Справа № 569/8249/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження № 0002596 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горбаків Гощанського району Рівненської області, українця, громадянина України, не працючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого ухвалою Рівненського апеляційного суду від 26.09.2019 року за вчинення злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

з участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 25 квітня 2016 року близько 04 год. 00 хв. за попередньою змовою з ОСОБА_4 , маючи спільний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу, таємно викрав із шиї ОСОБА_7 золотий ланцюжок 583 проби, вагою 17,6 г., вартістю 10205,18 грн., після чого разом з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим завдали потерпілому майнової шкоди у вказаному розмірі.

Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним за ч. 2 ст. 185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_4 , 25 квітня 2016 року близько 04 год. 00 хв. за попередньою змовою з ОСОБА_3 , маючи спільний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу, таємно викрав із шиї ОСОБА_7 золотий ланцюжок 583 проби, вагою 17,6 г., вартістю 10205,18 грн., після чого разом з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим завдали потерпілому майнової шкоди у вказаному розмірі.

Тобто, ОСОБА_4 , визнається винним за ч. 2 ст. 185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що 25 квітня 2016 року він з ОСОБА_7 розпивав алкогольні напої, ОСОБА_7 сп`янів і заснув. Потім він разом з ОСОБА_4 приїхали на квартиру за адресою АДРЕСА_5 . У квартирі побачили ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та спав. ОСОБА_8 зняв з нього золоту цепку. Потім вони викликали таксиста, який був знайомим ОСОБА_4 і поїхали в ломбард. Цепку здали на паспорт таксиста, розрахувалися за поїздку, дали йому ще якісь кошти, скільки саме він не пам`ятає і поїхали грати в автомати. В ломбарді дали 10000 гривень, гроші поділили з ОСОБА_9 , планували пограти в автомати, виграти більшу суму, після того викупити золоту цепку та повернути її ОСОБА_7 , але він протверезівши проснувся, помітив відсутність цепки, викликав поліцію та написав заяву про вчинення злочину. У вчиненому щиро розкаюється. Збитки потерпілому не відшкодував, але планує це зробити після вироку суду. Вказав, що на момент вчинення злочину мав на утриманні малолітню дитину, тому підпадає під амністію і просить її застосувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що повністю підтверджує покази ОСОБА_3 . Вказав, що він зняв з ОСОБА_7 золоту цепку, потім він з ОСОБА_3 завезли і здали її в ломбард на паспорт його знайомого ОСОБА_10 . Про те, що вона крадена йому не говорили. Виручені кошти поділив з ОСОБА_3 , які тієї ж ночі програли в автомати та витратили на алкогольні напої. У вчиненому щиро розкаюється. На досудовому слідстві та в суді усе добровільно розповів.

Крім визнання винуватості обвинуваченими їх винуватість підтверджується показами допитаних в судовому засіданні потерпілого та свідка, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_7 дав показання, що 25 квітня 2016 року він з ОСОБА_4 розпивав алкогольні напої, сп`янів і заснув у квартирі за адресою АДРЕСА_5 . Це було приблизно 3-4 година ночі. Коли проснувся приблизно 7-8 година ранку, помітив, що на шиї відсутня золота цепка, не подавши виду, що помітив зникнення цепки, вийшов з квартири та викликав поліцію. Поліцейські викликали власника квартири, який відкрив вхідні двері своїм ключем. У квартирі був ОСОБА_3 у якого вилучили квитанцію про здачу золотої цепки в ломбард. ОСОБА_3 сказав, що ланцюжок поверне, але поки що ні ланцюжка, ні грошей ніхто не повернув. Цивільний позов підтримує повністю на суму викраденого майна.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дав показання, що 25 квітня 2016 року він працював таксистом. Йому подзвонив ОСОБА_4 та попросив під`їхати в центр на вул. Чорновола. Там він підібрав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і підвіз їх до ломбарду, що знаходиться на вул. Соборній, біля пам`ятника Марії Несвицькій. ОСОБА_11 попросив у нього паспорт, оскільки у них документи були відсутні і вони разом пішли у ломбард де оформили договір та здали золоту цепку. Виручені кошти він віддав для ОСОБА_3 . Потім вони попросили, щоб їх завезти в покерний клуб на вул. Пушкіна. Він не знав, що золотий ланцюжок був крадений, думав, що він належить ОСОБА_12 .

З системного аналізу показів обвинувачених, потерпілого, свідків, суд приходить до висновку, що 25 квітня 2016 року саме обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 таємно викрали у потерпілого ОСОБА_7 золоту цепку, яку тієї ж ночі здали в ломбард.

Крім показів потерпілого та свідків вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доводиться і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

З дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 25.04.2016 року встановлено, місце вчинення крадіжки, а саме було оглянуто квартиру за адресою АДРЕСА_5 (а. п. 7-8).

Згідно листа ПТ «Ломбард «Заставно-кредитний дім» встановлено, що ОСОБА_10 , 25.04.2016 року о 04.31 год., уклав договір застави золотого виробу (а. п. 20).

З дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду відеозапису від 21.06.2016 року судом встановлено, що саме ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , 25.04.2016 року о 04.18 год. заходили в приміщення ПТ «Ломбард «Заставно-кредитний дім» ( а. п. 39-46).

Таким чином, суд оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази вважає їх належними та допустимими, які підтверджують поза розумним сумнівом, що саме обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викрали у потерпілого ОСОБА_7 золоту цепку, яку тієї ж ночі здали в ломбард ПТ «Ломбард «Заставно-кредитний дім».

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винних, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не був судимий, має задовільний стан здоров`я, посередньо характеризується за місцем проживання, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину не був судимий, має задовільний стан здоров`я, посередньо характеризується за місцем проживання, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Обставинами, що пом`якшують покарання, ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням йому випробувального терміну передбаченого ст. 75 КК України.

Враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, а також те, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення інших злочинів, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства.

Крім того, ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-УІІІ встановлено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому, згідно правового, висновку, зробленого Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 29 серпня 2018 року по справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-УІІІ, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ. В такому разі Закон № 838-VІІІ має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VІІІ є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VІІІ як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Зважаючи на те, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , був вчинений ним до 20 червня 2017 року включно, тому строк його попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження до набрання вироком законної сили підлягає зарахуванню у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, зважаючи на те, що згідно ухвали Рівненського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року ОСОБА_4 вже було зараховано у строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 04 листопада 2017 року по 26 вересня 2019 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, суд вважає за можливе зарахувати йому термін попереднього ув`язнення з 27 вересня 2019 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 подано заяву про застосування амністії та звільнення його від відбування покарання на підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:

*згідно пункту «в», яких на день набрання чинності цим Законом не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не позбавлений батьківських прав, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , Закон України «Про амністію» відносно нього раніше не застосовувався. Згода про застосування Закону України „Про амністію дана підсудним в судовому засіданні.

Суд вважає за можливе застосувати Закон України „Про амністію в 2016 році та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України „Про амністію в 2016 році.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення майнової шкоди в сумі 19712 (дев`ятнадцять тисяч сімсот дванадцять) гривень, суд приходить до наступних висновків.

Згідно пред`явленого обвинувачення майнова шкода, яку спричинив ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для ОСОБА_7 становить 10205,18 гривень, яка полягає у вартості викраденого майна.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільний позов ОСОБА_7 на суму 19712 (дев`ятнадцять тисяч сімсот дванадцять) гривень визнали повністю.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення майнової шкоди в сумі 19712 (дев`ятнадцять тисяч сімсот дванадцять) гривень, доведені повністю.

Отже, з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підлягає стягненню, солідарно, на користь ОСОБА_7 матеріальна шкода в розмірі 19712 (дев`ятнадцять тисяч сімсот дванадцять) гривень.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, ст. 1166 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України „Про амністію в 2016 році звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного даним вироком більш суворим покаранням призначеним Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 26.09.2019 року визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 27 вересня 2019 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , солідарно на користь ОСОБА_7 суму матеріальної шкоди в розмірі 19712 (дев`ятнадцять тисяч сімсот дванадцять) гривень.

Речові докази по справі залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1