Справа № 751/2643/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/678/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.018.270.010.008.154, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2019 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 187, із застосуванням ст.ст. 69, 98 КК України у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі.

Провадження за цивільним позовом, заявленим прокурором в особі Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 5832 грн. - закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Провадження за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_10 про стягнення із ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 12175 грн. 69 коп. - закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, які за своїм змістом дублюють одна одну, просять змінити вирок місцевого суду, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 2 роки. Покласти на ОСОБА_6 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. Вважають, що судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого при призначенні покарання обставиною, яка обтяжує покарання, помилково визнано вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою (в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України). Суд при призначенні покарання неповнолітньому, в порушення ст. 103 КК України, не в повній мірі врахував умови його життя та виховання, вплив дорослих. Зокрема, поза увагою суду залишилась така важлива обставина як смерть батька напередодні скоєння злочину. Саме внаслідок смерті батька та пов`язаним з цим важким психічним станом матері, неповнолітній залишився без нагляду та опіки, що і призвело до скоєння злочину. Те, що саме дана обставина створила підґрунтя для скоєння злочину підтверджується тим фактом, що обвинувачений раніше жодного разу ні до кримінальної ні до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку не перебував. У зв`язку з попередньою обставиною неповнолітній покинув дім і став по суті вести безпритульний спосіб життя, постійно піддаючись негативному впливу дорослих. Негативний вплив дорослих на неповнолітнього в судовому засіданні не досліджувався. Судом не враховано, що окрім повного відшкодування майнової шкоди потерпілій також частково відшкодовано моральну шкоду. Не в повній мірі врахована думка потерпілої, яка просила не застосовувати до обвинуваченого міру покарання, пов`язану з позбавленням волі та ізоляцією від суспільства. Не досліджено те, що обвинувачений є хворим на астму. Суд не мотивував, чому не врахував висновок досудової доповіді органу пробації відносно обвинуваченого, в якій зазначено, що ризик повторного кримінального правопорушення є низьким, його виправлення можливе без обмеження або позбавлення волі на певний строк. Колегія суддів взагалі не мотивувала, чому звільнення від відбування покарання з випробуванням не може бути достатньою мірою покарання для виправлення неповнолітнього. Не враховано щире каяття.

На апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника від прокурора надійшло заперечення, в якому він просить залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Як встановив доведеним суд І інстанції, ОСОБА_6 , 16 жовтня 2018 року, близько 21 год. 30 хв., за попередньою змовою з невстановленою особою, разом прибули до господарства ОСОБА_10 , по АДРЕСА_2 , де, маючи єдиний спільний умисел на заволодіння чужим майном, таємно проникли через хвіртку на територію вказаного господарства.

Перебуваючи на території, ОСОБА_6 та невстановлена особа, використовуючи заздалегідь підготовані рукавички, вийняли скло одного з вікон будинку і проникли в середину.

У будинку ОСОБА_6 та невстановлена особа почали оглядати кімнати з метою заволодіння чужим майном, після чого, перебуваючи у спальній кімнаті будинку, використовуючи заздалегідь підготовлені маски, за попередньою змовою групою осіб, маючи єдиний спільний умисел, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, здійснили напад на потерпілу ОСОБА_10 , поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої. При цьому, невстановлена особа, з мовчазної згоди ОСОБА_6 , вдягнула на голову ОСОБА_10 наволочку, яку попередньо взяла із сусідньої кімнати будинку, а також нанесла потерпілій не менше одного удару в ділянку голови та одного удару в ділянку правої верхньої кінцівки, чим спричинила тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, параорбітальною гематомою праворуч, множинні гематоми правої верхньої кінцівки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та обмотала шарфом голову потерпілої. У свою чергу ОСОБА_6 зв`язав руки ОСОБА_10 електричним подовжувачем, який попередньо взяв із сусідньої кімнати будинку. Вказаними спільними діями ОСОБА_6 та невстановленої особи було подолано волю потерпілої до опору.

У подальшому невстановлена особа, доводячи свій спільний, єдиний із ОСОБА_6 протиправний умисел до кінця, рукою зірвала з шиї потерпілої золотий ланцюжок 585 проби, вагою 1,4 грама, вартістю 2066 гривень з золотим хрестиком 585 проби, вагою 0,8 грам, вартістю 1370 гривень, і також взяла золотий ланцюжок 583 проби, вагою 3 грами, вартістю 4108 гривень, який знаходився на ліжку потерпілої, тобто ОСОБА_6 та невстановлена особа відкрито заволоділи вказаними золотими виробами.

Під час вчинення зазначених дій ОСОБА_6 та невстановлена органом досудового розслідування особа висунули потерпілій вимогу щодо їх спільного наміру заволодіти її грошовими коштами.

Отримавши відмову у їх наданні, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_10 внаслідок протиправних дій не може чинити опір, почав шукати грошові кошти у спальній кімнаті будинку, де знайшов в комоді в одному гаманці потерпілої грошові кошти в сумі 100 гривень, а в іншому гаманці - 450 гривень, а також банківську картку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на ім`я потерпілої, яка, відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, та яка перебуває у володінні потерпілої, з грошовими коштами на рахунку у сумі 1988 гривень 53 копійки, які належать ОСОБА_10 .

У подальшому, ОСОБА_6 та невстановлена особа, діючи з корисливих мотивів, відкрито заволоділи знайденими ОСОБА_6 грошовими коштами у сумі 550 гривень та банківською карткою AT КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , при цьому, з метою подальшого зняття грошових коштів з рахунку потерпілої, шляхом погрози продовжити застосовувати фізичне насильство, отримали інформацію про пін-код до вищевказаної картки.

Після заволодіння майном ОСОБА_6 та невстановлена особа залишили місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Всього злочинними діями ОСОБА_6 та невстановленої особи потерпілій ОСОБА_10 нанесено матеріальну шкоду на загальну суму 10082 гривні 53 копійки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину щодо зазначених вище епізодів визнав.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження видно, що умисні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357 КК України.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Визнання вини, вчинення злочину в неповнолітньому віці, а також відшкодування матеріальної шкоди завданої потерпілій та відшкодування витрат на її лікування місцевий суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого та врахував при призначенні покарання.

Разом з тим колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 не сприяв встановленню особи з якою скоїв інкриміновані правопорушення і критично ставиться до його заяви, що так добре спланований злочин він скоїв із особою про яку нічого не може пояснити.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд вірно визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку групою осіб за попередньою змовою.

При обранні виду та міри покарання, місцевий суд в повній мірі врахував, що ОСОБА_6 вчинено особливо тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який на момент вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім, відношення до вчиненого, повноту усвідомлення незаконності вчинених ним дій, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, його стан здоров`я, матеріальний стан, повне відшкодування матеріальної шкоди потерпілій та повне відшкодування на користь КНП «Чернігівська міська лікарня № 2» витрат на стаціонарне лікування потерпілої, позицію потерпілої та її прохання про пом`якшення йому покарання. За місцем проживання обвинувачений характеризується формально позитивно, за місцем навчання він характеризується посередньо, закінчив 9 класів. На даний час ніде не працює і не навчається. На обліку служби у справах дітей обвинувачений не перебував. Побутові умови проживання сім`ї обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до акту обстеження, є задовільними. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 43/67 від 07.02.2019, ОСОБА_6 виявляє низький рівень інтелектуального розвитку та ознаки емоційно-вольової нестійкості, але таких психологічних властивостей які б мали яскраво виражений характер та могли справляти істотний вплив на його поведінку не виявлено, за своїм психічним станом, на період часу до якого відноситься інкриміноване кримінальне правопорушення, повною мірою міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, клінічних ознак психічного захворювання не виявлено.

Тому, на переконання колегії суддів, призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 417, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги адвоката і обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, а касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4