Провадження № 1-кс/947/8664/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.06.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000733 від 18.06.2020 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання, 18.06.2020 близько 01:00 годині водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем BMW-316 р/з НОМЕР_1 , на проїзній частині вулиці Пушкінська, в Приморському районі міста Одеса, в районі перетину з вул. Мала Арнаутська, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_7 , 1982 р.н. від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

За вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди 18.06.2020 року розпочате досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Під час огляду місця ДТП транспортний засіб - автомобіль BMW-316 р/з НОМЕР_1 направлений на спецмайданчик тимчасового утримання транспортних засобів № 8, за адресою Одеська область, м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, буд. 31А/1, у зв`язку із необхідністю проведення судових автотехнічних експертиз.

18.06.2020 року автомобіль BMW-316 р/з НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Автомобіль BMW-316 р/з НОМЕР_1 , згідно ч.2 ст.167 КПК України відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.

З метою встановлення істини по кримінальному провадженню та з`ясування причин дорожньо-транспортної пригоди потрібне детальне дослідження зазначених транспортних засобів за участю спеціалістів у галузі автотехніки та трасології.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність у арешті автомобіля BMW-316 р/з НОМЕР_1 , який має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Легковий автомобіль ВMW-316, р/н НОМЕР_1 , зареєстрований у 2008 році, свідоцтво НОМЕР_2 , 1997 року випуску, власник ОСОБА_8 , реєстрація: АДРЕСА_1 ..

Зазначений транспортний засіб має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їх арешт потрібен для позбавлення власників можливості відчужувати вказане майно, щоб в ході подальшого розслідування мати можливість їх дослідження за місцем зберігання, яким є спец майданчик тимчасового утримання транспортних засобів № 8, за адресою Одеська область, м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, буд. 31А/1. Якщо транспортний засіб буде перебувати у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні по кримінальному провадженню або до них буде доступ сторонніх осіб, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, їх втрата може слугувати втратою доказової бази у провадженні.

В судовому засіданні слідчий наполягав на задоволенні клопотання.

Представник власника майна заперечував проти клопотання слідчого та зазначив, що автомобіль було вилучено з порушенням процедури проведення огляду та зазначений транспортний засіб є неналежним доказом у кримінальному провадженні. Крім того, представник власника майна зазначив, що власник самостійно може забезпечити збереження автомобіля та надати його для проведення експертних досліджень.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході огляду місця події майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про залучення речових доказів від 18.06.2020 року, згідно якої автомобіль ВMW-316, р/н НОМЕР_1 , зареєстрований у 2008 році, свідоцтво НОМЕР_2 , 1997 року випуску визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000733 від 18.06.2020 року.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час призначено автотехнічну експертизу для проведення якої в розпорядження експерта надано зазначений в клопотанні автомобіль.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечення збереження речових доказів. В свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що 18.06.2020 був вилучений автомобіль ВMW-316, р/н НОМЕР_1 , зареєстрований у 2008 році, свідоцтво НОМЕР_2 , 1997 року випуску, який визнаний речовим доказом, однак у випадку відповідності такого майна в подальшому критеріям, передбаченим п.1 ч.6 ст.100 КПК України, слідчий повинен вирішити питання про передачу транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику.

Таким чином, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, слідчий повинен вирішити питання про передачу транспортного засобу, яке є речовим доказом, на відповідальне зберігання власнику, з метою не порушення прав останнього.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000733 від 18.06.2020 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль ВMW-316, р/н НОМЕР_1 , зареєстрований у 2008 році, свідоцтво НОМЕР_2 , 1997 року випуску, власником якого є ОСОБА_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним автомобілем власником та іншими особами.
Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1