Справа № 308/3390/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника володільця майна ТОВ «Реал Уж» ОСОБА_4 , представника володільця майна АТ «Комерційний інвестиційний банк» ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000120 від 11.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, погоджене прокурором про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 , звернувся зо слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000120 від 11.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, погоджене прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені прокурором відділу прокуратури Закарпатської області до ЄРДР за № 0000120 від 11.03.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

В клопотанні вказано, що як встановлено досудовим розслідуванням: 11.03.2020 року до правоохоронних органів надійшла заява ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» про вчинення кримінального правопорушення окремими посадовими особами ПАТ «Комінвестбанк» та іншими особами, а саме про вчинення кількох оборудок із виведення коштів вказаного Банку у особливо великих розмірах.

Зокрема, 26.12.2017 відповідно до договору купівлі-продажу частки у праві власності на нерухоме майно від 26.12.2017, за реєстровим № 1111, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 (яка діяла у порядку заміщення приватного нотаріуса ОСОБА_7 ), ПАТ «Комінвестбанк» придбав у власність від продавця ОСОБА_8 , 1/4 частину у нерухомому майні адмінбудівлі за адресою АДРЕСА_1 , позначеної літерою А, із загальної площею 1110,4 кв.м. ( відповідні дані об`єкта нерухомого майна, 1/4 частки у нерухомому майні, були внесені приватним нотаріусом ОСОБА_6 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 01).

Оціночна вартість вказаного об`єкта нерухомого майна була визначена експертом ОСОБА_9 станом на 20.12.2017 року, склала 38 500 000, 00 грн, що було зокрема зазначено згідно п.5 цього Договору, з яких 7 700 000, 00 грн. було сплачено Банком до підписання цього договору, а решта 30 800 000, 00 грн. Банк як покупець зобов`язався сплатити на рахунок покупця ОСОБА_8 на протязі 3-х днів після укладення договору.

При цьому, даний договір зі сторони Продавця ОСОБА_8 , підписав ОСОБА_10 , ідн. НОМЕР_1 , що діяв згідно довіреності, посвідченої 24.11.2017 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим № 1971.

Стороною з боку покупця ПАТ «Комінвестбанку» (далі Банку) у даному договорі купівлі-продажу від 26.12.2017 за реєстровим № 1111, виступив та підписав договір заступник Голови Правління Банку ОСОБА_12 , який, як зазначено у договорі діяв відповідно до Статуту Банку. Однак згідно відомостей, викладених у заяві Банку та згідно статуту ПАТ «Комерційний інвестиційний банк», затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів Банку за протоколом № 01-17/04 від 25.06.2017, права заступника Голови Правління Банку щодо укладення таких угод не визначені, а згідно повідомлення заступник Голови Правління Банку не мав повноважень самостійно укладати та підписувати такі договори від імені Банку.

Слідчий зазначає, що Банк поніс додаткові витрати у зв`язку із придбанням цього об`єкта нерухомого майна на суму 6 408 400,00 грн., які були сплачені в якості податків за придбаний об`єкт, та фактично які були перераховані на рахунок ОСОБА_8 , а саме: військовий збір 1,5% - 577 500,00 грн, ПДФО 1 925 000,00 грн., комісія за розрахунково-касове обслуговування 5 900 000, 00 грн, та видано з рахунку без призначення 3 900 000,00 грн. Хоча договір купівлі-продажу від 26.12.2017 не містив умови про сплату податків та інших коштів замість Продавця ОСОБА_8 .

Також додатково Банком сплачені платежі на загальну суму 694 370,00 грн, пов`язані із укладенням цього правочину, як оплата за нотаріальні послуги в загальній сумі 264 370,00 грн. та послуги рієлтора ФОП ОСОБА_13 45000,0 грн., пенсійний збір 385 000,00 грн.

Як зазначає слідчий, разом із тим встановлено, що за 11 днів до укладення цього договору, вказаний об`єкт нерухомого майна згідно договору купівлі-продажу від 15.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 за реєстровим № 7642, ТОВ «Тутковський інтегровані рішення», (Продавець, підписав ОСОБА_14 ) продав двом покупцям: ТОВ-ву «Євро Ліс Трейд», від імені якого виступив директор ОСОБА_15 , та ОСОБА_8 . Об`єкт було придбано ними у спільну часткову власність, а саме частину у адмінбудівлі, позначеної літ.А, загальною площею 1110,4 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 01), при цьому 3/4 частки перейшло у власність ТОВ «Євро Ліс Трейд», а 1/4 частки ОСОБА_8 .

Згідно п.5 цього Договору від 17.12.2017 ціна нерухомого майна у цілому як предмету договору, склала 7 200 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 1 200 000,00 грн., з яких вартість 3/4 частки ТОВ «Євро Ліс Трейд» складає 5 400 000, 00 грн, а вартість 1/4 частки ОСОБА_8 складає 1 800 000,00 грн. Оціночна вартість вказаного об`єкта нерухомого майна була визначена експертом ОСОБА_16 станом на 14.12.2017 року.

Слідчий зазначає,що таким чином, згідно договору купівлі-продажу від 26.12.2017, ПАТ «Комінвестбанк» набув у власність 1/4 частки у нерухомому майні за адресою АДРЕСА_1 , за ціною 38 500 000, 00 грн., а саме на 31 300 000,00 грн. більшою ніж вартість цієї ж частки нерухомого майна була визначена експертом ОСОБА_16 за тиждень до цього, станом на 14.12.2017 року.

У клопотанні вказано, що крім того, згідно повідомлення Банку встановлено, що до виведення коштів з Банку та протиправним заволодіння ним, також причетне ТОВ «Євро ліс Трейд», про що свідчать вищезазначені факти щодо продажу 15.12.2017 та подальшого перепродажу 26.12.2017 зазначеної частки у нерухомому майні за адресою м.Ужгород, вул.О.Фединця, 7, а також те, що: до укладення договору купівлі-продажу 15.12.2017 року за реєстровим №7642, згідно якого ТОВ «Євро Ліс Трейд» (і.к.41526218), директор ОСОБА_15 , придбало 3/4 приміщень за адресою м.Ужгород, вул.О.Фединця, 7, вартістю частки 5 400 000,00 грн., Банком та ТОВ «Євро Ліс Трейд» було укладено договір кредитної лінії № 02-1/3л-65-17 від 15.12.2017, згідно якого ТОВ-ву «Євро ліс Трейд» було видано в той же день кредит у сумі 5 500 000,00 грн, без наміру повернення кредиту та без належного забезпечення (як вказано згідно повідомлення Банку), а в подальшому за ці ж кошти ТОВ «Євро ліс Трейд» було викуплено цей же самий об`єкт нерухомості в цілому, за адресою м.Ужгород, вул.О.Фединця, 7.

Забезпеченням цієї кредитної лінії за договором № 02-1/3л-65-17 від 15.12.2017, виступила земельна ділянка за адресою смт.Дубове, вул.І.Франка, площею 1,2210 га (в подальшому поділена на дві земельні ділянки пл.0,065 га та 1,156 га), яку Банк прийняв від ТОВ «Євро ліс Трейд» як забезпечення кредитної лінії, із оцінкою на суму 8 996 328,00 грн. Відповідно вказана оцінка земельної ділянки в смт.Дубове, площею 1,2210 га в сумі 8 996 328,00 грн, є значно завищеною, і не невідомо з яких обставин її ціна збільшилася, що підлягає з`ясуванню, оскільки ця земельна ділянка раніше була власністю ТОВ «Ресурс А» і продана у свій час за ціною 1 500 000,00 грн.

В клопотанні вказано, що при цьому згідно повідомлення Банку, ТОВ-вом «Євро ліс Трейд» вказану земельну ділянку в смт.Дубове, 27.11.2018 внесло як засновник у статутний капітал ТОВ «Реал-Уж», а 28.12.2018, тобто після отримання кредитної лінії Банку за договором № 02-1/3л-65-17 від 15.12.2017, ТОВ «Євро ліс Трейд» вийшло зі складу учасників ТОВ «Реал-Уж», що було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_7 .

Як зазначає слідчий, крім того, про зловживання колишніх посадових осіб Банку із іншими особами з метою виведення коштів банку, може свідчити також те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 207110974, приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_6 17.11.2018 на праві приватної власності за ТОВ «Реал-Уж», і.к.42633060, зареєстровано право власності за об`єктом нерухомого майна (номер об`єкта 101) за адресою м.Ужгород, вул.О.Фединця, 7, приміщення 1, загальною площею 844,2 кв. м.

Підставою до реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості став: Акт приймання-передачі нерухомого майна від 17.11.2018 між ТОВ «Євро ліс Трейд» та ТОВ «Реал-Уж», підписи сторін на акті засвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_6 за реєстровим №№ 1813, 1847, як внесок засновника до статутного капіталу ТОВ-ва «Реал-Уж», рішення від 16.11.2018 засновника ТОВ «Євро ліс Трейд» про передачу майна у власність ТОВ як внесок до статутного капіталу.

Слідчий вказує, що таким чином, АТ «Комінвестбанк» завдано збитків у особливо великому розмірі, а зазначені факти свідчать про те, що договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна за адресою м.Ужгород, по вул.О.Фединця, 7, видача кредиту ТОВ «Євро Ліс Трейд», пов`язані із ним угоди щодо переходу прав власності на цей об`єкт нерухомого майна, укладалися із єдиною метою виведення коштів з банку і подальше заволодіння ними, сума яких згідно повідомлення банку складає близько 60 млн. гривень та підтверджується вищенаведеними фактами.

У клопотанні вказано, що як встановлено, в подальшому частина із цих приміщень, із загальної площі 1110,4 кв., за адресою м.Ужгород, вул.О.Фединця, 7, виділено у приміщення 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), а саме 3/4 частки у нерухомому майні площею 844,2 кв.м., яке на даний час згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстроване на праві приватної власності за ТОВ-вом «Реал-Уж», , які останньому 17.11.2018 були передані у власність ТОВ-вом «Євро ліс трейд», , в якості внеску до статутного капіталу.

Інша частина із цих приміщень за адресою м.Ужгород, вул.О.Фединця, 7, виділено у приміщення 2 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), а саме 1/4 частки у нерухомому майні, площею 266,2 кв. м, яке придбало ПАТ «Комінвестбанк» згідно договору купівлі-продажу від 26.12.2017 року, та яке згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстроване з 08.02.2019 згідно договору поділу № 1188 від 29.12.2017, на праві приватної власності за Акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк», .

Слідчий зазначає, що клопотання про накладення арешту на майно, на об`єкти нерухомості, що за адресою м.Ужгород, вул. О.Фединця, 7, приміщення 1, та за адресою м.Ужгород, вул. О.Фединця, 7, приміщення 2, зумовлене необхідністю проведення оціночної експертизи щодо вказаних об`єктів нерухомого майна, а також метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, відшкодування завданої майнової шкоди.

У зв`язку із викладеними обставинами, проведеними оборудками шляхом вчинення правочинів із об`єктами нерухомого майна, що було предметами договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.11.2017 за реєстровим № 7642, та договору купівлі-продажу частки у праві власності на нерухоме майно від 26.12.2017 за реєстровим № 1111, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , позначене літ.А., загальною площею 1110,4 кв.м., до якого входять підвал пл. 99,7 кв.м., перший поверх пл..189,1 кв.м., другий поверх пл. 255,1 кв.м., третій поверх пл. 34,7 кв.м., четвертий поверх пл..266,2 кв. м., мансарда пл. 265,6 кв.м., яке стало об`єктом вчинення дій щодо незаконного заволодіння майном АТ «Комінвестбанку» (на даний час об`єкти нерухомого майна зареєстровані у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно як приміщення 1 - реєстраційний номер об`єкта 101, та як приміщення 2 - реєстраційний номер об`єкта101) та у свою чергу предметом вчинення таких злочинних дій, є необхідність у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, у вигляді накладення арешту на майно, що є розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий в клопотанні вказує, що під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК України заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Слідчий у клопотання про накладення арешту на майно посилається на положення ст. 2 , ч. 1 ст. 170, п.п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 170,8 ст. 170, 10 ст. 170, ч.11 ст.170 КПК України.

Окрім того вказує, що у даному кримінальному провадженні зважаючи на неодноразові укладені угоди із об`єктом нерухомого майна, що знаходиться за адресою м.Ужгород, вул.О.Фединця, 7, за короткий проміжок часу, про що свідчать вищевказані обставини, невжиття заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого майно може призвести до його перетворення, псування, приховування або відчуження шляхом передачі майна.

У клопотанні слідчий зазначає, що клопотання про накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого майна по кримінальному провадженні було подане до суду 28.04.2020 року, за результатами розгляду якого згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду по справі № 308/4089/20 від 12.05.2020, повернуто для доопрацювання.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що до оборудок із незаконного заволодіння коштами ПАТ «Комінвестбанк» можуть бути причетні колишні посадові особи вказаного Банку та підприємств, зокрема ТОВ «Реал-Уж» та ТОВ «Євро ліс Трейд», у даному кримінальному провадженні можуть бути вжиті заходи з конфіскації майна як виду покарання та/або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, спеціальної конфіскації, а також з метою забезпечення збереження майна, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка має особливо великий розмір, а також те, що злочинні дії щодо незаконного заволодіння майном банку підпадають під ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, за яке передбачене додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, керуючись ст. ст. 40, 98, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий просить: накласти арешт на наступні об`єкти нерухомого майна, а саме:

частини адмінбудівель, загальною площею 844,2 кв.м., що знаходяться за адресою м.Ужгород, вул. Фединця Олександра, будинок 7, приміщення 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101,

нежитлові приміщення, частина адмінбудівлі, загальною площею 266,2 кв.м., що знаходяться за адресою м.Ужгород, вул. Фединця Олександра, будинок 7, приміщення 2, реєстраційний номер об`єкта 101,

шляхом накладення заборони на відчуження та розпорядження цими об`єктами нерухомого майна.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив накласти арешт на вказані у клопотанні об`єкт нерухомого майна.

Представник володільця майна ТОВ «Реал Уж» ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, підтримав подані письмові пояснення.

Представник володільця майна АТ «Комерційний інвестиційний банк» ОСОБА_5 , в судовому засіданні проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно банку заперечив, підтримав факт звернення банком до правоохоронних органів з приводу вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені прокурором відділу прокуратури Закарпатської області до ЄРДР за № 0000120 від 11.03.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Окрім того при розгляді клопотання встановлено, що згідно внесених до ЄРДР відомостей та доданих до матеріалів клопотання доказів вбачається, що АТ «Комінвестбанк» завдано збитків у особливо великому розмірі, а зазначені факти свідчать про те, що договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна за адресою м.Ужгород, по вул.О.Фединця, 7, видача кредиту ТОВ «Євро Ліс Трейд», пов`язані із ним угоди щодо переходу прав власності на цей об`єкт нерухомого майна, укладалися із єдиною метою виведення коштів з банку і подальше заволодіння ними, сума яких згідно повідомлення банку складає близько 60 млн. гривень.

З матеріалів клопотання встановлено, що частина із цих приміщень, із загальної площі 1110,4 кв., за адресою м.Ужгород, вул.О.Фединця, 7, виділено у приміщення 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), а саме 3/4 частки у нерухомому майні площею 844,2 кв.м., яке на даний час згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстроване на праві приватної власності за ТОВ-вом «Реал-Уж», , які останньому 17.11.2018 були передані у власність ТОВ-вом «Євро ліс трейд», , в якості внеску до статутного капіталу.

Інша частина із цих приміщень за адресою м.Ужгород, вул.О.Фединця, 7, виділено у приміщення 2 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), а саме 1/4 частки у нерухомому майні, площею 266,2 кв. м, яке придбало ПАТ «Комінвестбанк» згідно договору купівлі-продажу від 26.12.2017 року, та яке згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстроване з 08.02.2019 згідно договору поділу № 1188 від 29.12.2017, на праві приватної власності за Акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк», .

Згідно постанови слідчого від 14.05.2020 року об`єкти нерухомого майна, а саме: частини адмінбудівель, загальною площею 844,2 кв.м., що знаходяться за адресою м.Ужгород, вул. Фединця Олександра, будинок 7, приміщення 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, нежитлові приміщення, частина адмінбудівлі, загальною площею 266,2 кв.м., що знаходяться за адресою м.Ужгород, вул. Фединця Олександра, будинок 7, приміщення 2, реєстраційний номер об`єкта 101 - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000120 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2020 за ч.5 ст.191 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Санкція злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

У такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Разом з тим, з матеріалів клопотання встановлено, що у кримінальному провадженні відсутні відомості стосовно повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.

Таким чином, така підстава накладення арешту на нерухоме майно на даний час відсутня.

Відповідно ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Однак, як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчим не надано доказів того, що в даному кримінальному провадженні заявлено або подано цивільний позов.

При цьому, у відповідності до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 170 КПК України).

Можливість накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України, закон не пов`язує з наявністю в кримінальному провадженні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями, а також спеціальної мети - забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації майна.

Згідно абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, матеріали клопотання містять докази того, що вказане нерухоме майно було предметами договору купівлі-продажу від 15.11.2017 за реєстровим № 7642, та договору купівлі-продажу частки у праві власності на нерухоме майно від 26.12.2017 за реєстровим № 1111, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , позначене літ.А., загальною площею 1110,4 кв.м., до якого входять підвал пл. 99,7 кв.м., перший поверх пл..189,1 кв.м., другий поверх пл. 255,1 кв.м., третій поверх пл. 34,7 кв.м., четвертий поверх пл..266,2 кв. м., мансарда пл. 265,6 кв.м., яке стало об`єктом вчинення дій щодо незаконного заволодіння майном АТ «Комінвестбанку» (на даний час об`єкти нерухомого майна зареєстровані у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно як приміщення 1 - реєстраційний номер об`єкта 101, та як приміщення 2 - реєстраційний номер об`єкта101) та у свою чергу предметом вчинення можливих злочинних дій, тому є необхідність у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, у вигляді накладення арешту на майно, що є розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що вказані об`єкти нерухомого майна, а саме: частини адмінбудівель, загальною площею 844,2 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, нежитлові приміщення, частина адмінбудівлі, загальною площею 266,2 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта 101, може бути, використаний як доказ у кримінальному провадженні (у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Окрім того, накладення арешту на майно, на об`єкти нерухомості, що за адресою АДРЕСА_2 , та за адресою АДРЕСА_3 , зумовлене необхідністю проведення оціночної експертизи щодо вказаних об`єктів нерухомого майна, що має важливе значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Слідчий суддя переконаний, що на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчим в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Слідчий суддя вважає, що зважаючи на неодноразові укладені угоди із об`єктом нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за короткий проміжок часу, про що свідчать вищевказані обставини, невжиття заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого майно може призвести до приховування або відчуження шляхом передачі нерухомого майна або його поділу.

Крім того, згідно наданих для дослідження інформаційних довідок з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №208671496 від 12.05.2020 року об`єкти нерухомості, що за адресою АДРЕСА_2 , є предметом договору про іпотеку від 16.10.2018 року.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту на вказане майно.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників (володільців) майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи представника володільця майна ТОВ «Реал Уж», щодо недоведеності наявності факту кримінального правопорушення у зв`язку з наявністю рішення суду, вищенаведені висновки не спростовує. Так, судове рішення у цивільній або господарській справі не має преюдиційного значення у кримінальному провадженні і повинно бути оцінено в сукупності з іншими доказами у справі.

Виходячи з зазначених у клопотанні фактичних обставин кримінального правопорушення, які вважає встановленими слідчий, на момент звернення з клопотанням до слідчого судді він має у своєму розпорядженні відомості, які дають підстави підозрювати, що об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , є об`єктом кримінально протиправних дій передбачених диспозицією ч.5 статті 191 КК України, а тому відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України: зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Ці ж відомості дають підстави припустити існування ризиків їх пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження і перешкоджання у такий спосіб кримінальному провадженню.

Твердження про те, що право на майно, про яке йдеться в клопотанні, перейшло до власника на законних підставах, слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки вони є предметом перевірки під час досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 91-94 КПК України.

З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя вважає, що заборона користуватися нерухомим майном може завдати надмірного обмеження прав власників (володільців) майна. Заборона розпорядження та відчуження вказаним нерухомим майном забезпечить збереження речових доказів та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх.

Крім того, володільці майна мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту одразу ж після зникнення підстав для застосування арешту.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню в цій частині.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000120 від 11.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, погоджене прокурором про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на наступні об`єкти нерухомого майна, а саме:

частини адмінбудівель, загальною площею 844,2 кв.м., що знаходяться за адресою м.Ужгород, вул. Фединця Олександра, будинок 7, приміщення 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101,

нежитлові приміщення, частина адмінбудівлі, загальною площею 266,2 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта 101,

із забороною відчуження та розпорядження, але без заборони законних володільців права користування вказаними нерухомим майно до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатської апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1