Справа № 159/425/20
Провадження № 1-кп/159/168/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000047 від 09.01.2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 08.01.2020 року, близько 02 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні кафе "Казка", яке розташоване на бульварі Лесі Українки, 3 в м. Ковелі Волинської області, з метою перешкодити виконанню поліцейськими відділу організації несення служби в м. Ковелі УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своїх службових обов`язків по виявленню та припиненню правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 , а саме - дрібного хуліганства, в присутності сторонніх осіб, не підкоряючись законним вимогам працівників правоохоронного органу припинити неправомірні дії, висловлюючись в їх адресу нецензурною лайкою, відмовлявся від виконання наполегливих, неодноразово повторених, законних вимог припинити правопорушення та пройти у службовий автомобіль, у зв`язку з чим до останнього, у відповідності до ст.ст. 41-45 Закону України "Про Національну поліцію", було застосовано заходи фізичного впливу та спеціальний засіб - кайданки, після чого здійснено заходи по супроводженню до службового автомобіля. Під час супроводження до службового автомобіля, на сходах між 1-м та 2-м поверхами вказаного закладу, ОСОБА_4 , намагаючись звільнитись, умисно вкусив поліцейського відділу організації несення служби в м. Ковелі УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_5 за стегно лівої ноги, внаслідок чого заподіяв йому тілесне ушкодження у вигляді синця передньої поверхні середньої третини лівого стегна, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_4 08.01.2020 року, близько 02 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні приймального відділення ЦРЛ Ковельського МТМО, яке розташоване по вул. О.Пчілки, 4 в м. Ковелі Волинської області, куди він був доставлений поліцейськими відділу організації несення служби в м. Ковелі УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння після вчинення ним дрібного хуліганства в приміщенні кафе "Казка", з метою вчинити опір та перешкодити виконанню ними своїх службових обов`язків, висловлюючись в адресу поліцейських нецензурною лайкою, відмовлявся від виконання їх наполегливих, неодноразово повторених, законних вимог припинити правопорушення, а саме - дрібного хуліганства, яке він тривалий час уперто не припиняв, та пройти необхідні медичні обстеження. Не реагуючи на законні вимоги поліцейських, ОСОБА_4 вчинив умисні активні дії, спрямовані на опір останнім, що полягали у штовханні, намаганні вирватись та нанести останнім удари головою та ногами, шарпанні та здійсненні укусів зубами за формений одяг, перешкоджанні працівникам правоохоронного органу у здійсненні своїх функцій під час виконання ними службових обов`язків, а також вчиненні протидії законному застосуванню ними щодо нього, у відповідності до ст.ст. 41-45 Закону України "Про Національну поліцію", заходів фізичного впливу та спеціального засобу - кайданків. Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 було пошкоджено скло вхідних автоматичних дверей до приймального відділення Ковельського МТМО.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь визнав повністю. Суду показав, що дійсно при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, вчинив опір працівникам поліції та наніс тілесні ушкодження поліцейському, вкусивши його за ногу. У вчиненому щиро розкаювався та просив суворо не карати.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, який підтверджує їх існування. В зв`язку з цим, суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилисьв заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 345 КК України.
Крім цього, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, що виразились в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 342 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень (злочинів) та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Так, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинено невеликої тяжкості та середньої тяжкості кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України (ст. 12 КК України).

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку.

До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує також те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, є призовником та перебуває на тимчасовому обліку запасу Збройних Сил України, в цілому позитивно характеризується по місцю проживання, на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

Крім цього, при призначенні покарання суд враховує також відсутність в потерпілих будь-яких претензій до обвинуваченого та їх позицію щодо міри покарання, в чому останні покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання у виді обмеження волі на строк в межах санкцій статей, що передбачають відповідальність за вчинення даних кримінальних правопорушень (злочинів).

Разом з тим, зважаючи на наведені вище обставини щодо особи обвинуваченого та з врахуванням думки прокурора, суд вбачає можливим виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення покарання за сукупністю злочинів, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, при визначенні остаточного покарання обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування не застосовувався. Підстав для застосування такого заходу щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили судом не вбачається, виходячи із даних про особу обвинуваченого та його належної поведінки.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільного позову не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 342КК України, - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 345 КК України, - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

-два компакт-диски з копіями фрагментів відеозаписів, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-жилет світловідбиваючий поліцейський, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити в користуванні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1