Дата документу 27.01.2020 Справа № 554/410/20
Провадження № 1-кс/554/1532/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою дію на Полтавську область прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001317 від 13.12.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0001317 від 13.12.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України.

Підставами для арешту майна прокурор вказує, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001317, в рамках якого встановлено, що працівники ДП «Охтирське лісове господарство», діючи всупереч інтересів служби, зловживаючи своїм службовим становищем, організували вертикально-побудовану схему одержання неправомірної вигоди від покупців лісової продукції (ділової деревини) за її безперешкодний відпуск по заниженій вартості шляхом штучного заниження відповідного класу, без оформлення видаткових документів та поза бухгалтерським та складськими обліками.

Вказані протиправні дії носять системний характер, внаслідок чого розтрачується державне майно.

23.01.2020 року старшим оперуповноваженим УСР в Сумській області ДСР НП України ОСОБА_4 на підставі доручення слідчого проведено огляд промислової території за адресою: вул. Перемоги, 195, м. Охтирка Сумської області, на якій виявлено лісоматеріали хвойних порід (кругляк) загальною кількістю 290 стовбурів (сосна) різного діаметру, 135 з яких позначені бирками чорного кольору. Вказані лісоматеріали вилучені та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , який займає вказану територію.

Як встановлено під час кримінального провадження 290 стовбурів (сосна) придбавались ОСОБА_6 у ОСОБА_7 за готівку (близько 20 кубометрів з яких заниженого класу та близько 40 кубометрів без документального оформлення).

Тож, вилучена під час огляду лісопродукція в кількості 290 стовбурів (сосна) є об`єктом кримінально протиправних дій та може бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку із чим підлягає арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Підстав вважати, що арешт вказаного майна призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах власника, не вбачається.

На підставі викладеного прокурор просить задовольнити заявлене клопотання.

В судове засідання прокурор не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити клопотання.
Власник майна в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти накладення арешту не заперечував.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Встановлено, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001317 від 13.12.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України.
Прокурором доведено, що майно, вилучене під час проведення огляду місця події від 22.01.2020 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу огляду місця події від 22.01.2020 року майно, а саме: лісоматеріали хвойних порід (кругляк) загальною кількістю 290 стовбурів (сосна) різного діаметру, 135 з яких позначені бирками чорного кольору, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою дію на Полтавську область прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001317 від 13.12.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 191 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на лісоматеріали хвойних порід (кругляк) загальною кількістю 290 стовбурів (сосна) різного діаметру, 135 з яких позначені бирками чорного кольору, вилучені 22.01.2020 року під час огляду за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1