Справа № 587/2762/19
ВИРОК
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Вільми Сумського району Сумської області, українця, громадянина України, з початковою освітою, учня 1 курсу ДПТНЗ «Хотинський ПАЛ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисний злочин за наступних обставин.
Так, 21 листопада 2019 року приблизно о 14 годині, проходячи по АДРЕСА_1 , помітивши належне ОСОБА_9 домоволодіння АДРЕСА_3 , в якому, як йому було достовірно відомо, ніхто не проживає, ОСОБА_8 вирішив вчинити крадіжку з вказаного домоволодіння.
З цією метою, в зазначений час ОСОБА_8 , підійшовши до вказаного домоволодіння зі сторони вулиці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, пройшов на територію неогородженого домоволодіння, де, підійшовши по стіни будинку, яка виходить на город, помітив, що в будинку відсутнє одне вікно, а у другому вікні відсутнє скло. Скориставшись цією обставиною, ОСОБА_8 через отвір у віконній рамі незаконно проник у середину житлового будинку, де зірвав з пічі-груби чавунну плиту з в`юшками розміром 0,7 х 0,4 м, вартістю (відповідно до висновку експерта № 19/119/11-1/2693е від 27.11.2019) 700,00 грн., чавунну плиту розміром 0,7 х 0,4 м, вартістю 550,00 грн., чавунні дверцята розміром 0,232х0,16 м вартістю 150,00 грн. та чавунні дверцята розміром 0,2х0,22 м вартістю 150,00 грн. При цьому ОСОБА_8 помістив вказані речі до господарської сумки, яка була у нього при собі та, утримуючи її у руках, виніс з будинку на територію домоволодіння. У подальшому ОСОБА_8 поніс викрадені речі до домоволодіння за місцем свого мешкання. Наступного дня ОСОБА_8 направився в м. Суми, де продав викрадені чавунні вироби за 180,00 грн. , завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоду на загальну суму 1 550 гривень 00 копійок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі і пояснив, що дійсно 21 листопада 2019 року в обідній час він в АДРЕСА_1 , вирішив здійснити крадіжку з будинку АДРЕСА_3 , оскільки знав, що там ніхто не проживає. Він зі сторони вулиці пройшов на неогороджену територію домоволодіння. У дворі він підійшов до стіни будинку, де побачив що в одному з вікон відсутнє скло і він через цей отвір проник у будинок. В одній з кімнат він побачив грубу і вирішив викрасти з неї металеві вироби. Він зірвав з груби чавунну плиту з в*юшками, чавунну плиту, чавунні дверцята. Все це склав до сумки, яку приніс з собою, та виніс викрадене з двору. Викраденим розпорядився на власний розсуд, продавши викрадене в м. Суми на пункт приймання металобрухту за 180 гривень. ОСОБА_8 погодився з кількістю і вартістю викраденого майна, повністю визнав свою вину; після роз`яснення положень статті 349 КПК України вважав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, проти чого не заперечували і інші учасники судового провадження.
Таким чином, вина обвинуваченого в судовому засіданні знайшла своє підтвердження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 , поєднане з проникненням до житла, на загальну суму 1 550 грн.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» вирішуючи питання про міру покарання неповнолітнім обвинуваченим слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання суди мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи, а також його ставлення до вчиненого діяння.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який в цілому позитивно характеризується, є учнем; пом`якшуючі відповідальність обставини раніше не судимий, скоїв злочин, будучи неповнолітнім і є таким на даний час, свою вину визнав в повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні сприяв розкриттю злочину і встановленню істини по справі, завдана шкода не є значною і під час досудового слідства відшкодована в повному обсязі, претензій матеріального чи морального характеру потерпіла до обвинуваченого не має, цивільний позов по справі не заявлений.
Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.
З врахуванням зазначених пом`якшуючих відповідальність обставин, беручи до уваги позицію представника сектору ювенальної превенції Сумського РВП ГУНП України в Сумській області, служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації, викладену у Звіті про неповнолітнього, приймаючи до відома відомості, що містяться у досудовій доповіді про неповнолітнього обвинуваченого Сумського районного відділу Філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України, а також з застосуванням ст.ст. 102, 104, 75,76 КК України.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого з врахуванням положень статті 1179 Цивільного кодексу України, у відповідності з якою у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.Отже, у разі відсутності у обвинуваченого ОСОБА_8 коштів або майна, достатнього для відшкодування судових витрат, з його законного представника ОСОБА_4 в доход держави необхідно стягнути 628 гривень 04 копійки витрат, пов`язаних з проведенням судово-товарознавчої експертизи.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з положеннями ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, 1179 ЦК України, суд
П Р И Г О В О Р И В :
ОСОБА_8 визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст. 69, 102 КК України у виді 1(одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1( один) рік.
У відповідності з ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: дверцята чавунні для плити розміром 0,23х0,16 м; чавунні в`юшки до плити в кількості 3 кілець, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 , залишити в її розпорядженні.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1