490/135/20 28.01.2020
н/п 1-кс/490/806/2020
Справа № 490/135/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2020 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у кримінальному провадженні №0000628 клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Миколаїв, громадянину України, національність українець, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого, без постійного місця проживання, адреса тимчасового місця проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 слідчий ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
24 січня 2020 року старший слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, відомості про яке 03.12.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000628.
Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав.
Підозрюваний ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, проти застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою заперечував, оскільки вважає, що ризики, на які посилається прокурор не є реальними. Захисник підтримав позицію підозрюваного.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного.
Досудовим розслідуванням встановлено суть кримінального правопорушення, що полягає у наступному, 27.11.2019, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом вимагання заволоділи грошовими коштами ОСОБА_11 у сумі 98 593 грн.
Маючи інформацію про добробут, матеріальний дохід останнього та те, що той займається підприємницькою діяльністю, бажаючи і надалі шляхом вимагання систематично отримувати від ОСОБА_11 грошові кошти, ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих мотивів, у той же день, повідомив ОСОБА_11 , що останній наприкінці кожного місяця, повинен через спільного знайомого - ОСОБА_3 , передавати йому та ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 5 000 гривень.
Наприкінці листопада грудні 2019 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, діючи з корисливих мотивів, з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на систематичне заволодіння шляхом вимагання майном ОСОБА_11 грошовими коштами, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вступили у злочинну змову з ОСОБА_3 , який надав свою згоду про спільне вчинення вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 та на те, що в кінці кожного місяця буде особисто зустрічатися з ОСОБА_11 отримувати від останнього грошові кошти та передавати їх ОСОБА_8 та ОСОБА_9
24.12.2019, близько 15.25, ОСОБА_11 , діючи за незаконною вимогою ОСОБА_8 , зустрівся з ОСОБА_3 неподалік будинку № 15 по вул. Наваринській в м. Миколаїв. Після цього, ОСОБА_3 дізнавшись про те, що ОСОБА_11 прийшов на зустріч без грошей, діючи відповідно до спільного злочинного умислу з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 , запропонував останньому підійти до магазину «Гастроном», розташованому на перехресті вул. Адмірала Макарова та вул. Артилерійська у м. Миколаєві, достовірно знаючи про те, що у цей час там перебувають ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на що ОСОБА_11 надав свою згоду.
У подальшому, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_11 зайшли до приміщення магазину «Гастроном», де їх вже чекав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після чого, вони всі четверо перемістилися на «літній майданчик» вказаного магазину.
Знаходячись на «літньому майданчику», ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою, з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 , під час розмови з останнім збільшили незаконну вимогу передачі їм кожного місяця суми грошових коштів з 5 000 гривень до 1 000 доларів США, які ОСОБА_11 повинен передати через ОСОБА_3 .
При цьому, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , застосовували психологічний тиск відносно ОСОБА_11 , з метою залякування останнього та пригрозили, що у разі відмови передавати їм грошові кошти у сумі 1 000 доларів США, до нього та його близьких родичів з їх боку буде застосовано насильство та знищено його майно житло та автомобіль шляхом підпалу.
За вказаних дій ОСОБА_3 підозрюється у вимозі передачі чужого майна (вимагання) з погрозою насильства над ОСОБА_11 та його близькими родичами, знищення майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, про що останнього 24.01.2020 повідомлено про підозру.
З метою запобігання спроби ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурор просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 05.12.2019, в ході якого останній надав покази з приводу обставин вчинених щодо нього правопорушень та вказав на осіб, причетних до його вчинення; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 26.12.2019, в ході якого потерпілий надав покази з приводу вчинення щодо нього кримінального правопорушення, а саме вимагання 1 000 доларів США кожного місяця та вказав на осіб, причетних до його вчинення; матеріалами за результатом проведеної негласної слідчої (розшукової) дії щодо якої скасовано гриф секретності «таємно», які дослідженні в ході судового розгляду клопотання, з яких вбачається, що ОСОБА_3 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 здійснював дії направленні на вимагання неіснуючого боргу від потерпілого ОСОБА_11 .
При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_3 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Під час досудового слідства встановлено, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підставою вважати, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від трьох років до семи років, тому, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні може призвести до того, що підозрюваний ухилятиметься від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є те що на теперішній час не встановлено місцезнаходження майна ОСОБА_11 , що надає можливість ОСОБА_3 , будучи усвідомленим про місце його перебування, знищити, сховати або спотворити вищевказані речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення і мають значення речових доказів та об`єкту складу вказаного злочину; незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_11 є те, що ОСОБА_3 , перебуваючи на свободі, як особисто, так і за допомогою посередників, будучи обізнаним про місце мешкання потерпілого та інших підозрюваних у вказаному кримінально провадженні, може здійснювати на них незаконний тиск, з метою зміни показів, шляхом вмовляння або погроз, що зашкодить кримінальному провадженню. Ураховуючи насильницьких характер вчинених кримінальних правопорушень, а також погрози життю та здоров`ю ОСОБА_11 та знищення його майна, вказаний ризик є доцільним та повністю виправданим; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки досудове розслідування перебуває на початковій стадії та у кримінальному провадженні на даний час не виконано усі необхідні слідчі дії, ОСОБА_3 може вживати заходи, що будуть перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню істини у справі, з метою зменшити або уникнути взагалі відповідальності за скоєне.
Застосування до ОСОБА_3 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків підозрюваного.
Судом оцінено репутацію підозрюваного ОСОБА_3 , який раніше судимий, востаннє 22.02.2018р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, не одружений, офіційно не працює, не має постійного місця проживання.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 та особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
В зв`язку з наведеним вище, вважаю за необхідне обрати підозрюваному ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 372 КПК України, слідчий суддя -
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 - задовольнити.
Застосувати підозрюваному ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23 березня 2020 року без права внесення застави.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня іі оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1