Справа № 522/5694/18
Провадження № 1-кп/522/1260/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0001978 від 18.07.2017, на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, маючого середню освіту, працюючого таксистом (неофіційно), одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18.07.2017 близько 14:50 год. водій ОСОБА_3 , допустив порушення вимог п.п. 2.3 б) п 10.1, п.16.11 «Правил дорожнього руху» України, та проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.1, якими передбачено:

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

п.10.1.Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Дорожній знак 2.1 Дати дорогу. Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Порушення виразилося в тому, що водій ОСОБА_3 , у зазначений день та час, керуючи технічно справним автомобілем «Dewoo Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі - пров. Інженерному в м. Одесі, з боку вул. Новосельського, в напрямку вул. Старопортофранківська, зі швидкістю біля 10 км/год, наближаючись до нерегульованого перехрестя вул. Старопортофранківська та пров. Інженерний, уважним не був, неналежно стежив за дорожньою обстановкою, у світлий час доби, при відсутності будь-яких причин технічного або іншого характеру, не надав можливість першочергового проїзду перехрестя мотоциклу, який рухався по головній дорозі, виїхав на вказане перехрестя, де скоїв зіткнення з мотоциклом «КМЗ ДНЕПР МТ1036» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався по головній дорозі вул. Старопортофранківська з боку вул. Торгової в напрямок вул. Ольгіївська, зі швидкістю 50 км/год.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого скалкового внутрішньо суглобного перелому-вивих променевої кістки правого передпліччя, відкритий скалковий перелом кісток носа, забійна рана спинки носа, синці області лівого кульшового суглобу, лівої гомілки, лівої стопи, садно правої гомілки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2152 від 25.09.2017, відносяться до тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і згідно п.п. 2.2.2. та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив фактичні обставини справи, описані в обвинувальному акті та визнав позовні вимоги потерпілого в повному обсязі.

У вчиненому розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засідання підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази, які стосуються вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження (в редакції Закону України від 2008 року)

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має позитивну характеристику з місця проживання.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, - не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу, оскільки з урахуванням того, що ОСОБА_3 раніше не судимий, щире каяття обвинуваченого, що виразилась в повному визнанні позовних вимог потерпілого щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства і що саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і для попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів.

З огляду на характер допущених порушень ПДР України, та враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є злочином невеликої тяжкості, вчиненим з необережності, враховуючи особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризуються виключно позитивно, на обліку у психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, визнав в повному обсязі позовні вимоги потерпілого, завдані злочином, що свідчить про бажання обвинуваченого ОСОБА_3 виправити наслідки вчиненого злочину, щире каяття обвинуваченого, тобто щирий жаль з приводу вчиненого злочину та осуд своєї поведінки, а також те, що ОСОБА_3 неофіційно працює таксистом, зазначена робота, у свою чергу вимагає постійного переміщення на автомобілі по місту або за його межами, та свідчить про те, що зазначений заробіток є єдиним джерелом доходу обвинуваченого, суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, щоб надати можливість відшкодувати потерпілому шкоду, завдану спричиненим злочином.

Вид та обсяг призначеного покарання призначено відповідно до вимог санкції статті 286 КК України, станом на момент вчинення злочину, відповідно до Закону України від 2008 року.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

На підставі викладеного позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 щодо стягнення з ОСОБА_3 на його користь матеріальних збитків в сумі 4897,24 грн.,- підлягають задоволенню, як сума, яка аргументована та має підтвердження.

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди, яка повинна бути стягнута з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 , суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року « Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) потерпілого, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, матеріальне становище обвинуваченого.

Таким чином, цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

Так, суд вважає, що з урахуванням того, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 , про що свідчать матеріали кримінального провадження, у тому числі висновок судово-медичної експертизи № 2152 від 25.09.2017р., тощо, потерпілий ОСОБА_6 переніс фізичний біль, через отримані фізичні травми, тривале лікування, душевні переживання, отримане у зв`язку із проведеним лікуванням, що внесло в його життя негативні зміни, порушило його нормальні життєві відносини, необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 60 000 гривень.

Прокурором цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу розміром 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду, пов`язану з причиненням потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у сумі 4897,24 грн. (чотири тисячі вісімсот дев`яносто сім гривень двадцять чотири копійки);

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 завдану моральну шкоду у сумі 60 000 (шістдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Одеського науково-дослідний інститут судових експертиз затрати, витрачені на залучення експертів у зв`язку з проведенням судової авто-технічої експертизи технічного стану автомобіля «Daewoo Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у сумі 889 (вісімсот вісімдесят девять) грн. 83 (вісімдесят три) коп.;

- судової авто-технічної експертизи технічного стану мотоциклу «КМЗ ДНЕПР МТ1036» реєстраційний номер НОМЕР_2 , у сумі 889 (вісімсот вісімдесят девять) грн. 83 (вісімдесят три) коп;

- судової авто-технічної експертизи обставин дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять грн. 00 коп..

Речові докази по справі:

- мотоцикл марки «КМЗ ДНЕПР МТ1036» реєстраційний номер НОМЕР_2 , виданий потерпілому ОСОБА_6 під розписку, вважати повернутим за належністю;

- автомобіль марки «Daewoo Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виданий ОСОБА_7 під розписку, вважати повернутим за належністю.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1