КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/9856/18 Провадження № 11-кп/824/1326/2020 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004552 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Батумі, Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузії, на території України не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
за участю прокурораОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004552 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України повернуто прокурору - скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004552 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України повернуто прокурору.

Прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, немотивованою та такою, яка підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Апелянт вказує, що суд першої інстанції у своїй ухвалі, як на підставу повернення обвинувального акта прокурору посилається на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки належним чином не встановлені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема його точне місце проживання, що позбавляє суд можливості належним чином повідомити обвинуваченого про судове засідання.
Прокурор зазначає, що вищевказані доводи суду першої інстанції суперечать вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт містить вірні анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, громадянство, місце його реєстрації та проживання.
В апеляційній скарзі апелянт вказує, що впродовж проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_8 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та викликався до слідчого та прокурора для проведення процесуальних дій.
Крім того, прокурор зазначає, що 01 жовтня 2018 року судом приймалась ухвала про привід обвинуваченого ОСОБА_8 , за результатами виконання якої були опитані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили, що проживали за вказаною адресою разом із своїм сином ОСОБА_8 , однак його місце перебування їм не відоме.
Прокурор також вказує, що було встановлено, що ОСОБА_8 07.09.2018 покинув територію України та виїхав до Республіки Грузія.

Ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта вмотивована тим, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме, органом досудового розслідування належним чином не встановлено точне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , що позбавляє суд можливості належним чином повідомити обвинуваченого про судове засідання, явка якого є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Зокрема, обвинувальний акт, згідно п. 2 ч. 2 вказаної норми закону повинен містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається зі змісту обвинувального акта, обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Батумі, Республіки Грузія, громадянин Республіки Грузії, на території України не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вказав, що останнім належним чином не встановлені дані про особу обвинуваченого, а саме, точне місце проживання, що позбавляє суд можливості здійснити виклик ОСОБА_6 . Суд першої інстанції зазначає, що за вказаною в обвинувальному акті адресою обвинувачений ОСОБА_6 не проживає.
З таким висновком суду не погоджується колегія суддів.
Так, в обвинувальному акті зазначені всі відомості, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 291, зокрема і адреса місця проживання обвинуваченого, а саме: АДРЕСА_1 .

Доводи прокурора, щодо наявності в обвинувальному акті повних анкетних відомостей обвинуваченого є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Як вбачається із матеріалів справи 27 травня 2018 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва застосував до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, в матеріалах справи наявні ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2018 року та від 03 липня 2019 року про привід обвинуваченого ОСОБА_6 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до рапорту старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 10 жовтня 2018 року, було опитано матір обвинуваченого ОСОБА_9 , яка повідомила, що її син проживав за адресою АДРЕСА_1 , однак вже місяць, як залишив вказане місце проживання та поїхав у невідомому напрямку.
Також, в матеріалах справи містяться ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року та від 22 серпня 2019 року про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_8 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з метою його приводу до Деснянського районного суду м. Києва для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, на момент складання обвинувального акту, а саме: 26 липня 2018 року, дані щодо фактичного місця проживання обвинуваченого зазначені вірно.
В той же час, як зазначає прокурор в апеляційній скарзі та відповідно до повідомлення з Державної прикордонної служби, громадянин ОСОБА_6 , 07 вересня 2018 року перетнув державний кордон України.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
УхвалуДеснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004552 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України повернуто прокурору, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4