Справа № 305/2228/19
Номер провадження 1-кп/305/216/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000939 від 05.11.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Костувате, Братського району, Миколаївської області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з повною середньою освітою, непрацюючої, одруженої, маючої на утриманні 2 малолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена, ОСОБА_4 , 05 листопада 2019 року, близько 11 години, на подвір`ї Рахівського відділення поліції в м. Рахів Закарпатської області, по вул. Шевченка № 3, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівнику поліції у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, з метою перешкоджання у здійсненні працівниками поліції, які перебували на чергуванні в складі групи реагування патрульної поліції, а саме інспектором сектору реагування патрульної поліції № 1 Рахівського відділення поліції капітаном поліції ОСОБА_5 та інспектором ювенальної поліції Рахівського відділення поліції ОСОБА_6 затримання правопорушника громадянина ОСОБА_7 , нанесла працівнику поліції ОСОБА_5 один удар двома руками стиснутими в кулак в область обличчя після чого нанесла ще один удар кулаком в область обличчя спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді синця правої нижньої пара орбітальної ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №124 від 14.11.2019 потягли за собою розлад здоров`я до 6 днів, і згідно п.2.3.5 Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не привели до короткочасного розладу здоров`я.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, визнала повністю та підтвердила обставини його вчинення, вказані в обвинувальному акті. Пояснила, що 05 листопада 2019 року, вона знаходилася вдома, поралася по господарству. Близько 10 години прибіг її неповнолітній син, та повідомив, що батька, тобто її чоловіка забрали працівники поліції. При цьому, син був дуже наляканий, плакав. Розхвилювавшись, будучи під впливом емоцій, дійсно приїхала на подвір`я Рахівського ВП, де під час з`ясування обставин затримання чоловіка, нанесла працівнику поліції ОСОБА_5 тілесні ушкодження зазначені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаюється, просить її суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, однак, 27.12.2019, через канцелярію суду подав заяву, у якій просив суд дане кримінальне провадження розглянути у його відсутності. Зазначив, що цивільного позову не заявляє, міру покарання залишає на розсуд суду ( Вх.№8509/2019-Вх).

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачена не оспорювали фактичні обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази у кримінальному провадженні.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає; судом роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачену ОСОБА_4 дослідивши матеріали, що характеризують її особу , прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого їй злочину, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченої під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим у п. 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п. 57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

При встановлених обставинах, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а її дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Частиною 2 ст. 61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст.50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості інкримінованого їй діяння, яке віднесене законодавцем до злочинів середньої тяжкості), його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченої (на обліках у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває), дані, що характеризують особистість обвинуваченої, зокрема те, що вона раніше не судима , має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, виховує двох малолітніх дітей.

Відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, згідно ст.66 КК України, суд визнає те, що вона раніше не судима, повністю визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, даючи послідовні покази.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій не встановлено.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, що прямо передбачено санкцією ч.2 ст.345 КК України. Однак, беручи до уваги усі перераховані вище пом`якшуючі обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе застосувати щодо обвинуваченої положення ст.ст.75,76 КК України та звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів, суд, вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України та призначити покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76, 79 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного цим вироком, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи . Речовий доказ диск, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, по вступу вироку в законну силу, залишити там же.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуюча: ОСОБА_1