Дата документу 14.04.2020 Справа № 310/6548/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/69/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/6548/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.309 ч.2, ст.311 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)», в апеляційному порядку, об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003132, № 0003685, за спільною апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, не одруженого, не військовозобов`язаного, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, інвалідом не є, з повною середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.03.2006 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315, ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.01.2010 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 7 днів;

- 30.10.2006 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна;

12.07.2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК Україи до 5 років позбавлення волі, додаткові заходи - конфіскація майна. Звільнення 31.12.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 26 днів;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 2 ст. 311 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Запобіжний захід до обвинуваченого ухвалено не застосовувати.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 3092 грн. 50 коп.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, в один із днів в середині липня 2017 року в ранковий час доби, знаходячись біля лиманів, що розташовані в районі «Макорти» в місті Бердянську, ОСОБА_7 виявив у комишах декілька кущів дикорослої коноплі. Далі, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчиняла злочин, передбачений ст. 307 КК України, діючи умисно, повторно, з метою подальшого придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу для власного вживання, без мети збуту, зірвав з даних кущів листя та верхівки, чим незаконно придбав наркотичний засіб. Після чого, переніс наркотичний засіб за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та поклав на шафу для просушки.

Приблизно через один тиждень ОСОБА_7 за допомогою металевого сита перетер вказані верхівки та листя рослини, тим самим виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, придатний для вживання. Після чого, поклав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс у два паперових згортка та сховав у столі на кухні за місцем свого проживання, тим самим почав незаконно зберігати його за місцем свого проживання без мети збуту.

02 серпня 2017 року в період часу з 13 години 00 хвилин до 13 години 30 хвилин під час проведення огляду за добровільною письмовою згодою ОСОБА_7 за місцем проживання останнього працівниками поліції виявлено та вилучено два паперових згортка з сухою подрібненою речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження та речовину темно-коричневого кольору з характерним запахом, нашаровану на внутрішніх поверхнях прозорої безбарвної полімерної пляшки ємкістю 1,0 літр зі зрізаним дном, в горличко якої вставлена полімерна пробка з металевою вставкою з отворами в центральній частині та зольними нашаруваннями всередині, прозору безбарвну полімерну пляшку коричневого кольору ємкістю 2,0 літри зі зрізаним горличком та коркової пробки з металевою вставкою з отворами в центральній частині та зольними нашаруваннями всередині, які згідно висновку експерта № 16-235 від 18.08.2017 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом загальною масою 5,65 г (в перерахунку на суху речовину), та екстракт канабісу загальною масою 0,64 г (в перерахунку на суху речовину), який ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, незаконно зберігав за місцем свого проживання без мети збуту.

29 серпня 2017 року в денний час доби, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, діючи умисно, з метою виготовлення психотропної речовини амфетамін, без мети збуту, володіючи технологією його виготовлення, з наявного у нього червоного фосфору, йоду, соляної кислоти незаконно повторно виготовив психотропну речовину амфетамін, яку помістив в згорток фольги, в полімерний медичний шприц одноразового застосування з градуюванням на 2,5 мл, та в полімерний медичний шприц одноразового застосування з градуюванням на 5,0 мл.

Того ж дня, ОСОБА_7 , незаконно повторно зберігаючи при собі вказану психотропну речовину для подальшого особистого вживання без мети збуту, переніс її на вулицю Лієпайську (біля будинку №20) в місті Бердянськ Запорізької області, де сховав біля гаражу, чим продовжив зберігати без мети збуту.

31 серпня 2017 року приблизно о 20 годині, знаходячись біля будинку №20 по вулиці Лієпайській в місті Бердянську Запорізької області, ОСОБА_7 біля гаражу виявив раніше сховані ним згорток фольги з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, полімерний медичний шприц одноразового застосування з градуюванням на 2,5 мл, закритий полімерним ковпачком з прозорою рідиною жовтого кольору та полімерний медичний шприц одноразового застосування з градуюванням на 5.0 мл, закритий полімерним ковпачком з прозорою рідиною жовтого кольору, які останній, будучи впевненим в тому, що в медичних шприцах та згортці знаходиться психотропна речовина - амфетамін, діючи умисно, без мети збуту, з метою подальшого особистого вживання поклав їх в належну йому чоловічу сумку чорного кольору, тим самим незаконно повторно продовжив зберігати при собі психотропну речовину амфетамін.

Далі, ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі вказану психотропну речовину, переніс її до під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , де в цей же день працівниками поліції в період часу з 22 години 10 хвилин до 22 години 35 хвилин в ході проведення огляду місця події у ОСОБА_7 виявили та вилучили згідно висновку експерта № 7-1887 від 31.10.2017 року, психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масами 0,1646 г, 0,0053 г та 0,0081 г (в перерахунку на основу), а загальною масою 0,178 г, яку ОСОБА_10 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, діючи з єдиним умислом, незаконно повторно зберігав при собі без мети збуту.

Крім того, 29 серпня 2017 року в денний час доби, знаходячись на території Центрального ринку по вул. Свободи в м. Бердянську, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою придбання та зберігання прекурсору псевдоефедрин для виготовлення психотропної речовини, у невстановленої в ході досудового розслідування особи придбав дві конвалюти препарату «Ефіна», тим самим придбав прекурсор псевдоефедрин з метою виготовлення психотропної речовини, який переніс на вулицю Лієпайську (біля будинку №20) в місті Бердянськ Запорізької області, де сховав біля гаражу, тим самим почав незаконно зберігати прекурсор псевдоефедрин з метою подальшого виготовлення психотропної речовини без мети збуту.

31 серпня 2017 року приблизно о 20 годині, знаходячись біля будинку №20 по вулиці Лієпайській в місті Бердянську Запорізької області, ОСОБА_7 біля гаражу виявив раніше сховані ним дві конвалюти препарату «Ефіна», який містить у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, поклав їх в належну йому чоловічу сумку чорного кольору, тим самим незаконно повторно продовжив зберігати при собі прекурсор псевдоефедрин з метою подальшого виготовлення психотропної речовини, без мети збуту.

Далі, ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі вказані дві конвалюти препарату «Ефіна», який містить у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, переніс їх до під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , де в цей же день працівниками поліції в період часу з 22 години 10 хвилин до 22 годину 35 хвилин в ході проведення огляду місця події у ОСОБА_7 виявили та вилучили згідно висновку експерта № 7-1887 від 31.10.2017 року прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин загальною масою 0,906588 гр, що відповідно до Таблиці №3 великих та особливо великих розмірів прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000 року зі змінами, є великим розміром, який ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно зберігав з метою подальшого виготовлення психотропної речовини.

В спільній апеляційній скарзі обвинувачений та захисник вважають вирок суду занадто суворим. В обґрунтування своїх вимог зазначають, що ОСОБА_7 давав показання на досудовому слідстві та в судовому засіданні, приймав активну участь в розслідуванні, надавав пояснення, приймав участь у слідчих експериментах. Крім того, ОСОБА_7 багато хворіє, в нього хворі ноги, він переніс операції на вухах, погано чує. Просять не позбавляти ОСОБА_7 волі, так як він зробив висновки, більше не буде скоювати злочини, бажає виховувати дітей, зареєструвати шлюб.

На підставі викладеного, просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити більш м`яке покарання (покарання з іспитовим строком).

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, та його захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що спільна апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, ґрунтуються на обставинах, які сторонами провадження не оспорюються, тому, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин без мети збуту, вчинене повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, та за ч. 2 ст. 311 КК України, як незаконне придбання та зберігання прекурсорів з метою його використання для виготовлення психотропної речовини у великих розмірах.

Порушень ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, продовжує вчиняти злочини, пов`язані з обігом наркотичних засобів, перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Також суд врахував і досудову доповідь органу пробації, згідно якої виправлення обвинуваченого без позбавлення волі може становити високу небезпеку для суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, суд не встановив.

Обвинуваченому ОСОБА_7 судом було призначено покарання в мінімальних межах, передбачених санкціями ч. 2 ст. 309 та ч. 2 ст. 311 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, і підстав вважати таке покарання надто суворим, колегія суддів не вбачає.

Встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі, істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів.

Покарання призначено судом з дотриманням вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного) та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Обставини, на які послались апелянти в своїй спільній апеляційній скарзі, як на підстави для пом`якшення призначеного покарання, частково були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання і вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для призначення покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, колегія суддів не вбачає. Доводи стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 давав пояснення на досудовому слідстві та в суді першої інстанції, приймав участь в слідчих експериментах, зробив відповідні висновки для себе та більше не буде скоювати злочини, бажає виховувати дітей та зареєструвати шлюб, що, на думку апелянтів, є підставою для призначення ОСОБА_7 покарання без ізоляції від суспільства, не можуть бути визнані вагомими для пом`якшення покарання.

Доводи апелянтів про те, що ОСОБА_7 багато хворіє, в нього хворі ноги, він переніс операції на вухах та погано чує, колегія суддів вважає неприйнятними з огляду на те, що стороною захисту на підтвердження вказаних доводів не було надано жодних доказів як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості чи надмірним для досягнення мети покарання.

Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення спільної апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника по зазначених у ній доводах, а відтак і відсутності підстав для зміни судового рішення і пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

спільну апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4