Справа №162/44/20
Номер провадження 1-в/162/4/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2020 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарсудових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
начальника Любешівського
районного сектору філії ДУ "Центр пробації" ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання,-
ВСТАНОВИВ:
Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням у якому просить звільнити засудженого ОСОБА_5 умовно-достроково від відбування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заяву мотивує тим, що вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2018 року на підставі ст.82 КК України невідбуту частину строку основного покаранння - 3 роки 86 днів позбавлення волі змінено на 2 роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20% заробітку щомісячно в дохід держави із залишенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 21 червня 2019 року на підставі ст.81 КК України його умовно-достроково звільнено від відбування покарання у виді виправних робіт строком 10 місяців.
Вказує, що нагляд за виконанням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами здійснює Любешівський РС філії Державної установи "Центр пробації" у Волинській області.

Оскільки на момент звернення до суду засуджений ОСОБА_5 відбув більше половини строку додаткового покарання захисник просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання відповідно до вимог ст.81 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та захисник засудженого - адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримали, захисник засудженого пояснив, що ОСОБА_5 на даний час має на утриманні двоє малолітніх дітей, що зумовлює потребу в достатньому забезпеченні, а відтак обов`язковому працевлаштуванні. Разом з цим, ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання, працює в особистому підсобному господарстві та дбає про матеріальний достаток своєї сім`ї.

За час відбуття додаткового покарання ОСОБА_5 зарекомендував себе добре, позитивно характеризується за місцем проживання, до адміністративної відповідальності не притягувався, алкогольними напоями не зловживає, порушень не допускає, захисник засудженого вважає, що таким чином до ОСОБА_5 є можливим застосувати ст.81 КК України.

В судовому засіданні представник Любешівського РС філії Державної установи "Центр пробації" у Волинській області підполковник внутрішньої служби ОСОБА_4 пояснив, що засуджений ОСОБА_5 перебуває на обліку у Любешівському РС філії Державної установи "Центр пробації" у Волинській області з 12 квітня 2018 року. За час перебування на обліку порушень порядку відбуття додаткової міри покарання не допускав. Станом на 16 січня 2020 року засудженим відбуто більшу половину призначеного додаткового покарання. Не заперечив проти задоволення поданого захисником засудженого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання, оскільки відповідно до ст.55 КК України строк додаткового покрання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, термін якого закінчується у квітні 2020 року. Так як ОСОБА_5 не почав відбувати додаткове покарання, тому вважає відсутніми підстави для задоволення вказаного клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді випраних робіт, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання може бути застосовано після відбуття засудженим основного покарання та не менше половини строку покарання за необережний тяжкий злочин, а також за наявності інших зазначених у законі умов.

Згідно з вимогами ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після відбуття засудженим не менше половини строку покарання за необережний тяжкий злочин.

За вимогами ч.3 ст.55 КК України при призначенні в якості додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю до позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на весь час відбування основного покарання, і крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Проте при призначенні до основного покарання, позбавлення волі на певний строк, додаткового покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, в тому числі права керування транспортними засобами, засуджена до нього особа може бути звільнена від його відбування: з випробуванням (ст.79 КК України); умовно-достроково (ст.81 КК України); достроково (ч.2 ст.82, 85-87 КК України).
Крім того, нормами Кримінального кодексу України передбачено порядок застосування (виконання) додаткового покарання, а саме позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, який залежить від того, до якого виду основного покарання воно приєднується (ч.3 ст.55 КК України):
-якщо додаткове покарання приєднується до позбавлення волі на певний строк в даному випадку заборона обіймати певні посади або займатися певною діяльністю діє і протягом строку відбування засудженим основного покарання, і після відбуття протягом строку, на який призначене вироком суду додаткове покарання;
-якщо додаткове покарання приєднується на додаток до інших видів основних покарань, в тому числі виправних робіт, то воно обчислюється, і отже діє з моменту набуття вироком законної сили. В даному випадку додаткове покарання, передбачене ст.55 КК України, застосовується не послідовно, а паралельно з основним покаранням. При цьому закінчення строку кожного з покарань (основного та додаткового) залежить від їх тривалості.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" №2 від 26 квітня 2002 року передбачено, що коли питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання виникло після повного відбуття засудженим основного покарання, суд може повністю або частково звільнити його від додаткового покарання після фактичного відбуття встановленої законом частини останнього та за наявності інших зазначених у законі умов.

У пункті 17 вказаної вище Постанови Пленуму ВСУ зазначено: Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний вплив і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Причому, як роз`яснено в п.13 тієї ж постанови, відсутність у матеріалах даних про можливість працевлаштування засудженого після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не може бути підставою для відмови у задоволенні подання.

Судом встановлено, що вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2018 року на підставі ст.82 КК України засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину строку основного покаранння - 3 роки 86 днів позбавлення волі було змінено на 2 роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20% заробітку щомісячно в дохід держави із залишенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Таким чином, відповідно до вимог ст.55 КК України перебіг відбування засудженим ОСОБА_5 основного покарання, у виді виправних робіт, та додаткового покарання, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, був розпочатий з 26 березня 2018 року.

Вподальшому, ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 21 червня 2019 року на підставі ст.81 КК України ОСОБА_5 умовно-достроково звільнено від відбування покарання у виді виправних робіт строком 10 місяців.
Як убачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній з 26 березня 2018 року відбуває додаткове покарання, перебуваючи на обліку в Любешівському районному секторі філії Державної установи "Центр пробації" у Волинській області.

Станом на день розгляду клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання, ОСОБА_5 відбув більшу половину строку додаткового покарання.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно, проживає разом із дружиною ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з особової справи.

Має на утриманні двоє малолітніх дітей, працює в особистому підсобному господарстві, дбає про матеріальний достаток своєї сім`ї.

За час відбування додаткового покарання ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягувався, порушень порядку та умов відбування покарання не допускав.

Доводи прокурора щодо неможливості звільнення ОСОБА_5 умовно-достроково від призначеного додаткового покарання через невідбуття ним основного покарання, на думку суду, є неспроможними.

За таких обставин, враховуючи думку представника органу пробації, який вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_5 умовно-достроково від відбуття додаткового покарання, захисника засудженого та самого засудженого, який позитивно характеризується за місцем проживання, нового злочину не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягувався, порушень порядку та умов відбування покарання не допускав, був умовно-достроково звільнений на 10 місяців від відбування основного покарання у виді виправних робіт та відбув більшу половину строку додаткового покарання, суд вважає, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою довів виправлення і може бути звільнений від відбування додаткового покарання умовно-достроково.

Керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, від відбування додаткового покарання, призначеного вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2016 року у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки, умовно-достроково на строк один рік один місяць тринадцять днів.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд протягом семи днів із дня проголошення.
Повний текст ухвали складено 17 лютого 2020 року.

Головуючий: