ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 січня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сагунівка Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто по 21.03.2020, включно, -

в с т а н о в и л а :

У провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження № 0004926 від 08.07.2018 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У судовому засіданні 22 січня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України строком 60 днів, тобто по 21.03.2020, включно.

Ухвала суду обґрунтована тим, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, беручи до уваги необхідність враховувати не лише інтереси конкретної особи, а й загально суспільний, який у даному випадку стосується результату розгляду кримінальної справи по обвинуваченню, серед іншого, в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, а тому з урахуванням обставин конкретного кримінального провадження, суд вважав виправданим продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду від 22.01.2020 та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , звільнивши його з-під варти в залі суду.

В апеляційній скарзі вказує, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ч.3 ст.199, п.п.4,5 ч.1 ст.184 КПК України, так як до нього не додані матеріали, що підтверджують обставини про наявність одного або кількох ризиків, і в ньому відсутні посилання на ці матеріали.

Вказує, що в супереч п.п.2,3,4 ст.196 КПК України оскаржувана ухвала відомостей про обставини, зазначені в даній нормі, не містить, як і посилання на докази, що їх підтверджують.

Крім того, в ній не зазначено обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою та не вказано належних і допустимих доказів на їх підтвердження, та відсутні обґрунтування з посиланням на докази неможливості запобігання зазначеним в клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тобто відсутні підстави вважати, що прокурором доказано існування зазначених в ч.1 ст.177 КПК України ризиків або хоча б одного з них, в зв`язку з чим, на підставі ч.5 ст.199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, оскільки прокурор не довів, що обставини, зазначені в ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Зазначає, розглянувши дане клопотання прокурора, судом також порушено вимоги ч.5 ст.364, ч.4 ст.365 КПК України, так як в даній кримінальній справі закінчено з`ясування обставин та перевірка їх доказами, про що судом постановлено ухвалу, а суд перейшов до судових дебатів.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги у повному обсязі, прокурора, який заперечував вимоги апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 21.03.2020, включно.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення належної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_7 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію та майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси на розгляді перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0004926 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України та який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 26.01.2020.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.01.2020, яка оскаржується, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому строком 60 днів, по 21.03.2020.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою і те, що останній може переховуватись від суду, впливати на потерпілу, в зв`язку з чим дійшов висновку, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувалися судом при обранні та продовженні запобіжного заходу залишаються актуальними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Крім норм національного законодавства, судом першої інстанції також враховано практику Європейського Суду з прав людини та враховано конкретні обставини справи, характер і обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 діянь, як вони сформульовані у обвинуваченні.

З огляду на викладене, колегією суддів не встановлено обставин, в тому числі з урахуванням наведених в апеляційній скарзі даних, які можуть слугувати підставами для обрання щодо обвинуваченогоОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, оскільки ризики, які враховувалися районним судом при обранні, та продовженні запобіжного заходу та які залишилися актуальними на даний час не змінилися, та не зменшилися, аматеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування останнього під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
В зв`язку із чим не підлягають до задоволення доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 щодо невідповідності клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою вимогам процесуального закону, так як є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що в супереч п.п.2,3,4 ст.196 КПК України оскаржувана ухвала відомостей про обставини, зазначені в даній нормі, не містить, як і посилання на докази, що їх підтверджують, колегія суддів також вважає помилковими, так як ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, скоєного ним у стані алкогольного сп`яніння, не працює, неодружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, тому враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує у разі доведення його винуватості, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків, або ж іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Всі викладені захисником ОСОБА_9 апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу і їм надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто по справі даних те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою та стороною захисту не доведено.

Істотних порушень суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , які могли бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановленою на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом та у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її зміни чи скасування, а тому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 , належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.183,193,194,199,331,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 січня 2020 року залишити без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 січня 2020 року, якою щодо ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто по 21.03.2020, включно, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді