ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/425/20 Справа № 711/1772/20 Категорія: ст. 537 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів з участю: секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 березня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 1996 року народження.

в с т а н о в и л а :

Вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13.04.2016 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26.11.2014 та остаточно визначено до відбуття п`ять років шість місяців позбавлення волі.

Початок строку: 06.07.2016 року.

Кінець строку: 06.01.2022 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 березня 2020 року в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 відмовлено з тих підстав, що засуджений не довів своє виправлення.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, засуджений ОСОБА_9 порушує питання про скасування ухвали районного суду з тих підстав, що висновки суду першої інстанції є необ`єктивними. Просить взяти до уваги те, що з перших днів відбування покарання в ЧВК-62 він одразу почав працювати на промисловій зоні, а саме на швейній дільниці. За підсумками роботи та задовільну поведінку має 7 (сім) заохочень та 5 стягнень, які на даний час погашені та повністю закриті. Просить прийняти до уваги, що останнє стягнення було на початку 2019 року та після того часу його поведінка (характеристика) значно покращилась. Крім того засуджений ОСОБА_9 зазначає, що приймав участь у програмі диференційного виховного впливу, закінчив ліцей установи та отримав професію «електрик» ІІІ розряду. Свою провину визнав повністю та щиро розкаявся, зобов`язується ніколи не порушувати законів україни.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги засудженого, пояснення захисника, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити умовно-достроково, вивчивши матеріали клопотання, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_9 не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що основною, вирішальною ознакою умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_9 є його виправлення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та прийняв до уваги, що здобуті ним заохочення чергуються із накладенням на нього стягнення, тобто поведінка засудженого ОСОБА_9 , яка направлена на виправлення не є стабільною.

З характеристики засудженого ОСОБА_9 слідує, що останній раніше судимий за вчинення умисних злочинів, а саме:

26.11.2014 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ст.186 ч.2, ст. 187 ч.2, 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

В період умовно-дострокового звільнення знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України і був засуджений вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13.04.2016 року до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26.11.2014 року та остаточно визначено до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Під час утримання в СІЗО м. Черкаси допустив порушення вимог режиму утримання за що мав 1 (одне) стягнення, яке на даний час погашено у встановленому законом порядку, до праці не залучався заохочень не мав.

В державній установі «Черкаська виправна колонія (№ 62)» відбуває покарання з 16.08.2016р. За час перебування в установі характеризується позитивно. Допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що має 05 стягнення, які на даний час зняті та погашені у встановленому законом порядку. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно, робить для себе належні висновки .

З жовтня 2017 року працевлаштований оператором швацького устаткування на швейній дільниці промислової зони установи. Дотримується вимог безпеки праці, встановлене змінне завдання виконує вчасно.

За підсумками праці має 7 (сім) заохочень надані правами начальника установи.

16.05.2018 року на адміністративній комісії установи розглядалось питання щодо застосування до засудженого заохочувальної норми передбаченої ст. 101 КВК України у вигляді переведення до ДСР. Було відмовлено, по заяві засудженого.

18.04.2019 року на адміністративній комісії установи розглядалось питання щодо застосування до засудженого заохочувальної норми передбаченої ст.82 КК України. Було відмовлено, так як засуджений не став на шлях виправлення.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Крім того, колегія суддів крім іншого, враховує обставини наведені в характеристиці на засудженого ОСОБА_9 , а саме, що на засіданні адміністративної комісії розглядались питання про застосування до засудженого заохочувальної норми передбаченої ст.82 КК України, однак останньому було відмовлено через те, що ОСОБА_9 не став на шлях виправлення.

Слід зауважити, що наявність п`яти стягнень та сім заохочень свідчать про певні позитивні зрушення в свідомості та поведінці засудженого ОСОБА_9 , які вказують, що він лише стає на шлях виправлення.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці враховується за весь період перебування засудженого у виправно-трудовій установі.

Враховуючи вищевказане, і те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог Пленуму та КК України та дійшов вірного висновку про те, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_9 .

Крім того, у відповідності зі п.2 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою та підстав для скасування не знаходить, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 березня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді