Справа №523/1370/15-к
Провадження №1-кп/523/42/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 року

Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , представників потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженню по звинуваченню ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 186 ч. 5 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженню по звинуваченню ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 5 КК України.
В ході судового розгляду прокурор заявив клопотання, щодо необхідності обрання обвинуваченому ОСОБА_14 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою посилаючись на ризики передбачені ст. 177 КПК України, тяжкість покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на тяжкість злочину, в яких обвинувачується ОСОБА_14 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, зазначає про те, що він обвинувачується у вчиненні злочину, не має міцних соціальних зв`язків. Вказує на те, що він, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, оскільки міра покарання, що загрожує йому у випадку визнання його винуватості, дає підстави прокурору допустити наявність такого ризику. Також вказує, що він може незаконно впливати на потерпілих, свідків та продовжити злочинну діяльність. В нього є наявний ризик летальності, що його створює обвинувачений. Вказує на те, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу в ході судового розгляду не припинилися.

Представник потерпілого вважає, що до обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений може скоїти інші злочини. Зазначає про те, що обраний до обвинуваченого вид запобіжного заходу у повному обсязі не виконується в зв`язку з відсутністю засобів електронного контролю.

Потерпілий погодився з думкою свого представника. Зазначив про те, що відносно нього заходи безпеки в кримінальному провадженні не застосовувалися, із відповідними заявами про їх застосування він не звертався. Вважає, що наявний ризик щодо його безпеки не може бути зменшений чи усунутий за наявності такого виду запобіжного заходу як домашній арешт.

Захисник обвинуваченого заперечив щодо клопотання, зазначивши про те, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи. Прокурором не надано жодного доказу на підтвердження своєї позиції, що викладена в клопотанні. Жодної нової підстави для обрання її підзахисному запобіжного заходу прокурором не зазначено, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити та обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки обвинувачений не порушував умови обраного раніше запобіжного заходу.

Обвинувачений також висловив заперечення з приводу такого клопотання прокурора, зазначивши про його необґрунтованість. Підтримав думку свого захисника в повному обсязі, а також про доцільність обрання більш м`якого виду запобіжного заходу щодо нього.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у клопотанні прокурора щодо застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати відносно обвинувачуваного ОСОБА_14 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за нижченаведеними обставинами.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.12.2019 клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_14 було відмовлено та обрано йому запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання (житло) у певний час доби, та покладення виконання певних обов`язків.

Строк дії ухвали два місяці від дня її постановлення. Відповідно до вимог ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Тобто, строк запобіжного заходу, обраного судом обвинуваченому закінчився 14.02.2020.

Частина 6 ст. 181 КПК України зазначає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Так, стаття 177 КПК України, встановлює, що на ряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинувачених, у тому числі наявність в них родини й утриманців, репутацію обвинувачених, їх майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди.
Обґрунтовуючи ухвалу, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування, про що свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_14 не порушував раніше покладених на нього обов`язків. А тому, домашній арешт у певний час доби зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України стороною обвинувачення надані докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим низки кримінальних правопорушень. Зокрема, до суду направлено обвинувальний акт, що є процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і на які вказує прокурор: переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його винуватості, а також з огляду на відсутність підстав вважати, що такий ризик припинився від дня постановлення ухвали суду про обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

У судовому засіданні колегію суддів не встановлено будь-яких обставин, що вказували б на зменшення ризику, який існував на час обрання судом відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Вагомість наявної обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення у поєднанні з тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дає підстави вважати, що існує ризик вчинення особою дій щодо переховування від суду. Крім того, судове провадження тільки розпочинається, а з врахуванням необхідності безпосередності дослідження доказів під час судового провадження суд вважає, що ризик ухилення від суду наявний.

Згідно з вимогами ч. 1 ч. 3 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити: короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу. До клопотання додаються: копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу.

За ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, зважаючи на відсутність підстав вважати, що такий ризик припинився від дня постановлення ухвали суду про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, наявні.

Крім того, у суду відсутні докази достатніх гарантій забезпечення явки обвинуваченого в судове засідання за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При розгляді даного клопотання суд звертає увагу на такі чинники: особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків у місці постійного проживання, наявність місця роботи, репутацію, майновий стан тощо.

Зважаючи на законодавчо визначену мету заходів забезпечення кримінального провадження досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України), а також мету застосування запобіжного заходу забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду (ч. 1 ст. 177 КПК України), суд доходить висновку, що у даному кримінальному провадженні при обранні обвинуваченому запобіжного заходу має буди досягнута зазначена вище мета.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України суд обирає відповідний запобіжний захід, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, необхідність яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в судовому засіданні ризики, суд доходить до висновку про те, що, оскільки обвинувачений ОСОБА_14 , не порушував покладені на нього обов`язки, має постійне місце проживання, не має наміру перешкоджати судовому слідству, тому приходить до висновку, що відносно нього, слід обрати міру запобіжного заходу, у вигляді домашнього арешту, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України строком на 2 місяці.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 331, 177, 178, 183, 194, 369, 372 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_14 - відмовити.
Обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на 2 (два) місяці, тобто до 21.06.2020 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_14 такі обов`язки:
1.Повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
2.Знаходитись за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , та не відлучатись у період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.
3.Заборонити ОСОБА_14 будь-яким способом спілкуватись потерпілими та свідками по кримінальному провадженню.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених на стадії судового слідства здійснює прокурор.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3