Справа № 301/1265/20
У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу

"02" липня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава клопотання прокурора ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по кримінальному провадженню про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге, Іршавського району, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, громадянина України, раніше не судимого, із середньою освітою,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 05 травня 2020 року близько 15 години 30 хвилин, будучи самовпевненим та самонадіяним, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії та навиків водіння автомобілем, керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Mercedes-Benz», моделі «E 320 CDI», реєстраційний номер Словацької Республіки « НОМЕР_1 », в салоні якого на передньому пасажирському сидінні сидів пасажир ОСОБА_8 , заїжджаючи в населений пункт м. Іршава, зі сторони с. Сільце, Іршавського району, та рухаючись по вулиці Шевченка у напрямку центру м. Іршава, Закарпатської області, діючи всупереч вимогам п.п. 1.3.; 1.5.; 1.10.; 2.3.б), д); 12.1.; 12.3.; 12.4.; 12.9.б); 13.1. та 13.3. Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, нехтуючи особистою безпекою та безпекою свого пасажира, рухаючись зі швидкістю 168…180 км/год., що значно перевищує максимально допустиму швидкість у межах населеного пункту, при виборі безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, чим не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вживав заходів для зменшення швидкості, що привело до втрати керування автомобілем при проїзді заокругленості дороги ліворуч по ходу свого руху, не дотримався безпечного інтервалу та, будучи у боковому заносі, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який у той час рухався по правому краю проїзної частини смуги руху водія ОСОБА_4 , біля узбіччя, у зустрічному напрямку, тримаючись обома руками за кермо двоколісного велосипеда марки «Дорожник», вів його праворуч від себе, а у момент наїзду на нього автомобіля зупинився та знаходився у нерухомому стані.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 . На час настання смерті ОСОБА_9 не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.3.; 1.5.; 1.10.; 2.3.б), д); 12.1.; 12.3.; 12.4.; 12.9.б); 13.1. та 13.3. Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками, зокрема отримання ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою його смерть.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу №10/205 від 28.05.2020 року, на момент експертного дослідження система рульового керування та робоча гальмівна система автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «E 320 CDI», реєстраційний номер Словацької Республіки « НОМЕР_1 », знаходились у працездатному стані та могли виконувати функції, що передбачені конструкцією.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи №90/05 від 06.05.2020 року, з технічної точки зору, умовами настання даної дорожньо-транспортної пригоди є обставини, пов`язані з тим, що водій автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «E 320 CDI», реєстраційний номер Словацької Республіки « НОМЕР_1 », ОСОБА_4 , рухаючись з перевищенням допустимої швидкості руху, зі швидкістю 168…180 км/год., (яка значно перевищує максимально допустиму швидкість на даній ділянці дороги 50 км/год.), заздалегідь поставив себе в ситуацію, при якій вже не мав технічної можливості уникнути наїзду у випадку виникнення небезпеки для руху, тому невідповідність дій водія автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «E 320 CDI», реєстраційний номер Словацької Республіки « НОМЕР_1 », ОСОБА_4 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання ДТП та її наслідками.

Ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду від 08.05.2020 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, до 06 липня 2020 року включно.

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на два місяці, оскільки ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, він може переховуватися від суду, незаконного впливати на потерпілого та свідків шляхом їх залякування чи будь-яким іншим чином, чим перешкоджати кримінальному провадженню, може вчинити інший злочин. Крім того, ОСОБА_4 перебуваючи на волі може виїхати за межі України, тим самим ухилитися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, він є неодруженим, непрацюючим, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Захисником ОСОБА_5 подано клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на домашній арешт із встановленням відповідних обов`язків. Клопотання мотивовано тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні. ОСОБА_10 не ухилявся від відповідальності, не покидав місце події, після ДТП намагався надати потерпілому допомогу. На даний час потерпілий претензій до обвинуваченого не має. Обвинувачений характеризується позитивно, є студентом третього курсу коледжу і в цьому році закінчує навчання. Вважав, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав, викладених у клопотанні. Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт вважав безпідставним, вважаючи, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Представник потерпілого ОСОБА_6 не заперечував проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

Потерпілий ОСОБА_11 у підготовче засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважали, що ризики визначені ст. 177 КПК України, відсутні, тому підстав продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою нема. Подали клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків, оскільки вважали, що вказаний запобіжний захід забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження щодо заявлених клопотань про продовження запобіжного заходу та зміну запобіжного заходу, суд приходить до наступного.

Ухвалою cлідчого судді Іршавського районного суду від 08 травня 2020 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 06.07.2020 року.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Однак, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Згідно обвинувального акту, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер.

Захисник посилається на те, що потерпілий до обвинуваченого претензій не має, оскільки вони примирилися. Однак, яких-небудь доказів про добровільне відшкодування заподіяних збитків сім`ї потерпілого суду не надано. Крім того, примирення з потерпілим відбутися не могло, оскільки сам потерпілий внаслідок ДТП помер.

Враховуючи, що судове слідство по даній справі не проведено, потерпілий та свідки в судовому засіданні ще не допитані, отже, на думку суду, і надалі наявні ризики, визначені ст.177 ч.1 п.п. 1 та 3 КПК України, тобто обвинувачений може переховуватися від суду та незаконного впливати на потерпілого та свідків, чим перешкоджати кримінальному провадженню.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає як тяжкості злочину, так і особі обвинуваченого.

При вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує також і практику Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Оскільки ризики, передбачені ст. 177 ч.1 п.п. 1, 3 КПК України, не зменшилися, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підставним і таким, що підлягає задоволенню. У задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який суд вважає відмовити, оскільки, на думку суду, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе у повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави.

Керуючись ст. ст. 315, 392 КПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Довге, Іршавського району, мешканцю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 серпня 2020 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуюча : ОСОБА_1