ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002454 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , не судимого
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2020 року
за участю
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді трьох місяців арешту.
Згідно вироку суду, 28 липня 2018 року, близько 09 год. 10 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу центральних воріт дитячого садочка «Півник», що по вул. Ціолковського, 12 в м. Полтава, діючи умисно, наніс один за одним по одному удару ногою в живіт і в пах та три удари кулаком в голову потерпілому ОСОБА_9 , внаслідок чого спричинив йому легкі тілесні, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Зі змісту зміненої апеляційної скарги обвинуваченого вбачається, що він просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову потерпілого, а саме пом`якшити призначене покарання до 2 місяців арешту та повністю відмовити в задоволенні цивільного позову .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вину він визнає, щиро кається у вчиненому, позитивно характеризується, має сім`ю, яку утримує працюючи на ПП «Ільченко», оскільки дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за однорічною дитиною. Вказує, що тривала ізоляція від суспільства ставить його сім`ю у скрутне матеріальне становище та залишає без засобів до існування.
Під час апеляційного перегляду підтримав свою апеляційну скаргу.
Позиція інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_8 підтримав змінену апеляційну скаргу ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Мотиви суду
У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Оскільки законність і обґрунтованість вироку в частині доведення вини обвинуваченого та кваліфікації його дій за ч.2 ст.125 КК України апелянтом не оскаржується - колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного обвинуваченому покарання ти вирішення цивільного позову.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.
При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, те , що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні непрацюючу дружину та малолітню неповнолітню дитину. Крім того, суд врахував конкретні обставини кримінального провадження, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також висновок органу пробації про існування середнього ризику вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства.
Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином обґрунтував своє рішення щодо необхідності призначення покарання у виді арешту, що фактично підтверджує й сам апелянт.
Водночас, колегія суддів погоджується з доводами обвинуваченого про те, що розмір призначеного покарання є надто суворим.
Так, під час апеляційного перегляду обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що він вже зробив належні висновки щодо своєї протиправної поведінки, повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, щиро розкаявся.
Також колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що його тривала ізоляція від суспільства позбавляє його родину засобів до існування.
Зокрема, колегія суддів враховує, що на даний час на території України оголошено карантин у зв`язку зі спалахом гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Ця обставина об`єктивно позбавляє можливості дружину ОСОБА_6 , яка знаходиться на самоізоляції із малолітньою дитиною вільно пересуватися та без допомоги обвинуваченого забезпечувати необхідним себе й дитину.
З огляду на вище викладене, колегія суддів погоджується із доводами обвинуваченого щодо можливості пом`якшення призначеного йому покарання.
Згідно ч. 1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Разом з тим, хоча ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі ставить питання скасування вироку суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого та ухвалення судового рішення про відмову в його задоволенні , але він жодним чином не обґрунтовує свої апеляційні вимоги та не вказує, в чому саме полягає незаконність вироку суду щодо часткового задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_9 ..
Проте, перевіривши вирок суду в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано, у відповідності з положеннями ч.3 ст. 10 ЦПК України, ч.2 ст. 23, ч.2 ст. 1167 ЦК України, ч.1 ст. 129 КПК України прийняв рішення про часткове задоволення цивільного позову потерпілого.
Зокрема, суд визнавши вину обвинуваченого доведеною, а також враховуючи, що потерпілим надані достатні докази спричинення йому матеріальної шкоди на суму, вказану ним в цивільному позові, суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог потерпілого про заподіяння матеріальної шкоди на суму 13413,15 грн.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції виходив із загального принципу розумності і справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, та обґрунтовано із врахуванням моральних страждань потерпілого дійшов висновку про стягнення на його користь 5000 грн. моральної шкоди.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні лише в частині призначеного покарання.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,408,409,414,418 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 частково задовольнити.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2020 року змінити в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання, визначивши до відбування засудженим покарання у виді двох місяців арешту.

В іншій частині вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4