КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/2375/2020 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Георгієвськ, Ставропільського Краю, Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, без освіти, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,-
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначенотривалістю 60 (шістдесят) днів з моменту затримання підозрюваного, тобто до 15.05.2020 року включно, в межах строку досудового розслідування.
Визначено розмір застави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України у вигляді 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 525 500 (п`ятсот двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.
У разі внесення застави покладенона ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
1. Прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик.
2. Не відлучатися із населеного пункту, за місцем реєстрації, проживання чи перебування без дозволу слідчого, прокурора або суду.
3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.
4. Здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Визначено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді обов`язків 60 днів з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом, в межах строку досудового розслідування.
Згідно ухвали, слідчий суддяврахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останній підозрюється, дані про особу підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків на території України, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, прийшов до висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді прийти до висновку про наявність ризиків, а для їх запобігання, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Також слідчий суддя врахував практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства та відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України до підозрюваного визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою. Не доведено існування хоч одного з перелічених в ухвалі ризиків, що свідчить про незаконність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.Слідчий суддя не навів в ухвалі жодної обставини, яка б обґрунтовувала існування хоч якогось з вказаних ризиків, не послався на жодний доказ. Слідчий суддя не міг зазначити такі обставини та докази в своїй ухвалі, оскільки, в клопотанні слідчого не були обґрунтовані ці ризики та ним не було надано слідчому судді жодного доказу.
Також апелянт зазначає, що слідчий суддя, в порушення ст. 178 КПК України, не прийняв до уваги та в своїй ухвалі не відобразив даних про те, що ОСОБА_7 має місце проживання в Україні - кв. АДРЕСА_2 , що підтверджується наданим договором оренди нерухомого майна, який знаходиться в матеріалах справи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , переніс інфаркт міокарда, потребує медичної допомоги. 30.03.2020 потерпілому ОСОБА_13 повністю відшкодована завдана злочином шкода, що підтверджується відповідною розпискою від 30.03.2020, в якій ОСОБА_13 вказав, що шкода, яка заподіяна злочином, йому повністю відшкодована, просить не застосовувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Таким чином, слідчий суддя необґрунтовано зробив висновок щодо ризику незаконного впливу підозрюваним на потерпілих, свідків шляхом залякування, підкупу чи будь-яким іншим способом.
Крім того апелянт зазначає, слідчий суддя, як і слідчий не повністю встановили особу ОСОБА_7 та в порушення п.18 ч. 3 ст. 42 КПК України не надали можливості скористатися рідною мовою. ОСОБА_7 не розуміє української та частково не розуміє російської мови, оскільки є циганом та розуміє тільки циганську мову.
На обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що захист у судовому засіданні здійснював адвокат ОСОБА_14 , який не роз`яснив ОСОБА_7 строки на оскарження ухвали від 19.03.2020 р. та не подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу. ОСОБА_7 не розуміє українську мову, у зв`язку з чим не мав можливості оскаржити ухвалу від 19.03.2020 в п`ятиденний строк. В свою чергу, адвокат ОСОБА_14 запевнив ОСОБА_7 , що апеляційна скарга буде ним подана, але до теперішнього часу це не відбулося. По телефону родичам ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_14 також повідомив, що подав скаргу на ухвалу від 19.03.2020, що не відповідає дійсності.
Крім того, адвокат ОСОБА_15 ввів в оману його, захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який вступив у справу, запевнивши, що він подав апеляційну скаргу на ухвалу про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу.
Тривалий час він, як захисник ОСОБА_7 , не мав можливості ознайомиться з матеріалами справи, через встановлені міри щодо нерозповсюдження короновірусної інфекції, обмеження руху громадського транспорту. Ухвалу від 19.03.2020 р. він не отримував, нема її також у підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст.117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Наведені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року, колегія суддів вважає поважними, а тому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року, слід поновити.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством день та час, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та невстановлена слідством особа, перебуваючи у с. Стародубське, Будьовського району, Ставропільського Краю, Російської Федерації, вступили у злочинну змову, направлену на шахрайське заволодіння майном громадян України, шляхом обману, у великих та особливо великих розмірах, під приводом продажу антикварних монет з дорогоцінного металу, за попередньою змовою групою осіб. З цією метою ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, розробили злочинний план, який полягав у тому, що перебуваючи на території України, вони підшукають та придбають монети візуально схожі на антикварні монети царської епохи, виготовлені начебто із золота, після чого у м. Києві підшукають особу, яку вводячи в оману в їх справжності, продадуть їх за ціною справжніх.
Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на шахрайське заволодіння майном громадян України шляхом обману, у великих та особливо великих розмірах, під приводом продажу несправжніх антикварних монет з дорогоцінного металу, за попередньою змовою групою осіб, 19 лютого 2020 року, приблизно о 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, з метою підшукування особи, якій можна було б шляхом обману продати несправжні антикварні монети, прибули на територію Києво-Печерської Лаври, що за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 15, при цьому ОСОБА_18 взяв із собою одну несправжню монету. Перебуваючи в приміщенні «Ближніх печер» Києво-Печерської Лаври, ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа познайомились з послушником ОСОБА_13 , якому повідомили завідомо неправдиву інформацію, що вони являються віруючими людьми, мають у власності 150 золотих монет царської епохи, які вони хочуть продати за символічною ціною в сумі 500 000 гривень, віруючій, порядній людині та для підтвердження своїх слів, показали одну несправжню монету.
ОСОБА_13 , будучи введеним в оману в дійсності намірів ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та невстановленої слідством особи, а також будучи впевненим у тому, що вони продають справжні монети погодився їх придбати. Після чого, цього ж дня 19 лютого 2020 року, приблизно о 15 годині 50 хвилин, на громадському транспорті ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , невстановлена слідством особа та ОСОБА_13 приїхали до банку «CreditAgricole Bank», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, де ОСОБА_13 замовив для придбання 150 золотих монет царської епохи, грошові кошти у сумі 500 000 гривень на 21 лютого 2020 року.
21 лютого 2020 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, перебуваючи біля Києво-Печерської Лаври, що за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 15, за попередньою домовленістю зустрілися із ОСОБА_13 , з яким на його автомобілі марки «Hyundai і 20», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 поїхали до відділення банку «CreditAgricole Bank», що за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, де ОСОБА_13 зняв зі свого рахунку грошові кошти в сумі 500 000 гривень. В цей час, згідно заздалегідь розприділених ролей ОСОБА_16 разом із ОСОБА_17 спостерігали за навколишньою обстановкою та у разі небезпеки та викриття їх протиправних дій завчасно повинні були повідомити про це ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , та невстановлену слідством особу. Після чого, перебуваючи в салоні свого автомобіля ОСОБА_13 передав ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та невстановленій слідством особі грошові кошти в сумі 500 000 гривень, як плату за 150 золотих монет царської епохи, які вони залишили в багажнику його автомобіля.
А всього, ОСОБА_18 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та невстановленою слідством особою, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_13 на суму 500 000 гривень, що є великим розміром, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ними на власний розсуд.
Крім того, 21 лютого 2020 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, перебуваючи у невстановленому місці, вступили у злочинну змову, направлену на повторне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 шляхом обману в особливо великих розмірах, під приводом продажу несправжніх антикварних монет з дорогоцінного металу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, на заволодіння чужим майном шляхом обману, в особливо великих розмірах, під приводом продажу антикварних монет з дорогоцінного металу, за попередньою змовою групою осіб, 21 лютого 2020 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, перебуваючи у невстановленому місці, де ОСОБА_16 здійснив телефонний дзвінок до ОСОБА_13 , якому повідомив завідомо неправдиву інформацію, що вони мають у власності 800 золотих монет царської епохи, які вони хочуть продати йому за символічною ціною в 1 000 000 гривень.
ОСОБА_13 , будучи введеним в оману в дійсності намірів ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та невстановленої слідством особи, а також будучи впевненим у тому, що вони продають справжні монети царської епохи виготовлені з дорогоцінного металу, погодився їх придбати та домовилися про зустріч на 13 березня 2020 року на 14 годину 00 хвилин для огляду 800 золотих монет.
13 березня 2020 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_18 та ОСОБА_7 , за попередньою домовленістю зустрілися із ОСОБА_13 біля відділення банку «Credit Agricole Bank», що адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, якому на підтвердження своїх намірів надали не справжні монети, видаючи їх за монети царської епохи виготовлені із золота та срібла, у кількості 800 одиниць. ОСОБА_13 будучи впевненим у тому, що вони продають справжні монети погодився їх придбати та домовився із ними про покупку монет на 17 березня 2020 року.
17 березня 2020 року приблизно о 13 годині 35 хвилин, ОСОБА_18 та ОСОБА_7 , перебуваючи біля відділення банку «CreditAgricole Bank», що за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, за попередньою домовленістю зустрілися із ОСОБА_13 , де ОСОБА_13 передав ОСОБА_18 та ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1 000 000 гривень, як плату за 800 золотих та срібних монет царської епохи, які останні передали ОСОБА_13 . В цей час, згідно заздалегідь розприділених ролей ОСОБА_16 разом із ОСОБА_17 спостерігали за навколишньою обстановкою та у разі небезпеки та викриття їх протиправних дій завчасно повинні були повідомити про це ОСОБА_18 та ОСОБА_7 .
А всього, ОСОБА_18 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та невстановленою слідством особою, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_13 на суму 1 000 000 гривень, що є особливо великими розмірами, після чого, приблизно о 14 годині 05 хвилин були затримані працівниками поліції після отримання грошових коштів від ОСОБА_13 .
17 березня 2020 року ОСОБА_7 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.
18 березня 2020 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.
19 березня 2020 року старший слідчий СВ ВП № 4 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На обґрунтування вимог клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання сторона обвинувачення зазначила, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами. Також слідчий зазначив, що наявні ризики вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на підозрюваних, потерпілих та свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
19 березня 2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено дане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з моменту затримання підозрюваного, тобто до 15.05.2020 року включно, в межах строку досудового розслідування, із одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 525 500.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України. Вагомість наявних доказів підозри вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень доведена прокурором та сумнівів у суду щодо їх достатності, не викликала.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
Також, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на підозрюваних, потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу за матеріалами справи не вбачається, оскільки жоден із більш м`яких, окрім виняткового, запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя місцевого суду встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу в їх сукупності.
На підставі чого, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.
З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання за вчинені злочини, не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання слідчого.
Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 525 500 гривень у національній грошовій одиниці України.
Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочинів у вчиненні яких ОСОБА_7 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.
Доводи захисника про те, що відсутні будь-які докази, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного в їх сукупності, оскільки як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_7 офіційно не працює, тобто суспільно корисною працею не займається, є громадянином іншої держави, Російської Федерації де й зареєстрований. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що слідчий суддя не врахував в порушення ст. 178 КПК України, та не відобразив даних про те, що ОСОБА_7 має місце проживання в Україні - кв. АДРЕСА_2 , є безпідставними, оскільки як вбачається з оскаржуваної ухвали дана обставина була встановлена слідчим суддею. А доводи в частині того, що ОСОБА_7 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 та переніс інфаркт міокарда, не спростовують висновків слідчого судді щодо застосованого запобіжного заходу. Крім того доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою суду не надано. Також слід зазначити, що в умовах слідчих ізоляторів надається медична допомога особам, які цього потребують.
Та обставина, що ОСОБА_7 , відшкодував шкоду потерпілому не є підставою, для скасування оскаржуваної, а може бути в подальшому бути врахована, як пом`якшуюча обставиною в порядку ст. 66 КК України.
Проте, є слушними доводи апеляційної скарги в частині того, що в порушення п.18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваному не надали можливості скористатися рідною мовою, так як ОСОБА_7 не розуміє української та частково не розуміє російської мови, оскільки є циганом та розуміє тільки циганську мову, проте, колегія суддів вважає, що дана обставина не є істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, оскільки під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 , не наполягав на залученні йому перекладача, та зазначив, що йому перекладач не потрібний.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції остаточно дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначенотривалістю 60 (шістдесят) днів з моменту затримання підозрюваного, тобто до 15.05.2020 року включно, в межах строку досудового розслідування.
Визначено розмір застави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України у вигляді 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 525 500 (п`ятсот двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.
У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки які визначені даною ухвалою.
Визначено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді обов`язків 60 днів з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом, в межах строку досудового розслідування, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4