ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.05.2020 Справа №607/3430/20

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000318 від 01 лютого 2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, не депутата, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2020 року близько 14 години 00 хвилин у ОСОБА_3 , який перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «ВАЗ» модель 21013, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який знаходився на стоянці, поблизу першого під`їзду будинку № 4 по вул. Тарнавського. в м. Тернополі. Переконавшись у тому, що транспортний засіб марки «ВАЗ» модель 21013, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 знаходиться поблизу першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 30 січня 2020 року, близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_3 зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , і в ході розмови, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання попросив ОСОБА_7 допомогти евакуювати транспортний засіб, на що ОСОБА_7 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_3 , погодився виконати прохання. В подальшому ОСОБА_3 , зателефонував до ОСОБА_8 і в ході телефонної розмови, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, попросив ОСОБА_8 допомогти евакуювати транспортний засіб, на що ОСОБА_8 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_3 погодився виконати прохання. В подальшому ОСОБА_8 приїхав на автомобілі марки CHEVROLET моделі AVEO SF069 Y, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , до першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 , перебуваючи разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які не усвідомлювали злочинних намірів ОСОБА_3 та будучи переконаними, що транспортний засіб марки «ВАЗ» модель 21013, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , належить ОСОБА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме: транспортним засобом марки «ВАЗ» модель 21013, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який знаходився в постійному користуванні ОСОБА_6 та на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, серія НОМЕР_5 належить ОСОБА_9 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, не маючи законних підстав для керування ним, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_10 проник до салону вищевказаного автомобіля, двері якого були не замкнені, після чого не змігши завести двигун, шляхом гнучкого зчеплення, за допомогою буксируваного тросу прикріпив транспортний засіб марки «ВАЗ» модель 21013, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 номер кузова НОМЕР_7 до транспортного засобу марки CHEVROLET моделі AVEO SF069 Y, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 . В подальшому ОСОБА_3 попросив ОСОБА_8 сісти за кермо транспортного засобу марки CHEVROLET моделі AVEO SF069 Y, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 та їхати в напрямку вулиці Микулинецька,106, в м. Тернополі, до автомобільного ринку, на що ОСОБА_8 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_3 погодився виконати прохання, а ОСОБА_7 попросив сісти за кермо автомобіля «ВАЗ» модель 21013, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , на що ОСОБА_7 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_3 погодився виконати прохання. В свою чергу ОСОБА_3 сів на пасажирське сидіння автомобіля марки CHEVROLET моделі AVEO SF069 Y, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 . Згодом ОСОБА_8 за допомогою транспортного засобу марки CHEVROLET моделі AVEO SF069 Y, синього кольору, д.н.з, НОМЕР_3 поїхав в напрямку вулиці Чалдаєва, до проспекту Злуки, там повернув ліворуч, на кільце, об`їхав його і попрямував по проспекту Злуки до вулиці 15 квітня. На перехресті проспекту Злуки і 15 квітня повернув праворуч і поїхав по вул. 15 квітня до «Збаразького кільця», що по вул. Збаразьке кільце, 1 в м. Тернополі. На кільці звернув на 2-й з`їзд і поїхав по вулиці Протасевича в напрямку «Гаївського кільця», що на перехресті вулиць Гайова та вул. Протасевича. З «Гаївського кільця» поїхав по трасі М19, до клеверного мосту, там звернув на вул. Микулинецька і поїхав до автомобільного ринку, що по вул. Микулинецька, 106, в м, Тернополі, при цьому відбуксируючи транспортний засіб марки «ВАЗ» модель 21013, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_7 . В подальшому автомобіль марки «ВАЗ» модель 21013, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_7 залишили на території автомобільного ринку, що по вул. Микулинецька, 106 в м. Тернополі, де ОСОБА_11 реалізував його ОСОБА_12 за 3000 гривень.

Таким чином, для досягнення корисливої мети, не маючи ніякого права та будь-якої згоди від власника транспортного засобу, ОСОБА_3 розпорядився ним на власний розсуд, тим самим незаконно заволодів вищевказаним транспортним, засобом.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_13 , що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом марки «ВАЗ» модель 21013, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 13420 гривень 00 копійок заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_14 на суму 13420 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - у незаконному заволодінні транспортним засобом.

22 травня 2020 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 289 КК України за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочинному діянні, щиро розкаявся.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, із застосуванням положення ст. 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_3 , який просить суд затвердити угоду про примирення, а також позицію прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди та потерпілого ОСОБА_6 , який повністю підтримує укладену угоду про примирення, матеріальних претензій не має, що викладено ним у поданій заяві, вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про примирення від 22.05.2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 та визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України за викладених в угоді обставин та враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілої сторони, зважаючи на добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обтяжуючих покарання обставин, із врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити узгоджений сторонами більш м`який вид основного покарання, не зазначеного в санкції частини 1 статті 289 КК України на підставі ст. 69 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

У кримінальному провадженні згідно постанови слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_15 від 10.02.2020р. визнано речовим доказом: металеву табличку з надписами «ВАЗ; АВТОМОБИЛЬ AUTOMOBILE; XTA210130G4762415; VARIANT; 0,15; ДВИГАТЕЛЬ; ENGINE; 2101; СДЕЛАНО В СССР; ДЛЯ ДЕТАЛЕЙ; 4677485; ГОД 1986», яка упакована в спецупакування № EXP 0175145, яку слід повернути потерпілому, два державні номерні знаки з надписом: «496-96 ТІ; 20», які упаковані у спецупакування № INZ4017674 та передані на зберігання потерпілому, слід залишити в останнього після вступу вироку в законну силу.

Також, постановою слідчого від 03.02.2020р. в рамках кримінального провадженні визнано речовим доказом компакт-диск «Аxent» DVD-R 4,7 Gb №CPDR47G-CSMWP03-1239 L307, №PSP330XD10104722, на якому міститься відеозаписи подій, що мали місце 30.01.2020р. Зазначені докази слід залишити при матеріалах кримінального провадження після вступу вироку в законну силу.

У справі наявні судові витрати, які складаються із витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи від 14.02.2020р. №6/2-32/20 в сумі 471,03 грн., які слід стягнути із обвинуваченого в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи в межах даного кримінального провадження.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 22 травня 2020 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями узгоджене сторонами покарання на підставі ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп. в дохід держави.

Речові докази:

-металеву табличку з надписами «ВАЗ; АВТОМОБИЛЬ AUTOMOBILE; XTA210130G4762415; VARIANT; 0,15; ДВИГАТЕЛЬ; ENGINE; 2101; СДЕЛАНО В СССР; ДЛЯ ДЕТАЛЕЙ; 4677485; ГОД 1986» яка упакована в спец упакування № EXP 0175145, після набрання вироком законної сили, слід повернути потерпілому - ОСОБА_6 ;

-два державні номерні знаки з надписом: «496-96 ТІ; 20», які упаковані у спец упакування № INZ4017674 та передані на зберігання ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили, залишити на зберіганні в останнього;

-компакт-диск «Аxent» DVD-R 4,7 Gb №CPDR47G-CSMWP03-1239 L307, №PSP330XD10104722, на якому міститься відеозаписи подій, що мали місце 30.01.2020р. слід залишити при матеріалах кримінального провадження пісдя вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи від 14.02.2020р. №6/2-32/20 в сумі 471 (чотириста сімдесят одну) гривню 03 коп. в користь держави після вступу вироку в законну силу.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1