Справа № 359/3600/19
У Х В А Л А

05 лютого 2020 року м.Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

секретарів судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

їх захисника адвоката ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

його представника адвоката ОСОБА_12

потерпілого ОСОБА_13 ,

розглянув в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту та клопотання представника потерпілого ОСОБА_11 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

Кримінальне провадження №0002123 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 5,6,11,12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України надійшло до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду 25.04.2019 з Київського апеляційного суду відповідно до ухвали цього суду від 25.04.2019 про направлення справи до іншого суду в межах територіальної юрисдикції одного апеляційного суду.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні одного тяжкого злочину та замаху на вчинення злочину, що є особливо тяжким злочином. Зокрема, в тому, що за попередньою змовою з іншими особами, відповідно до заздалегідь розробленого плану 10 жовтня 2018 року з метою протиправного заподіяння смерті особи (вбивства), був співучасником іншої особи, яка привівши у бойову готовність заздалегідь приготовлений вибуховий пристрій вкинула його у відкриту кватирку вікна потерпілого. В результаті вибуху вкинутого вибухового пристрою потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді мінно-взривної травми нижніх кінцівок тазу, грудної клітки, лівого плеча, рваних ран обох стоп, гомілок, лівого стегна, пахової ділянки з наявністю інородних тіл.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.12.2019 клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_9 було задоволено та обрано йому запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання (житло) цілодобово, із застосуванням електронних засобів контролю та покладення виконання певних обов`язків.

Строк дії ухвали два місяці від дня її постановлення. Відповідно до вимог ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Тобто, строк запобіжного заходу, обраного судом обвинуваченому закінчується о 24 год 00 хв. 06.02.2020.

У підготовчому засіданні 04.02.2020 прокурор подав клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_9 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, зазначає про те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого та замаху на вчинення особливо тяжкого злочинів, не має міцних соціальних зв`язків. Вказує на те, що він, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, оскільки міра покарання, що загрожує йому у випадку визнання його винуватості, дає підстави прокурору допустити наявність такого ризику. Також вказує, що він може незаконно впливати на потерпілих, свідків та продовжити злочинну діяльність. В нього наявний ризик летальності, що його створює обвинувачений. Вказує на те, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу в ході судового розгляду не припинилися.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_12 підтримала клопотання у частині щодо обрання запобіжного заходу, але зазначила, що має бути обрано тримання під вартою, а не домашній арешт; підтримала своє клопотання про зміну запобіжного заходу. Вважає, що клопотання заявлене прокурором не відповідає суті обвинувачення, оскільки передбачає застосування занадто м`якого виду запобіжного заходу. Вважає, що до обвинуваченого слід застосувати більш суворий вид запобіжного заходу, оскільки обвинувачений може скоїти злочин відносно потерпілих або ж довести свій замах на позбавлення їх життя до кінця. Зазначає про те, що обраний до обвинуваченого вид запобіжного заходу у повному обсязі не виконується в зв`язку з відсутністю засобів електронного контролю. Крім того, обвинувачений порушує умови попередньої ухвали у частині зобов`язання уникати спілкування із іншими обвинуваченими, зважаючи на те, що вони спілкуються дорогою на судове засідання та назад, оскільки пересуваються в одному автомобілі, а також у залі судових засідань. При чому це спілкування не обумовлено ходом судового розгляду.

Своє клопотання про зміну запобіжного заходу просила залишити без розгляду.

Потерпілі погодилися з думкою адвоката ОСОБА_12 .. Потерпілий ОСОБА_13 зазначив, що підстави застосування до нього заходів безпеки є, але він ще не вирішив щодо звернення для їх застосування. Потерпілий ОСОБА_11 зазначив про те, що відносно нього заходи безпеки в кримінальному провадженні не застосовувалися, із відповідними заявами про їх застосування він не звертався, оскільки не довіряє правоохоронним органам та покладається на захист своїх друзів та найнятих ним охоронців. Вважає, що наявний ризик щодо його безпеки не може бути зменшений чи усунутий за наявності такого виду запобіжного заходу як домашній арешт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 заперечила щодо клопотань, зазначивши про те, що клопотання є необґрунтованими та такими, що не відповідає обставинам справи. Не надано жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в клопотанні. Спілкування обвинуваченого з нею та іншими її підзахисними відбувається виключно щодо питань порядку розгляду процедурних питань судового засідання, а також у зв`язку з реалізацію нею функції захисту у кримінальному провадженні. Жодної нової підстави для обрання її підзахисному запобіжного заходу не зазначено, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити та обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки обвинувачений не порушував умови обраного запобіжного заходу.

Обвинувачений також висловив заперечення з приводу такого клопотань зазначивши про його необґрунтованість. Підтримав думку свого захисника в повному обсязі, а також про доцільність обрання більш м`якого виду запобіжного заходу щодо нього.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. Положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України, яке передбачало, що у разі відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим визнано неконституційним згідно Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017.

Розділ ІІ КПК України передбачає порядок застосування запобіжного заходу; мету і підстави його застосування; обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу; вимоги до клопотання про застосування запобіжного заходу, порядок і строк його вручення обвинуваченому; строки розгляду такого клопотання судом; порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу; вимоги до ухвали суду про застосування запобіжного заходу та строк її дії; порядок продовження строку тримання під вартою, як одного із видів запобіжного заходу; порядок подачі та розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу тощо.

На стадії підготовчого засідання можливо вирішити питання про обрання, зміну або скасування запобіжного заходу.

З огляду на зміст ст. 184 КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу може бути подане прокурором. За правилами ст. ст. 200 та 201 КПК України клопотання про зміну запобіжного заходу може бути подано прокурором, обвинуваченим (його захисником).

Отже, потерпілий (його представник) як учасники судового провадження, з огляду на зміст ст. 315 КПК України, не можуть звертатися до суду з таким клопотанням, оскільки таке право не передбачено розділом ІІ КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, заявлене представником потерпілого клопотання про зміну та про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 не може бути предметом розгляду по суті і його слід залишити без розгляду, оскільки суд не може вирішувати питання, що винесене на його розгляд учасником судового провадження, та не віднесено до його повноваження.

Суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України стороною обвинувачення надані докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим низки кримінальних правопорушень. Зокрема, до суду направлено обвинувальний акт, що є процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і на які вказує прокурор: переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його винуватості, а також з огляду на відсутність підстав вважати, що такий ризик припинився від дня постановлення ухвали суду про обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

У підготовчому судовому засіданні судом не встановлено обставин, що вказували б на суттєве зменшення ризику, який існував на час обрання судом відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту та зазначений прокурором в клопотанні. Вагомість наявної обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень у поєднанні з тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дає підстави вважати, що існує ризик вчинення особою дій щодо переховування від суду. Крім того, судове провадження тільки розпочинається, а з врахуванням необхідності безпосередності дослідження доказів під час судового провадження суд вважає, що ризик ухилення від суду наявний.

Обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, наявні, зважаючи на те, що відсутні докази достатніх гарантій забезпечення явки обвинуваченого в судове засідання за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При розгляді даного клопотання суд звертає увагу на такі чинники: особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків у місці постійного проживання, наявність місця роботи, репутацію, майновий стан тощо.

Доводи потерпілого та його представника щодо порушення обвинуваченим умов попередньої ухвали щодо уникнення спілкування із іншими обвинуваченими суд відкидає через те, що досліджені докази, а також пояснення захисника та обвинуваченого ОСОБА_9 дають підстави для висновку, що таке спілкування відбувалась у межах реалізації права на захист. З огляду на характер та спосіб доставки осіб, які тримаються під вартою, та їх перебування у залі судових засідань, а також в умовах слідчого ізолятора дають підстави для висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою жодним чином не забезпечить повну ізоляцію обвинувачених одного від одного для недопущення їх спілкування.

З огляду на законодавчо визначену мету заходів забезпечення кримінального провадження досягнення дієвості цього провадження, а також мету застосування запобіжного заходу забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, суд доходить висновку, що у даному кримінальному провадженні при обранні обвинуваченому запобіжного заходу має буди досягнута зазначена вище мета.

За таких обставин, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України суд обирає відповідний запобіжний захід з покладенням на обвинуваченого обов`язків, необхідність яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Щодо строку дії такого виду запобіжного заходу як домашній арешт відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України суд зазначає про те, що сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. Обмеження щодо застосування такого виду запобіжного заходу під час судового провадження КПК України не містить.

Як вбачається з інформації, наданої учасниками провадження, всупереч вимогам попередніх ухвал про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю та приписам законодавства органами Національної поліції до обвинуваченого ці засоби контролю не було застосовано. Зважаючи на те, що обвинуваченим не порушувались умови застосованого до нього запобіжного заходу, вбачається зменшення ризику ухилення його від суду, що дає підстави для висновку про відсутність необхідності обов`язку носити електронний засобів контролю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 194-196, 314, 315 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_11 про зміну та про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Обрати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому в АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло цілодобово, та покладення виконання таких обов`язків: прибувати до суду для участі в судових засіданнях; утриматися від спілкування з іншими обвинуваченими в даній справі, потерпілими та свідками в даній справі, що зазначені в обвинувальному акті та додатках до нього.

Строк дії ухвали два місяці від дня її постановлення.

Передати дану ухвалу для виконання до місцевого органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого в порядку, визначеному п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, визначеному КПК України, з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 №4-р/2019.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3