УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/12918/19

Провадження №: 1-кс/755/703/20

"06" лютого 2020 р.

м. Київ

слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши виконання вимог ст.ст. 303-304 КПК України за скаргою адвоката ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2019 за № 0005086 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, установила:

06.02.2020 у провадження цього місцевого суду надійшла дана скарга.

Відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. ст. 75, 76 КПК України, було визначено головуючого слідчу суддю ОСОБА_1 , та передано відповідні матеріали.

Слідча суддя, перевіривши виконання вимог ст.ст. 303-304 КПК України за даною скаргою, приходить до наступного.

Підстави та порядок розгляду скарг слідчим суддею під час досудового розслідування регламентований Кримінальним процесуальним кодексом України, та зокрема ст.ст. 303, 304 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно даних скарги слідує, що особа, в інтересах якої подано скаргу, є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

У цьому випадку адвокат ОСОБА_2 , звертаючись до слідчого судді, на підтвердження своїх повноважень представляти інтереси ОСОБА_3 долучає до матеріалів скарги ордер на надання правової допомоги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 58 КПК України встановлено, що потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником. При цьому, з урахуванням положень ч. 3 вказаної статті та положень ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 648/3629/17 зазначив, що виходячи з буквального змісту ст. 50 КПК, законодавець відокремив у п. 1 ч. 1 цієї статті такий документ, як свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, підкреслюючи таким чином обмеження кола осіб, які можуть брати участь у кримінальному провадженні.

Тож, за чинним КПК України захисниками можуть бути лише адвокати.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Положеннями ст. 26 цього ж Закону визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги а документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Зі змісту ч. 1 ст. 50 КПК убачається, що до документів, наявність яких підтверджує повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні, належать дві групи документів: 1) документ, що підтверджує повноваження особи на зайняття адвокатською діяльністю взагалі (оскільки захисником може бути виключно адвокат); 2) документи, які підтверджують право цієї особи бути захисником у конкретному кримінальному провадженні.

Отже, документом, який підтверджує статус адвоката, є свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Документами, які підтверджують персоналізацію здійснюваного захисту, є ордер, договір про надання правової допомоги або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Крім того, Кримінальний касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 у справі № 752/11464/16-к встановив, що пункт 2 частини першої статті 50 КПК визначає, що повноваження захисника мають вважатися підтвердженими, якщо - на додаток до документу, передбаченого пунктом 1, - захисник надав хоча б один з документів, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті.

Документ, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 50 КПК України, як такий, що має бути безальтернативно наданий на підтвердження повноважень захисника у кримінальному провадженні, тобто свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, адвокат ОСОБА_2 до скарги не долучає, хоча указана стаття Кодексу передбачає, що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У даному випадку, всупереч положенням зазначених норм кримінального процесуального законодавства адвокат ОСОБА_2 до скарги долучив тільки ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1001596 від 04.02.2020 р., та не надав свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, що б підтверджувало його повноваження на представництво інтересів ОСОБА_3 у даному провадженні.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана особою, яка не має права її подавати.

За таких обставин, слідча суддя приходить до висновку, що скарга підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, оскільки вона подана особою, яка не має права її подавати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-10, 20, 22, 26, 50, 58, 303-304, 309, 372, 376 КПК України, слідча суддя постановила:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2019 за №0005086, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повернути особі, яка її подала.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчої судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідча суддя: ОСОБА_4