ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/108/20 Справа № 711/3656/19 Категорія: ч. 2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, не одруженого, який має малолітню дитину, працюючого експедитором в ФОП « ОСОБА_9 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 04.04.2011 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі строком 5 років із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

2) 27.10.2011 р. Ялтинським міським судом АРК Крим за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.ст.70, 71 КК України до позбавлення волі строком 5 років 6 місяців, звільненого з місць позбавлення волі 19.10.2016 р. у зв`язку з відбуттям покарання;

3) Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком 5 років із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 липня 2018 року і призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців.

Згідно із ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015 р. у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період з 05 травня 2017 року по 11 травня 2017 року. Строк покарання вирішено обчислювати з дати затримання ОСОБА_7 .

До набрання вироком законної сили вирішено застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22 год. до 06 год. з покладенням обов`язків: не відлучатись із м. Черкаси без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 858 грн.,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, повторно вчинив умисні кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 14 листопада 2018 року, більш точний час не встановлено, перебуваючи за місцем тимчасового проживання у квартирі АДРЕСА_2 , яку він орендував у потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_7 з умислом на таємне викрадення чужого майна та з корисливою метою таємно повторно викрав перфоратор «Makita HR2300» вартістю 1333,33 грн., який з метою отримання матеріальної вигоди здав до ПТ «Ломбард Форум».

Він же, 16 листопада 2018 року, більш точний час не встановлено, перебуваючи за місцем тимчасового проживання у квартирі АДРЕСА_2 , яку він орендував у потерпілої ОСОБА_10 , діючи з умислом на таємне викрадення чужого майна та з корисливою метою, повторно таємно викрав телевізор «Samsung UE32EH4030W» вартістю 4100 грн., який з метою отримання матеріальної вигоди здав до ПТ «Ломбард Форум».

Крім того, 17 листопада 2018 року, більш точний час не встановлено, перебуваючи за місцем тимчасового проживання у квартирі АДРЕСА_2 , яку він орендував у потерпілої ОСОБА_10 , діючи з умислом на таємне викрадення чужого майна та з корисливою метою, обвинувачений ОСОБА_7 повторно таємно викрав холодильник «Zanussi ZRB36102WA» вартістю 6186,67 грн., який з метою отримання матеріальної вигоди здав до повного товариства «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер-Ріелті» і Компанія».

Вказаними умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна, вчинені повторно.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Указує, що обвинувачений ОСОБА_7 не мав наміру на привласнення перфоратора, телевізора та холодильника, а у зв`язку з необхідністю сплати боргу, тимчасово здав вказані речі при цьому маючи намір викупити їх з допомогою матері і повернути ці речі назад до квартири. Тому, за таких обставин, вважає захисник, суд неправильно кваліфікував дії ОСОБА_7 як крадіжка.

Зазначає, що суд зобов`язаний був вказати у вироку докази, які б беззаперечно свідчили про те, що здаючи майно до ломбарду ОСОБА_7 мав умисел на позбавлення потерпілої права власності на це майно, а не на тимчасове його використання, навіть при тому, що ним порушене право користування цим майном, передбачене умовами договору оренди.

Такими доказами могли б бути укриття ОСОБА_7 факту здачі в ломбард майна перед потерпілою і її чоловіком, зникнення з місця проживання, неможливість викупу речей з ломбарда через відсутність коштів і повернення їх власнику. Докази, які б свідчили про викладене досудовим та судовим слідством не встановлені.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.185 КК України, передбачає прямий умисел і корисливий мотив. Доказом прямого умислу на крадіжку майна мало б бути доведене судом небажання ОСОБА_7 повернути находжене у нього в користуванні майно власнику.

За таких обставин, вказує захисник, висновок досудового слідства і суду про наявність у ОСОБА_7 умислу на заволодіння майном потерпілої, шляхом здачі його в ломбард без наміру його повернути, тобто про наявність суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.185 КК є неправомірним.

Крім того, вказує захисник, відповідно до договору оренди ОСОБА_7 ніс матеріальну відповідальність за втрату чи пошкодження ввіреного йому для користування майна, а тому відносини з приводу цього між ним та потерпілою є предметом цивільно-правових відносин і не містять складу злочину.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу останнього з мотивів, які в ній наведені, та просили її задовольнити.

Прокурор просив залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника. Вказав, що вирок суду є законним та обґрунтованим.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлені про час і дату розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався, вірно встановив фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтовано визнав винуватість ОСОБА_7 доведеною, вірно визначив кваліфікацію злочину і призначив особі необхідне і достатнє покарання для належного виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимий за ст.ст. 185,186 КК України, повторно вчинив злочини, передбачені ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При цьому судом вірно встановлено, що згідно договору оренди від 09.11.2018 року потерпіла ОСОБА_10 передала обвинуваченому строком на 6 місяців в оренду квартиру АДРЕСА_2 та побутову техніку: пральну машину, холодильник, телевізор, диван, шафу і комод, проте, потерпіла не дозволяла обвинуваченому розпоряджатись своїм майном і користуватись ним не за призначенням. Крім того, згідно з умовами укладеного договору обвинувачений не набував права користування і володіння перфоратором, однак також розпорядився вказаним майном, а тому доводи захисника про відсутність у діях обвинуваченого складу злочину та відсутність умислу на заволодіння майном потерпілої, не відповідає дійсності.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цілком логічно і обґрунтовано на підставі оцінки сукупності доказів дійшов вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Також при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який не заперечив, що саме він розпорядився майном потерпілої, проте не вважає такі дії злочином, оскільки не мав наміру позбавити потерпілу права власності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі реально на певний строк, оскільки обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і відбував покарання в місцях позбавлення волі та не став на шлях виправлення.

З урахуванням викладених обставин колегія суддів не знаходить обґрунтованих підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, які указані в апеляційній скарзі захисника.

Тому, керуючись ст. ст. 370, 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2019 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :