ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/322/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 286 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0003032 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 26.12.2019 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком, ОСОБА_7 , визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Судом встановлено, що 11.09.2019 року близько 16:07 год. ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Олександрівська від вул. Філатова в напрямку вул. Робоча в м. Херсоні, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3б), 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (зі змінами та доповненнями), при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1, відповідно до яких, водій повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не зменшив швидкість, не зупинився та не переконався, що на пішохідному переході не має пішоходів, продовжив рух та не надав дорогу пішоходу, внаслідок чого, здійснив наїзд на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу з права на ліво.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події, потерпіла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом внутрішнього виростку правої великогомілкової кістки та зовнішньої кісточки лівої гомілки, що відносяться до середньої тяжкості тілесних пошкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Вказані наслідки знаходяться у причинному зв`язку з грубим порушенням Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 , а саме:

- п. 2.3 б) відповідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 18.1 відповідно до якого, водій наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, виключити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, посилаючись на те, що суд, призначивши таке покарання фактично позбавив обвинуваченого, який працює автослюсарем і водієм автомобіля категорії «С», можливості працювати, заробляти та життя і утримувати родину, єдиним годувальником якої він є.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України, обґрунтований доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначених вимог закону при призначенні покарання судом першої інстанції належним чином дотримано.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого додаткового виду покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, свою вину визнав, щиро розкаявся, добровільно відшкодував заподіяну злочином шкоду, має не утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває, і на підставі цього дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний строк.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про можливість виправлення ОСОБА_7 без призначення додаткового покарання та попередження вчинення ним нових злочинів є безпідставними, оскільки характер і ступінь суспільної небезпеки цього злочину, конкретна обстановка його вчинення, а саме здійснення наїзду на потерпілу у світлу пору доби, на пішохідному переході, порушення водієм одночасно декількох положень Правил дорожнього руху України, що потягло за собою заподіяння потерпілій, яка є особою похилого віку, середньої тяжкості тілесних ушкоджень, свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без застосування до нього додаткового виду покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Посилання в апеляційній скарзі на поставлення судом через застосування додаткового покарання під загрозу існування ОСОБА_7 та його сім`ї є вочевидь безпідставним, оскільки вказане обмеження передбачене державою як примусовий захід, спрямований на запобігання аналогічних злочинів, застосовуючи який суд діяв у спосіб, передбачений законом.

Крім того, апелянтом не надано жодних доказів того, що ОСОБА_7 працює водієм і не має можливості виконувати іншу роботу ніж ту, що повзано із керуванням транспортним засобом. Зокрема, в апеляційній скарзі захисник стверджує, що ОСОБА_7 працює водієм категорії «С» та автослюсарем, однак доказів щодо цього, ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 працював монтажником з установки металопластикових виробів до 28.12.2017 року (а.п. 36).

Судом першої інстанції встановлено, що на момент ухвалення вироку обвинувачений офіційно не працював.

До апеляційної скарги захисником додана довідка про те, що ОСОБА_7 станом на 13.01.2020 року працює у ФОП ОСОБА_11 замірником-установником (а.п. 53), що не перебуває у прямій залежності від керування транспортним засобом.

Виходячи з того, що додаткове покарання має важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів обвинуваченим, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому додаткове покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому апеляційні вимоги захисника задоволенню не підлягають.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 26.12.2019 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді: три підписи