Справа № 401/2884/18;
Провадження № 1-кп/401/39/20
УХВАЛА

31 січня 2020 року місто Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001750 від 11 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ознаками злочинів, відповідальність за які передбачено ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001750 від 11 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ознаками злочинів, відповідальність за які передбачено ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ухвали суду від 03 липня 2019 року у кримінальному провадженні призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні Дніпропетровської обласної ради.

Станом на 31 січня 2020 року проведення експертизи завершено, проте висновок до суду на даний час не надійшов.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , строком на 60 днів, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, закінчується 02 лютого 2020 року, а розгляд справи ще не закінчено. В обґрунтуванні клопотання посилається на те, що є наявні ризики передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_6 вчинив злочини, один з яких є умисним тяжким злочином, відповідальність за який відповідно до ч.2 ст.186 КК України передбачено виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Крім того, злочини вчинено в період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, тому він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які викривають його у вчинених злочинах. ОСОБА_6 раніше судимий за злочини проти власності, має не зняту та не погашену судимість, є умовно-достроково звільненим з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив два умисні злочини, що підтверджують наявність ризику продовження злочинної діяльності. В зв`язку з чим, менш м`які види запобіжних заходів не доцільно застосовувати.

Потерпіла ОСОБА_4 віднесла дане клопотання на розсуд суду.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти даного клопотання, оскільки вважає, що ризики, які існували на час обрання міри запобіжного заходу відпали, докази у справі всі дослідженні, а тому можливо до обвинуваченого застосувати більш м`який вид запобіжного заходу.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Судом встановлено, що обвинуваченому ставиться у провину вчинення тяжкого злочину та злочину невеликої тяжкості, будучи умовно-достроковим звільненим з місць позбавлення волі. Ризики, передбачені п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які мали місце на час обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту не змінилися та не відпали, що свідчить про його суспільну небезпечність.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З метою запобігання вказаних ризиків, переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, впливу на потерпілих та свідків, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання прокурора та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд вважає необхідним продовжити застосування обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летелье проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, мається лі суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.
Керуючись: ст. ст. 2, 7, 22, 26, 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 199, 205, 331, 392 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, який обраховувати з 31 січня 2020 року по 30 березня 2020 року включно.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1