Справа № 202/1607/20
Провадження № 1-кс/202/2185/2020
У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногорська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000401 від 14.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.03.2020 року, приблизно о 10:20 год., ОСОБА_5 знаходився неподалік від будинку №12 по просп. Миру у м. Дніпрі, де побачив раніше невідомого потерпілого ОСОБА_6 , який вийшов із ломбарду «Кредитка», розташованого за адресою: м. Дніпро, просп. Миру, буд. 12. В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_5 , того ж дня, у зазначений час, попрямував за потерпілим та, знаходячись біля будинку № 12 по просп. Миру у м. Дніпрі, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно розуміючи, що його дії є очевидними для оточуючих та потерпілого, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та вдарив останнього своєю рукою в обличчя з лівої сторони та потягнув за сумку, яка знаходилась у потерпілого через плече, від чого потерпілий впав на землю, тим самим застосувавши фізичне насильство, після чого заволодів майном, а саме витягнув з сумки потерпілого мобільний телефон марки «Samsung A10», вартістю 3699 гривень, та грошові кошти на загальну суму 550 гривень. Після чого, ОСОБА_5 , заволодівши майном потерпілого, з місця вчинення злочину втік, отримавши при цьому реальну можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму в розмірі 4249 гривень.
Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.
16.03.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено наявні ризики, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки він неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних корисливих злочинів, окрім того, вказаний злочин вчинив маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, що свідчить про те, що останній, незважаючи на те, що відносно останнього вже застосовано захід примусу від імені держави за вироком суду у вигляді позбавлення волі, вчинив інший тяжкий злочин з корисливих мотивів. Також даний злочин вчинив відбуваючи покарання за попереднім вироком, а тому вказані обставини дають підстави вважати, що останній може вчинити інший або аналогічний злочин. Крім того, ОСОБА_5 може переховуватися в подальшому від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній з місця скоєння злочину втік.
Тому слідчий просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання.
Під час розгляду клопотання підозрюваний ОСОБА_5 винним себе визнав, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зважаючи на стан його здоров`я .
Вислухавши учасників судового процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, кримінальне провадження № 0000401 від 14.03.2020 року, приходжу до наступних висновків.
Встановлено, що провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000401 від 14.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
16.03.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Статтею 178 КПК України визначені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке не викликає розумних сумнівів у цьому і підтверджуються відомостями з протоколу огляду місця події; відомостями з протоколу прийняття заяви потерпілого ОСОБА_6 ; відомостями з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 ; відомостями з протоколів допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; відомостями з протоколу пред`явлення особи для впізнання свідка ОСОБА_8 ; відомостями з протоколу пред`явлення особи для впізнання з потерпілим ОСОБА_6 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Таким чином, при застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею, враховується наявна обґрунтована підозра вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Крім того, слідчий суддя вважає наявними ризики переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Слідчим суддею враховується ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , котрий відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
При цьому слідчий суддя також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Слідчим суддею також враховуються дані про особу ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працює та не має законного джерела доходу, який підозрюється у вчиненні злочину у період іспитового строку покарання, враховуються дані про стан здоров`я ОСОБА_5 і відсутність відомостей про неможливість тримання в умовах слідчого ізолятора .
Зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», вважаю виправданим необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Вважаю можливим застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб, тобто до 18 год. 40 хв. 14.05.2020 року.
Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у кримінальному правопорушенні, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування, слідчий суддя відповідно до пункту першого частини 4 статті 183 КПК України не визначає заставу у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб, тобто до 18 год. 40 хв. 14.05.2020 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1