Дата документу 23.06.2020 Справа № 310/3517/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/687/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/3517/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, приватного підприємця, який має на утриманні двох малолітніх дітей віком 10 років та 6 років, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Згідно зі змістом судового рішення, 22.05.2020 до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 погоджене прокурором Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що 22.05.2020 приблизно о 21 годині 43 хвилин, в темну пору доби, в м. Бердянську Запорізької області, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем "Kia Magentis", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Нагорної, зі сторони вул. Руденко, на Т-подібному перехресті з вул. Мелітопольське шосе, під час повороту ліворуч, та виїзді з перехрестя, порушив вимоги п. 10.1, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, перевищив дозволену швидкість руху транспортних засобів в межах населеного пункту, та змінив напрямок руху, не переконавшись, що це буде безпечним іншим учасникам руху, скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які рухались вздовж правого краю проїзної частини вул. Мелітопольське шосе, зі сторони пр. Західного в напрямку вул. Правди, у попутному з автомобілем напрямку.

В результаті наїзду пішохода ОСОБА_13 було смертельно травмовано на місці пригоди, пішохід ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому нижньої третини лівої плечової кістки, закритий перелом нижньої третини кісток лівої гомілки, перелом лівої вертлюжної впадини, підвивих лівої стегнової кістки, з якими її було доставлено до КНП «Бердянське територіальне медичне об`єднання» БМР.

На підставі викладеного, слідчий вважає, що ОСОБА_7 своїми необережними діями вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

23.05.2020 року слідчим СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 за погодженням з прокурором Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 за наявністю достатніх доказів для підозри особи у скоєнні кримінального правопорушення, було складено повідомлення про підозру та о 15 годині 50 хвилин того ж дня було вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7

22.05.2020 року о 22 годині 30 хвилин, в порядку ст.208 КПК України, ОСОБА_7 затриманий та поміщений до ІТТ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя послалась на обґрунтованість підозри, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України. В той же час слідчий суддя врахував наявність у підозрюваного родини, двох малолітніх дітей на утриманні та постійного місця проживання, необережність вчинення злочину, сприяння слідству на даній стадії, частково відшкодовані збитки, слідчий суддя вважав, що слідчий не довів наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та невмотивованою тому підлягає скасуванню. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, викладених у судовому рішенні. Слідчим суддею не враховано та не надано оцінки тому факту, що під час ДТП ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також не враховано, що підозрюваний після ДТП відмовився від використання технічного засобу для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту з видихуваного повітря, що призвело до неможливості встановлення стану сп`яніння (проміле в крові), а на 25.05.2020 медичними працівниками встановлено лише наявність алкоголю в крові. На думку прокурора, поведінка підозрюваного після ДТП прямо вказує на обґрунтованість припущень слідчого про можливість ухилення підозрюваного від явки до слідчого, прокурора та суду.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 25.06.2020 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного і його захисників, які заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги прокурора; представника потерпілої, який не підтримав апеляційну скаргу прокурора; перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді щодо відмови в задоволенні клопотання слідчого про застосування найсуворішого запобіжного заходу. Висновки слідчого судді ґрунтуються на доказах, наданих органом досудового розслідування та стороною захисту.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала слідчого судді в повій мірі відповідає вимогам процесуального закону.

Слідчий суддя фактично дійшла висновку про доведеність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у скоєнні кримінального, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Також слідчий суддя погодилась з існуванням ризиків, передбачених п.п.1, 3, ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Між тим, відповідно до позиції, викладеної у пункту 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Разом з тим, в контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 15.11.96 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу в цілому відповідає вимогам п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя постановила ухвалу у відповідності з вимогами ч.4 ст.194 КПК України, вважала доведеним існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Однак, враховуючи особу підозрюваного, який має родину, двох малолітніх дітей, постійне місце проживання, необережність вчинення злочину, сприяння слідству на даній стадії, часткове відшкодування збитків, колегія суддів вважає, що для запобігання встановленим ризикам є достатнім застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Під час апеляційного розгляду прокурором так само не доведено обставини передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України.

Крім того, слідчим суддею враховані вимоги ст.178 КПК України, а саме вік підозрюваного ОСОБА_7 , має постійне зареєстроване місце проживання, де проживає разом з родиною, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Слідчий суддя обираючи запобіжний захід, оцінила в сукупності обставини, визначені ст.ст. 177, 178 КПК України, а тому прийшла до обґрунтованого висновку, що цілодобовий домашній арешт ОСОБА_7 та виконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, забезпечить його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування.

Усі наведені апелянтом обставини, тяжкість покарання та існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України перевірені та враховані слідчим суддею при прийнятті рішення по суті клопотання.

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції. Відсутні будь-які відомості про допущення ним порушень чи недотримання належної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду представник потерпілої повідомив, що підозрюваним ОСОБА_7 відшкодовано збитки завдані кримінальним правопорушенням на загальну суму 134000 грн.

Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Враховуючи наведене, підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляції прокурора апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4