Справа № 466/7091/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Вовчик, Лубенського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 19.08.2019р., приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні залізничної станції «Львів-Підзамче» на вул. Огірковій, 1 у м. Львові, нецензурно лаявся в громадському місці, образливо чіплявся до випадкових перехожих та відвідувачів станції, на законні вимоги працівників воєнізованої охорони залізничної станції «Львів-Підзамче» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 припинити свою хуліганську поведінку не реагував, чим порушував громадський порядок і спокій громадян, у зв?язку із чим, для припинення хуліганських дій ОСОБА_4 , працівниками охорони станції запрошено двох працівників Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які в цей час перебували на службі та чергували за маршрутом №48а на вказаній залізничній станції.

В подальшому, ОСОБА_4 , цього ж дня, приблизно о 18 год. 10 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння на пероні залізничної станції «Львів-Підзамче» на вул. Огірковій, 1 у м. Львові, достовірно знаючи і усвідомлюючи те, що перед ним знаходяться працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , оскільки вони представились йому та були одягнені у формений одяг, на їх законні вимоги припинити свою хуліганську поведінку та на попередження про можливе притягнення до адміністративної відповідальності, у разі продовження такої, не реагував, продовжив нецензурно висловлюватись в сторону поліцейських та, маючи умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, умисно наніс удар кулаком правої руки в ділянку правого ока поліцейському ВП ПП Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області старшому сержанту поліції ОСОБА_6 , внаслідок чого, спричинив йому, відповідно до висновку судово-медичного експерта №760 від 29.08.2019, тілесні ушкодження у вигляді синця та садна в ділянці правого ока, а також закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров?я.

В судовому засіданні прокурором та обвинуваченим подано угоду про визнання винуватості, яка укладена 02.03.2020р. на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України між заступником керівника Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 .
Крім того, потерпілим ОСОБА_6 у відповідності до абзц.5 ч.4 ст.469 КПК України, надано письмову згоду прокурору на укладення такої угоди.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали умови угоди про визнання винуватості. ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить суд затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки вказана угода відповідає вимогам КПК України.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечив проти затвердження угоди про визнання винуватості. Підтвердив свою письмову згоду прокурору на укладеення даної угоди, наданої у формі заяви від 02.03.2020р.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, потерпілого, який дав згоду на укладення такої угоди, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого, чи він розуміє вказані в ч.4 ст.474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Відповідно до угоди про визнання винуватості від 02.03.2020 року обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у скоєнні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст.345 КК України.
Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік зі звільненнням його на підставі ст.75 КК України від призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік відповідає санкції статті за якою кваліфіковано злочин.
Відповідно до угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 може бути звільнений від відбування покарання з у виді обмеження волі з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд, взявши до уваги згоду потерпілого ОСОБА_6 на укладення вказаної вище угоди, встановив, що укладення угоди є добровільним, обвинувачений реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості судом не встановлено.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Процесуальних витрат немає. Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370,373,374,472,474,475 КК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02.03.2020 року на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України, між заступником керівника Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю захисника ОСОБА_5 , з іншого боку,

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальних витрат немає.

Речові докази відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.

Вирок скаладено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_10 -Шумська