Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Первомайськ

Справа :484/636/20

Номер провадження : 1-кп/484/255/20

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000219, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Первомайськ Миколаївської області, заміжньої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, освіта середня, не працює, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

встановив:

Обвинувачена ОСОБА_3 06 січня 2020 року у вечірній час, більш точного часу не встановлено, перебувала за місцем свого проживання в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , куди прийшла в гості її знайома ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час спілкування між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт. В ході вказаного конфлікту обвинувачена ОСОБА_3 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, умисно нанесла потерпілій не менше п`яти ударів кулаками рук та ногами по тулубу потерпілої ОСОБА_5 . У результаті чого спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер зліва 4-го, 5-го, 7-го, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Спричинення обвинуваченою ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками, що наступили.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого злочину. Пояснила, що дійсно 06 січня 2020 року у вечірній час, під час перебування в будинку за місцем її проживання, між нею та потерпілою ОСОБА_5 виник словесний конфлікт. Згодом сварка перейшла у бійку, під час якої вона нанесла потерпілій декілька ударів кулаком руки та ногами по тулубу. У вчиненому щиро кається; запевнює, що в подальшому вона не допустить таких протиправних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясував, те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час судового розгляду суд дослідив такі докази.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 28 січня 2020 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що 06 січня 2020 року ОСОБА_3 нанесла їй тілесні ушкодження.

Відповідно до вказаної заяви 29 січня 2020 року в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 0000219; попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до постанови від 14 лютого 2020 року склад кримінального правопорушення перекваліфіковано на ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до висновку експерта № 47 від 30 січня 2020 року у ОСОБА_5 виявлено консолідовані переломи ребер зліва; дані переломи виникли від дії тупого твердого предмета (кулак, взута нога) більш як три тижні до огляду, не виключається 06 січня 2020 року, і відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я; вищезазначені тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитися не могли.

Протокол проведення слідчого експерименту від 12 лютого 2020 року та таблиця зображень до нього, під час якого свідок ОСОБА_6 у присутності двох понятих розповів про обставини вчинення злочину, суд визнає недопустимим доказом, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу; суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Характер дій ОСОБА_3 , встановлених судом, свідчать про умисний характер дій обвинуваченої, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 . Наслідком таких умисних дій стало заподіяння потерпілій ОСОБА_5 умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Дії обвинуваченої ОСОБА_3 , правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України.

Під час призначення обвинуваченій покарання суд ураховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 одружена, має на утриманні трьох дітей (2003, 2009, 2018 років народження), за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває; раніше не судима; повністю визнала свою вину, щиро розкаялась; відповідно до висновку органу пробації, ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення є середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, низький, виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі не становить небезпеку для суспільства.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі вищевикладеного, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченої та обставин вчинення злочину, суд вважає, що обвинуваченій слід обрати покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі. Водночас, ураховуючи тяжкість злочину, особу винної, суд доходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, у зв`язку з чим, на підставі ст. 75 КК України, її може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням на певний строк та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ураховуючи належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 , висновок суду щодо необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченої покарання, суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речових доказів у даному кримінальному провадженні немає.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, ч. 1 ст. 122 КК України, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України;

призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк один рік;

звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням на строк один рік;

покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

27.05.2020