Справа № 750/9442/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/894/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2019 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

про відмову у звільненні від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника органу пробації ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та задовольнити подання органу пробації про звільнення його від відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.10.2016 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні подання ст. інспектора Деснянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.10.2016 року.

Відмовляючи в задоволенні подання суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_6 в період іспитового строку вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за яким йому оголошено підозру. Зазначені обставини не можуть свідчити про те, що засуджений став на шлях виправлення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений зазначає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, неправильним застосуванням ст. 78 КК України.

Крім того, висновки суду 1 інстанції схиляють до думки про те, що він винен у вчиненні злочину, який вчинив в період іспитового строку, ще до того, як його винуватість була встановлена в законному порядку, що суперечить нормам Конституції України, КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародному пакту про громадянські та політичні права, Загальній декларації прав людини.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив рішення суду першої інстанції скасувати та звільнити його від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку; представника органу пробації, яка посилалася на розсуд суду; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, особової справи обвинуваченого та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами провадження встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Разом з тим, відповідно до обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , органом досудового розслідування він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Вказане діяння вчинене засудженим у серпні 2018 року. На даний час кримінальне провадження знаходится на розгляді в Деснянському районному суді м. Чернігова, вирок по якому ще не ухвалено.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Згідно вимог ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку у зазначеному органі.

Виходячи із положень даних правових норм вбачається, що умовою для звільнення засудженого від призначеного покарання після закінчення іспитового строку є не тільки виконання покладених на нього обов`язків, а й не вчинення нового злочину. При цьому в законі мова йде саме про вчинення злочину, а не про визнання особи винною у вчиненні злочину на підставі вироку суду, який набрав законної сили, на що засуджений посилається у своїй апеляційній скарзі, оскільки сам факт вчинення нового злочину пов`язується з іспитовим строком, встановленим судом, який обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а не з моменту, коли вирок набере законної сили.

За правилами ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке вчинив у період іспитового строку, не можна вважати, що засуджений став на шлях виправлення.

Такі обставини не суперечать вимогам ст. 62 Конституції України, положенням КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародному пакту про громадянські та політичні права, Загальній декларації прав людини щодо невинуватості особи та те, що вона не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, на які засуджений посилається у своїй апеляційній скарзі. Вони не спростовують факту обґрунтованої підозри засудженого у вчиненні ним злочину у період іспитового строку. Відсутність обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 за новим злочином не є перешкодою до застосування щодо нього положень статей 71, 72 КК України, так як за змістом ч. 3 ст. 78 КК України достатньою підставою їх застосування є лише вчинення такого злочину під час іспитового строку, а звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання за таких обставин буде суперечити принципу законності.

З огляду на вищенаведене, оскаржене судове рішення, на переконання колегії суддів, було ухвалено згідно з нормами матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування та ухвалення нового, про яке просить апелянт, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2019 року відносно ОСОБА_6 про відмову у звільненні від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений 20 грудня 2019 року о 15-00 годині.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4