Справа № 455/436/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1661/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченої: ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченої адвоката: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Добромиль Старосамбірського району Львівської області, тимчасово проживаючої по АДРЕСА_1 , громадянки України, із неповною базовою загальною середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, невійськовозобов`язаної, неодноразово судимої, останній раз вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 29 травня 2015 р. за ч.2 ст. 185, ч.1 ст.395, ст.70, ч.1 ст.71, ст.72 КК України на 2 (два) роки 2 (два) місяці позбавлення волі, звільненої з місць позбавлення волі 27 червня 2017 р.,

на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 листопада 2019 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначено їй покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченою ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту її затримання з 11 січня 2019 р.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу залишено без змін тримання під вартою, але не довше ніж на 60 днів, тобто до 19 січня 2020 р.

Речові докази, а саме: 4 (чотири) кухонні ножі, 2 (два) чоловічі светри, вирізка з наволочки, які поміщенні в три картонні коробки та один паперовий пакет та зберігаються в камері зберігання Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області згідно квитанції №978, постановлено знищити.

За вироком суду ОСОБА_7 11.01.2019 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку АДРЕСА_1 , де тимчасово проживає, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла ОСОБА_9 один удар ножем в спину, справа, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого в плевральну порожнину справа ножового поранення грудної клітки по заднє-пахвинній лінії справа з пошкодженням верхньої долі правої легені, що ускладнилося правобічним гемотораксом (крововиливом у плевральну порожнину справа), які згідно висновку експерта відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Вказаний вирок оскаржено обвинуваченою ОСОБА_7 , яка в поданій апеляційній скарзі стверджує про необґрунтованість вироку суду і ухвалення такого з порушенням норм процесуального права. Так, на думку апелянта, проведена у справі експертиза (яка саме не зазначено) є сфабрикованою. Крім цього, обвинувачена стверджує, що на момент вчинення злочину у неї в руках був кухонний ніж з ручкою світло-морквяного кольору, однак, цей ніж їй не пред`являли, натомість пред`явили подібний ніж із свинячою кров`ю. Обвинувачена наполягає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в проведенні повторної експертизи та не надав їй відеозаписів судових засідань. У зв`язку з наведеним обвинувачена ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок скасувати.

До початку розгляду справи від потерпілого ОСОБА_9 надійшла розписка, датована 15 січня 2020 р., у якій ним підтверджено достовірність показань, наданих суду першої інстанції, а також висловлюється згода з мірою покарання, обраною обвинуваченій, та викладено прохання про відхилення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та залишення оскаржуваного вироку без змін.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 та в її інтересах адвоката ОСОБА_8 на підтримання поданої апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_6 із обґрунтуванням законності та вмотивованості оскаржуваного вироку, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи, зібраними та перевіреними в судовому засіданні суду першої інстанції доказами винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, доведена повністю.

Так, будучи допитаною місцевим судом, ОСОБА_7 визнала, що в день вчинення злочину близько 10 год. 30 хв. вона, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та батько останнього спільно вживали спиртні напої. В подальшому між нею та потерпілим у приміщенні кухні відбулась сварка, в ході якої вона, тримаючи в руках ніж, яким різала цибулю, нанесла один удар в спину ОСОБА_9 з правої сторони.

Наведені показання обвинуваченої повністю підтверджені потерпілим ОСОБА_9 , який у суді першої інстанції ствердив, що 11 січня 2019 р. ОСОБА_7 ображала його батька ОСОБА_11 , він за нього заступився, однак, отримав від ОСОБА_7 удар ножем в спину. Після цього його забрали у лікарню, де було проведено операцію.

Свідок ОСОБА_11 пояснив місцевому суду, що ОСОБА_7 тимчасово проживала у його будинку. 11 січня 2019 р. він, його син ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 розпивали спиртні напої у кімнаті. Незабаром, коли він із сином пішли відпочити в кухню, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 прийшли до них і почали вимагати гроші на горілку, на що він заперечив. У відповідь ОСОБА_7 почала його ображати, за нього вступився син, тоді ОСОБА_7 взяла ніж і вдарила ОСОБА_9 спочатку в руку, а потім у спину, після чого потекла кров і син не міг дихати.

Свідок ОСОБА_12 дав показання про те, що є сусідом ОСОБА_11 і останній в день вчинення злочину повідомив йому про заподіяння обвинуваченою ОСОБА_7 ножового удару сину ОСОБА_13 . Також свідок повідомив, що був присутнім при огляді місця події і бачив кров на кухні, де стався конфлікт.

Наведені показання учасників кримінального провадження є логічними, послідовними, не містять суперечностей та підтверджуються іншими здобутими і перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, згідно рапорту чергового Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області від 11 січня 2019 р. у цей день о 12 год. 48 хв. по телефону «102» надійшло повідомлення від лікаря швидкої медичної допомоги Коросенського про те, що 11 січня 2019 р. о 12 год 45 хв. по вул. Залізничній, 1, у м. Хирові співмешканка завдала ножове поранення громадянину Стеницькому (т.2 а.с.10).

В матеріалах справи наявна також заява потерпілого ОСОБА_9 від 13 січня 2019 р., в якій заявник зазначив про те, що 11 січня 2019 р. він зазнав ножового поранення і чітко вказав на ОСОБА_14 , як на особу, що вчинила злочин (т.2 а.с.15).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11 січня 2019 р. у будинку по АДРЕСА_1 виявлено та вилучено наволочку зі слідами речовини бурого кольору, два чоловічі светри зі слідами речовини бурого кольору, 4 кухонні ножі (т.2 а.с.16-18).

Згідно висновку судово-медичного експерта Старосамбірського відділення ЛОБСМЕ №13 від 15 січня 2019 р. у ОСОБА_9 виявлено проникаюче ножове поранення в плевральну порожнину справа з пошкодженням верхньої долі правої легені, що ускладнилося правобічним гемотораксом, вказані ушкодження утворилися від дії колюче-ріжучого предмету, вістря ножа, по давності утворення можуть відповідати 11 січня 2019 р. та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, яке являється небезпечним для життя в момент його заподіяння (т.2 а.с.26, 27).

Визнання обвинуваченою своєї винуватості в суді першої інстанції і незаперечення нею в поданій апеляційній скарзі факту вчинення злочину в сукупності із наведеними вище доказами не дають підстав колегії суддів сумніватися в правильності висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого їй суспільно небезпечного діяння.

Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченої доводи наведеного не спростовують.

Так, що стосується знаряддя вчинення злочину, то з протоколу огляду місця події від 11 січня 2019 р. слідує, що з будинку, у якому заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_9 слідчим вилучено 4 ножі: два з чорною рукояткою, один з помаранчевою та один з червоною (т.2 а.с.16-18). Усі вони постановою слідчого від 06 березня 2019 р. визнані речовими доказами у справі (т.2 а.с.62).

В судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_7 , визнавши, що вдарила ОСОБА_9 ножем, водночас ствердила, що не пам`ятає якого кольору була ручка даного ножа. Не могли цього згадати також потерпілий ОСОБА_9 і свідок ОСОБА_11 .

Згідно висновку експерта №26/2019-мк від 05 березня 2019 р. при проведенні судово-медичної експертизи одягу потерпілого ОСОБА_9 виявлено колото-різані пошкодження, які могли бути заподіяні будь-яким із чотирьох ножів, наданих на експертизу (т.2 а.с.54-59).

Крім цього, судово-медичним експертом у висновку №13 від 15 січня 2019 р. констатовано, що у зв`язку із наданням медичної допомоги потерпілому та ушивання рани висловитися про форму та будову травмуючого предмету не представляється можливим (т.2 а.с.26, 27).

Отже, з наведеного слідує, що в ході досудового слідства вичерпано усі можливості для встановлення конкретного ножа, яким ОСОБА_7 заподіяла тілесні ушкодження ОСОБА_9 . Експертним шляхом встановлено, що знаряддям вчинення злочину міг бути будь-який із ножів, визнаних речовим доказом у справі. Відсутність експертних можливостей чітко ідентифікувати з числа наявних ніж, який тримала ОСОБА_7 в руках на час вчинення злочину, не спростовує доказів винуватості обвинуваченої та не може узалежнювати від цього факту висновки про доведеність її вини.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими висловлені обвинуваченою в ході апеляційного розгляду зауваження до висновку судово-медичної експертизи, яким констатовано наявність в потерпілого тяжких тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 поставила під сумнів ушкодження легень в ОСОБА_9 і припустила можливість отримання останнім тілесних ушкоджень меншого ступеня тяжкості. Однак, такі зауваження нічим не підтверджені і є домислами самої обвинуваченої. Апеляційна інстанція критично оцінює позицію обвинуваченої щодо проведеної судово-медичної експертизи з визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_9 , оскільки з висновку такої експертизи (т.2 а.с.26, 27) вбачається, що такий є логічним, науково обґрунтованим і чітким. Викладені в ньому висновки не допускають різнобічного трактування, однозначні і категоричні. Будучи допитаним в суді першої інстанції, судовий експерт ОСОБА_15 підтримав свій висновок.

Також місцевим судом допитувався лікуючий лікар потерпілого ОСОБА_16 , який в судовому засіданні дав показання про те, що 11 січня 2019 р. ОСОБА_9 був доставлений в лікарню у тяжкому стані, у нього було діагностовано пошкодження легені, у зв`язку з чим розвинувся пневмоторакс, тобто вихід повітря з легені у порожнину.

На переконання апеляційного суду, наведеним повністю спростовуються доводи обвинуваченої про будь-які сумніви в характері чи ступені тяжкості завданих потерпілому тілесних ушкоджень. А тому, підстави для проведення повторної експертизи у даному випадку відсутні.

Не можуть бути визнані спроможними також твердження обвинуваченої про непред`явлення їй місцевим судом технічного запису судового засідання, адже, як слідує з матеріалів справи, із відповідною заявою вона до суду не зверталася та жодної ініціативи щодо ознайомлення з таким записом не проявляла.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то таке визначене з урахуванням вимог ст.65 КК України. При цьому вірно взято до уваги тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, характер вчиненого, зокрема спрямованість злочинних дій на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння , а також дані про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується негативно, суспільно-корисною працею не займається, раніше неодноразово притягалася до адміністративної та кримінальної відповідальності (т.1 а.с.59, 65, 66, 170-172). З урахуванням наведених обставин обвинуваченій ОСОБА_7 призначене покарання, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Перевиховання обвинуваченої без ізоляції від суспільства за даних умов неможливе. При цьому, судом правильно враховано визнання вини обвинуваченою обставиною, що пом`якшує її відповідальність, а тому, зважаючи на це та прощення обвинуваченої потерпілим, який претензій до неї не має, зробив вірний висновок про можливість призначення ОСОБА_7 міри покарання практично на рівні мінімальної межі, визначеної санкцією ч.1 ст.121 КК України. Підстав для пом`якшення такого покарання в ході апеляційного розгляду справи не встановлено.

Також колегією суддів не виявлено порушень вимог законодавства при постановленні судом першої інстанції вироку щодо ОСОБА_7 , які б могли бути підставою для скасування чи зміни такого.

А тому, враховуючи викладене та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 листопада 2019 р., постановлений щодо неї за ч.1 ст.121 КК України, без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4