Справа № 346/2903/19
Провадження № 1-кп/346/188/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000502 від 26.05.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рунгури Коломийського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, працюючого експедитором ФОП « ОСОБА_5 », не судимого, депутатом не обирався, на утриманні нікого немає, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
обвинувачений ОСОБА_4 24.05.2019 року близько 21.30 год., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , належної ОСОБА_6 , на грунті ревності, вчинив словесну суперечку із потерпілим ОСОБА_7 в ході якої наніс потерпілому удари кулаками рук в різні ділянки тіла та голови.
В результаті побиття обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді синців в межах правої орбітальної ділянки (з крововиливами на склері правого ока), в межах лівої вушної раковини та лівої завушної ділянки, в ділянках грудної клітки та черевної стінки, в поперековій ділянці праворуч, в ділянках лівого плеча та правого передпліччя, перелом 8-го ребра зліва. Відповідно до висновку експерта № 99 від 14.06.2019 року кожен з синців наявний у потерпілого ОСОБА_9 відноситься до легкого тілесного ушкодження. Перелом ребра відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, вказаного в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що дійсно 24.05.2019 року близько 21.30 год., перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , належної його колишній дівчині ОСОБА_6 , і на грунті ревнощів вчинив словесну суперечку із потерпілим ОСОБА_7 в ході якої умисно наніс останньому удари кулаками рук в різні ділянки тіла та голови. Просить суворо не карати, щиро розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає. Просить обвинуваченого суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, що узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК України як умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнаються зізнання та щире каяття у вчиненому злочині.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.
У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Приймаючи до уваги наявность кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, а саме, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах поліклінічного відділення КНП "Коломийська ЦРЛ" Коломийської районної ради не перебуває, потерпілий просить суворо не карати, що до кримінальної відповідальності обвинувачений притягується вперше, то суд вважає за доцільне застосувати ч.1 ст.69 КК України і перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.122 КК України за цей злочин.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази по справі відсутні.
Судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання, застосувавши ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу, в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, в прибуток держави.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1