28.05.2020
Справа № 359/1801/20
Провадження № 1-кп/359/1801/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000288, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2020, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: 12.06.2009 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 на строк 3 роки, 26.05.2010 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, 14.07.2015 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, 13.03.2018 ухвалою Ірпінського міського суду на підставі ст. 81 КК України, звільнений умовно-достроково, на невідбутий термін 6 місяців 24 дні, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , будучи неодноразово судимим, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив злочин за наступних обставин.

07 лютого 2020 о 01 год. 11 хв., у ОСОБА_5 , який перебував поряд з будинком АДРЕСА_3 , належному ОСОБА_6 , виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.

У той же час ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення на рахунок чужого майна, підійшов до вікна будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , впевнившись та усвідомивши, що за його діями не спостерігають сторонні особи, скориставшись сприятливими умовами для реалізації свого умислу, шляхом часткового демонтажу метало пластикового вікна, незаконно проник до вказаного будинку, звідки намагався таємно викрасти газовий настінний котел фірми «PROTHERM», марки «Рись 23,5 кВт», загальною вартістю, згідно рахунку №БР-0003670/БР від 28 серпня 2019, 11348 грн. 19 коп. та електричний настінний котел фірми «PROTHERM», марки «Скат 9КЕ/14», загальною вартістю, згідно рахунку №БР-0003671/БР від 28 серпня 2019, 15045 грн. 68 коп., але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, у зв`язку зі спрацюванням сигналізації в будинку, після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину втік.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчинені злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Щиро розкаявся та показав, що він дійсно 07.02.2020 о 01 год. перебував в м. Бориспіль Київської області, де обпалював кабелі від ізоляції. З`явилася думка вчинити крадіжку будь-якого майна із будинком АДРЕСА_3 , де він поряд знаходився. Проник у вказаний двір, підійшов до вікна будинку, яке було не замкнене та проник до вказаного будинку. Намагався викрасти два газових настінних котли, але в будинку спрацювала сигналізації і він втік. Його наздогнали працівники охорони і привезли до вказаного будинку. У вчиненому діянні кається, просив суд суворо не карати, зобов`язався в подальшому не вчиняти подібного.

У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує речові докази та судові витрати, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Суд при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у не закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у житло.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає правильною.

Майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало у його власності чи законному володінні. ОСОБА_5 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулося протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим таємно, тому воно визначається як крадіжка. ОСОБА_5 досягнув віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачений усвідомлював, що майно, яким він протиправно заволодівав, було для нього чужим, і він не мав права на нього. ОСОБА_5 усвідомлював суспільно небезпечний характер його діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнув обернути чуже майно на свою користь. З причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_5 не вчинив усіх дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Незавершеність об`єктивної сторони злочину є вимушеною. Обвинуваченим не доведено злочин до кінця не за власною ініціативою, а з причин, які не залежали від його волі. Так, на момент скоєння кримінального правопорушення обвинувачений перебуваючи у середині житла, почувши звуки сигналізації був змушений зникнути із місця вчинення злочину, залишивши викрадене майно на місці злочину. Тобто існували обставини, які зашкодили закінчити злочин всупереч докладеним зусиллям обвинуваченого. Тому в діяннях обвинуваченого наявні ознаки незакінченого замаху на вчинення злочину. Злочин є незакінченим.

У пункті 7 ППВСУ «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010 зазначено, що передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки. Якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Разом з цим, обвинувачений повторно вчинив злочин проти власності. Як роз`яснив Пленум ВСУ України у постанові від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» з п. 20 вбачається, що відповідно до п. 1 примітки до статті 185 КК повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК. Тому враховуючи все зазначене, в діяннях ОСОБА_5 міститься ознаки повторності.

Обвинувачений вчинив злочин з проникненням в житло потерпілого. Умисел на викрадення чужого майна у нього виникало ще до проникнення в житло. Відповідно до п.7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за частиною третьою статті 185, частиною третьою статті 186, частиною третьою статті 187 КК України. Додатково за статтею 162 КК України такі дії кваліфікувати не потрібно.

Суд дійшов до переконання, що обвинувачений повинен бути засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за умисні дії, які виразилися у не закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у житло.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає його щире каяття та те, що своїми послідовними показаннями сприяв судовому слідству.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, так як був засуджений за ч.2 ст.309 КК України, яка не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Аналізуючи данні обставини при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, а саме: 12.06.2009 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 на строк 3 роки, 26.05.2010 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, 14.07.2015 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. Ухвалою Ірпінського міського суду від 13.03.2018, на підставі ст. 81 КК України, звільнений умовно-достроково, на невідбутий термін 6 місяців 24 дні. По місцю проживання та відбуття покарання характеризується посередньо. Одружений, має на утримані двох малолітніх дітей, 2008 р.н. Офіційно не працює. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. До адміністративної відповідальності не притягувався.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпілим цивільний позов до обвинуваченого не пред`явлено, що свідчить про відсутність у потерпілої сторони претензій до обвинуваченого морального чи матеріального характеру.

Разом з тим, суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки викраденим майном обвинувачений не встиг розпорядитися на власний розсуд, а не повернув його потерпілим.

Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочини, відповідно до ст. 12 КК України.

З урахуванням викладеного вище, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, відсутність у сторони потерпілої до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України належить призначити покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки.

Разом з тим, враховує фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого. Суд враховує, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на три роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Запобіжний захід не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, 75-76, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді позбавлення волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Іспитовий строк ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - на користь Держави України - 1413 гривень 09 копійок, процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Речовий доказ: 1 (один) молоток з чорно-червоною ручкою; 7 (сім) викруток різних за розміром та формою ( дві з червоно-чорними ручками, одна з синьо-чорною ручкою, дві з жовто-чорними ручками, одна з помаранчево-чорною ручкою, одна з синьо-помаранчево-чорною ручкою); 1 (одна) металева насадка до перфоратора; 1 (одна) пластикова коробка з розеткою білого кольору; 1 (один) розкладний ніж; 1 (один) металевий розвідний ключ, срібного кольору; 1 (одна) металева кирка, з жовтою ручкою; 1 (один) змоток кабелю, білього кольору; поліетиленовий пакет «АТБ»; 2 (два) змотки малярного скотча; 1 (одні) пасатижі з синьою ручкою; 1 (одні) кусачки по металу з ручкою жовтого кольору- залишити власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Засудженим, в той же строк та в такому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1