У Х В А Л А

26.03.2020 року слідчий суддя Городоцького районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000839 від 14.09.2017 р.
в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 25.03.2020 р. звернувся із скаргою на постанову слідчого СВ Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 16.03.2020 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000839 від 14.09.2017 р., просить зобов`язати слідчого визнати його потерпілим, допитати його, вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, невідкладно інформувати про проведення будь-яких дій та будь-яких прийнятих процесуальних рішень у рамках вказаного кримінального провадження, мотивуючи в основному тим, що постанова слідчого є незаконною та необґрунтованою, оскільки прийнята без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи. Зазначає, що йому завдано майнову та моральну шкоду, що виражається у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, дане кримінальне правопорушення спричинило порушення права власності та порушення нормального життя та його життєвих зв`язків.

В суд ОСОБА_3 не з`явився, подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій скаргу підтримав, покликаючись на мотиви такої,вважає постанову слідчого необґрунтованою, висновки про відсутність даних заподіяння істотної шкоди голослівними, такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження, просив про її задоволення (а.с. 65-67).
Слідчий у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, причин неявки не повідомив (а.с. 64).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого чи прокурора не перешкоджає розгляду скарги по суті.

У зв`язку з неявкою учасників провадження фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Вивчивши скаргу із доданими матеріалами, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000839 від 14.09.2017 р., приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно положень ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Із матеріалів кримінального провадження № 0000839 від 14.09.2017 р., вбачається, що 14.09.2017 р. ОСОБА_3 подав у Городоцьке ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 та ч. 1 ст. 366 КК України. Заява зареєстрована за вх. № 4259, та у цей день внесено відомості в ЄРДР за № 0000839.

13.03.2020 р. ОСОБА_3 звернувся до Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Зазначає, що вчинення такого стосується підробки документів від імені його рідної тітки, з якою був у добрих стосунках, з нею вів господарство, утримував та сплачував комунальні послуги за житловий будинок, однак таким на даний час не може володіти, користуватись та розпоряджатись, вважає, що внаслідок правопорушення йому завдано моральної та матеріальної шкоди.

Постановою слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 16.03.2020 р. у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим було відмовлено (а.с. 7).

За положеннями ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено в т.ч. рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до положень ч. 1 і 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні (під час досудового розслідування) може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Слід зазначити, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов. Набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється лише на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається в активній формі, зокрема подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Таким чином, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

У відповідності до п. 33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

Зважаючи на той факт, що у заяві про вчинення злочину та додатків до скарги поданої скаржника та з матеріалів самого кримінального провадження, досліджених в судовому засіданні вбачається ймовірність завдання йому матеріальної та моральної шкоди згаданим кримінальним правопорушенням, керуючись принципом змагальності, вважаю, що скаргу слід задовольнити, а саме: скасувати постанову слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 16.03.2020 р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000839 від 14.09.2017 року.

Згідно з положеннями ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно положень глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.

З огляду на наведене, скаргу в частині скасування постанови слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівської області про відмову у визнанні потерпілим слід задовольнити, що ж стосується прохальної частини скарги щодо зобов`язання слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 визнати ОСОБА_3 потерпілим, допитати його, вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, невідкладно інформувати про проведення будь-яких дій та будь-яких прийнятих процесуальних рішень у рамках кримінального провадження № 0000839 від 14.09.2017 року, слід зазначити, що слідчий суддя не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, у тому числі і функцію процесуального керівництва досудового розслідування, а також втручатись у закріплену ст. 40 КПК України процесуальну самостійність слідчого, а тому така вимога не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 303-304, 306, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Слідчого СВ Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 16.03.2020 р. про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000839 від 14.09.2017 р. - скасувати.

В решті частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1