Справа № 405/4988/18
1-кп/405/193/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кропивницького кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2018 за №0005581 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіроовграда, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, розлученого, маючого двох малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не утримує їх, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-24.12.2002 Ленінським районним судом м. Кіровоград за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;
-26.03.2004 Кіровським районним судом м. Кіровоград за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років;
-13.10.2015 Кіровським районним судом м. Кіровоград за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;
-22.03.2016 Кіровським районним судом м. Кіровоград ч.2 ст.190, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, -
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за наступних обставин:
25.06.2018 близько 12:40 год., точного часу досудовим розслідуванням та під час судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 перебував на дитячій площадці, яка розташована біля житлового будинку АДРЕСА_3 . В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_6 , а саме: велосипеду марки «CORRADO Piamont 2.1». Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливих спонукань, відкрито, підійшов до велосипеду марки «CORRADO Piamont 2.1», що знаходився на дитячій площадці за вищевказаною адресою, вартість якого становить 4833 грн. 33 коп. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 без будь-якого дозволу власника сів на велосипед та попрямував на виїзд до вул. Полтавської та за ним побіг з проханням про повернення велосипеда неповнолітній ОСОБА_7 , син потерпілої, який побачив злочинні дії ОСОБА_3 та намагався зупинити. ОСОБА_3 , не реагуючи на вимоги ОСОБА_7 про повернення велосипеду, почав тікати та зник з викраденим майном у невідомому напрямку. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 4833 грн. 33 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, при обставинах, викладених у вироку суду, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно він 25.06.2018 після обіду перебував на площадці, яка розташована у дворі житлового будинку АДРЕСА_3 , де грав з дітьми у футбол. Після цього, він побачив велосипед, який лежав на площадці, взяв, сів на нього та поїхав. Однак, в слід почув, як йому кричав хлопець та інші люди про те, щоб він повернув велосипед. Він не зупинився та поїхав далі. Велосипед продав на ринку, а кошти використав на власні потреби. Після цього велосипед викупила потерпіла за власні кошти. Крім того, обвинувачений повідомив, що дійсно має двох малолітніх дітей, однак вони не перебувають на його утриманні. З дітьми він майже не спілкується.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, а також щодо процесуальних витрат та речових доказів, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкціях частин статей Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який маючи судимість за вчинення, зокрема, умисних тяжких корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, офіційно не працює, не одружений, має двох малолітніх дітей, але не утримує їх, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» (востаннє в 2000 році на стаціонарному обстеженні за направленням військомату з приводу легкої розумової відсталості).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 270 від 17.07.2018 ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю (згідно МКХ-10, F-70), проте ступінь розумового недорозвинення така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння ОСОБА_3 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання. Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Суд враховує висновки досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, наданої Подільським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області. Так, зокрема, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно обвинуваченого показали високий ступінь ризику, результати оцінки ризику небезпеки для суспільства (у тому числі і для окремих осіб) оцінено як середній ступінь (а.п. 57-58).
Із врахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачуваного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а отже йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, яке за розміром є мінімальним строком.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним, і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню витрати на загальну суму 572 грн., пов`язані з проведенням в кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи № 571 від 12.07.2018.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Обрати ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 26.12.2019.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення в кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи № 571 від 12.07.2018 в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 копійок.
Речовий доказ спортивний велосипед марки «CORRADO Piemont 2.1», синьо-білого кольору, переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 , - залишити за належністю ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_8