Справа № 645/1959/20
Провадження: 1-кп/645/607/20
У Х В А Л А
Іменем України
08 квітня 2020 року м. Харків

Колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 31.01.2020 року, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, п.п. 5,6,11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

встановила:

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000027, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2020 року, який складено слідчим 3-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_8 та затверджений прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, п.п. 5,6,11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2020 року, вищевказане кримінальне провадження передано в провадження колегії суддів Фрунзенського районного суду м.Харкова: головуючий по справі - суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Крім того, встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 року обрано обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2020 року до 09.04.2020 року.

08.04.2020 року в підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , при цьому прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо обвинуваченими буде змінено запобіжний захід.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_6 ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти продовження строків тримання під вартою та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий

домашній арешт. При цьому посилалися, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, щиро кається у вчиненому та сприяв органу досудового розслідування у встановленні усіх обставин справи.

Судова колегія, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, під час вирішення питання щодо запобіжного заходу приходить до наступного.

Ч. 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

На підставі рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України, яким передбачалося, що за відсутності під час підготовчого судового засідання клопотань сторін кримінального провадження стосовно обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

При цьому Конституційний Суд України зауважив, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

Враховуючи наведене, у ч.3 ст.315 КПК вміщено норму, яка чітко регулює питання продовження запобіжних заходів у кримінальному провадженні, строк застосування яких не обмежений (наприклад застава, особиста порука тощо). Щодо застосування запобіжних заходів, що обмежені терміном дії (домашній арешт, тримання під вартою тощо), визначеним ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, то судам необхідно враховувати, що обрання, продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання здійснюється за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК України.

Виходячи зі змістовного аналізу рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року вбачається, що визнаючи неконституційними певні положення ч.3 ст.315 КПК України, малося на меті відновлення принципу рівності усіх учасників судового процесу, а також принципу незалежності та безсторонності суду на стадії підготовчого судового засідання, проте за наявності клопотань учасників судового провадження щодо застосування запобіжних заходів, що обмежені терміном дії (домашній арешт, тримання під вартою тощо), визначеним ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, суд не позбавлений можливості щодо їх вирішення, зокрема щодо вирішення питання продовження дії таких запобіжних заходів.

Вказані висновки узгоджуються з чинної редакцією ч.1 ст.197 КПК України, якою передбачено повноваження щодо продовження строків тримання під вартою як слідчого судді, так і суду під час судового провадження.

Таким чином, вирішуючи по суті на стадії підготовчого судового засідання клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , судова колегія виходить з наступного.

Запобіжні заходи - це заходи процесуального примусу попереджувального характеру, пов`язані з позбавленням або обмеженням свобод підозрюваного, обвинуваченого, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються під час кримінального провадження слідчим суддею, судом з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення Кодексом передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких належать запобіжні заходи, включаючи домашній арешт та тримання під вартою (статті 131, 176, 181, 183 КПК України).

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, визначеним законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою продовження строку тримання обвинувачених під вартою є запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , судова колегія враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегією суддів вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Наявність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків, на які посилається він та захист, хоча і заслуговують на увагу , проте суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшують, зокрема можливості обвинуваченого, який в минулому раніш судимий, знову звинувачується у вчиненні навмисних злочинів, в тому числі особливо тяжкого, з урахуванням загрози тяжкості можливого покарання, зникнути від судових органів, вплинути на недопитаних судом потерпілого та свідків.

Тобто суд особисто в цьому сенсі враховує тяжкість обвинувачення та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у інкримінованих злочинах, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти осіб, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, або у виді довічного позбавлення волі (за виключенням обмежень, встановлених ч. 2 ст.64 КК України, для призначення даного виду покарання), з конфіскацією майна, що у сукупності з іншими обставинами справи дають підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо даних осіб.

За таких обставин висновок судової колегії щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Так, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які вважає встановленими прокурор.
Остаточну оцінку кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття обвинувального чи виправдувального вироку судова колегія може надати за наслідками проведеного судового розгляду справи під час постановлення вироку.
Враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до 17.04.2020 року, судова колегія вважає за необхідне продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.06.2020 року.

Крім того, судова колегія, вислухавши учасників процесу, які не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, вважає, що судом проведені всі підготовчі дії, передбачені нормами КПК України, та вважає можливим призначити справу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до судового розгляду, оскільки підстави для прийняття рішення, передбаченого п.п.1-4 ст.314 КПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314-316, 372 КПК України, судова колегія,

постановила:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, п.п. 5,6,11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова на 17.04.2020 року на 11 год. 00 хв.

В судове засідання викликати осіб згідно обвинувального акту.
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 06.06.2020 року.

Клопотання захисту та обвинуваченого про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченими в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Суддя - ОСОБА_3

Суддя - ОСОБА_2