого два вищевказані чоловіки (нотаріус та інший, який я думаю, що зможу впізнати), озирнулися по квартирі, заглянули у кімнати та зайшли на кухню, де представилися ОСОБА_4 нотаріусом та надали йому якісь документи на підпис, на що ОСОБА_4 одразу не погодився підписувати, після чого вказані двоє чоловіків почали «заговорювати йому зуби» (про що вони спілкувалися я не розумів) та врешті решт дід, можливо злякавшись, поставив два свої підписи у якісь бумажці зеленого кольору та в якомусь журналі, після чого ті швидко вийшли з квартири. Після цього я провів вказаних осіб з будинку, де вони вже з ОСОБА_41 сіли в таксі і поїхали та ОСОБА_42 сказав, що мені передзвонить. Після цього, через декілька днів ОСОБА_42 мені подзвонив та сказав, що він вже знайшов покупця на квартиру ОСОБА_4 та сказав, щоб ми збирали речі та він нас перевезе до с.Попівка. Того ж дня він приїхав забрав ОСОБА_12 та діда ОСОБА_4 та на таксі відвіз їх в с.Попівка, а я з братом ОСОБА_47 залишилися збирати речі (одяг, дрібні меблі, холодильник і т.і.). Після того як ми з ОСОБА_14 зібрали речі ОСОБА_42 в телефонному режимі прислав до квартири ОСОБА_48 вантажне авто Газель, в який ми завантажили речі та приїхали до с.Попівка. Приїхавши всі в один день в с.Попівка, я передав ключі від квартири ОСОБА_49 .. Після цього наступного дня ОСОБА_42 знову сам приїхав на таксі до с.Попівка, де ОСОБА_4 ніяких документів на підписи не давалися, однак ОСОБА_42 представив мені та матері по одному документу на підпис, що за саме документи були мені невідомо, якісь розписки. При цьому ОСОБА_50 запевнив, що все гаразд та гроші на днях нам привезе, які обіцяв за вказану квартиру. ОСОБА_42 дав мені близько 1500 гривень на проживання, додавши що за квартиру кошти привезе невдовзі, як тільки клієнт розрахується. Однак після того дня кінець листопада початок грудня 2014 року зв`язок з ОСОБА_42 був втрачений та останній на зв`язок не виходив. Додам, що мобільний телефон ОСОБА_4 я не брав. Через декілька днів після переїзду в с.Попівка в будинок батьків ОСОБА_4 до нас приїхав рідний племінник ОСОБА_4 ОСОБА_51 , який вчинив сварку зі мною та моєю матір`ю з приводу того, чому вони привезли сюди ОСОБА_4 та де ключі від квартири. Я сказав ОСОБА_27 , що квартиру вже продали та чекаємо гроші за квартиру. Після чого ОСОБА_22 звинуватив мене в тому, що я замішаний в даній махінації та що я незаконно з вказаним ОСОБА_41 заволодів квартирою його дядька ОСОБА_4 , після чого через деякий час ОСОБА_22 забрав дядька ОСОБА_4 жити до себе, а я залишився з родиною жити в будинку останнього в с.Попівка, де живу і понині.
Додам, що від ОСОБА_45 за продаж вищевказаної квартири я не отримав ні копійки, так само як за неї і не отримав ані ОСОБА_4 , ані моя мати з братом. Вважаю ОСОБА_45 шахраєм, який обдурив усіх та шахрайським шляхом заволодів квартирою ОСОБА_4 ….».
В ході розслідування вказаного кримінального провадження встановлено причетність до скоєння вказаного злочину раніше судимого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця м.Харків, паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий 23 грудня 2009 року Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, місцезнаходження якого з 01 грудня 2018 року по теперішній час не встановлено.
На даному етапі досудового розслідування не проведено ряд слідчих дій, а саме: не допитано теперішнього власника вищевказаної квартири ОСОБА_6 , не допитано приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_52 , ким було посвідчено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, так як в діях останніх також вбачається причетність до скоєння даного злочину, а їх ефективне відпрацювання (допити) на причетність даного злочину можливе лише після встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 та проведення відносно останнього негласних слідчих (розшукових) дій.
Так, в рамках зазначеного кримінального провадження, орган досудового розслідування має ґрунтовну необхідність у проведенні ряду слідчих та процесуальних дій, з метою дослідження всіх обставин за даним фактом та має суттєве значення для на встановлення істини у кримінальному провадженні та належного закінчення розслідування тяжкого злочину.
Строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження закінчується 01 червня 2020 року включно.
У судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання з підстав, які зазначені у ньому.
Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторони обвинувачення, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з наступних мотивів.
У провадженні СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000346 від 01 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.
Встановлено, що 01 грудня 2018 року о 12 год. 30 хв. до чергової частини Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 про те, що 22 грудня 2014 року невідомий йому громадянин ОСОБА_5 шахрайськими діями заволодів та розпорядився його особистим нерухомим майном, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , яка попередньо перебувала у власності потерпілого, чим останньому було спричинено матеріальних збитків.
На час розгляду клопотання повідомлення про підозру в згаданому кримінальному провадженні жодній фізичній особі не вручено.
Відповідно до змісту ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч. 3 ст. 190 КК України відноситься до тяжких злочинів, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років.
Пунктом 2 абзацу 2 ч. 1 ст. 219 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить вісімнадцять місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину.
Як встановлено ст.295-1 КПК України, у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.
Частиною 1 ст. 294 КПК України передбачено, що якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у зазначений строк, то він може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу, тобто на строк до шести місяців щодо тяжких злочинів .
Як вбачається з ч. 2 ст. 295-1 КПК України - до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання. При цьому слідчий, прокурор зобов`язані зазначити у відповідному клопотанні найкоротший строк, достатній для потреб досудового розслідування.
В силу ч. 4 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців внаслідок виняткової складності провадження.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 28 КПК України однією з засад кримінального провадження визначено дотримання розумних строків його здійснення.
Так, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;
2) поведінка учасників кримінального провадження;
3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 28 КПК України одним із критеріїв визначення розумних строків є складність кримінальних проваджень, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо.
З матеріалів долучених до клопотання, про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000346 від 01 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та обставин з`ясованих в ході розгляду клопотання вбачається, що провести вказані процесуальні дії у передбачений законом строк не виявилося можливим.
Згідно ч.9 ст.295-1 КПК України, ухвала слідчого судді, прийнята за результатами розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, оскарженню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, слідчим доведено необхідність продовження строку досудового розслідування для виконання завдань кримінального провадження, і строк в шість місяців буде достатнім для виконання органом досудового розслідування слідчих (розшукових) та процесуальних дій, про які зазначено в клопотанні, а також інших слідчих дій які необхідно вчинити з метою з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення та завершення досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 28, 94, 219, 294, 295-1 КПК України, слідчий суддя ,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника ВП начальника СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП України в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000346 від 01 грудня 2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України задовольнити частково.
Продовжити строк досудового розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000346 від 01 грудня 2018 року до 6 (шести) місяців, тобто до 29 жовтня 2020 року.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя ОСОБА_1