Справа № 635/5902/16-к
Провадження № 1-кп/635/517/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2020 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі прокурора ОСОБА_2 ,
захисника адвоката ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об?єднаних кримінальних проваджень № 0002331 від 11.06.2016 року та № 0001537 від 26.07.2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, має на утримання малолітню доньку, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що відбуває покарання за вироком Полтавського апеляційного суду від 11 березня 2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років і 6 міс. позбавлення волі,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України,
УСТАНОВИВ:
суд визнає доведеним, що 10 червня 2016 року приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 , діючи повторно, маючи умисел на вчинення умисного, корисливого злочину, попередньо домовившись та розподіливши ролі з іншою особою, матеріали справи стосовно якої виділені в окреме провадження, знаходячись в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 шляхом відкриття вхідних дверей тамбуру, які на той момент не були зачинені на ключ, натиснувши на ручку вказаних дверей, проникли спочатку до тамбуру, а далі відшукавши на вішалці в одязі власників житла ключі від квартири за допомогою них відкрили вхідні двері до квартири АДРЕСА_3 , та проникли до неї. Далі виконуючи свою роль ОСОБА_4 пройшов до кімнат квартири належної ОСОБА_5 для відшукання майна з метою його таємного викрадення, а інша особа, матеріали справи стосовно якої виділені в окреме провадження, залишився коло дверей тамбуру спостерігати за навколишньою обстановкою. ОСОБА_4 скориставшись тим, що в квартирі відсутні господарі, в коридорі на тумбочці з двох гаманців та вази таємно викрав грошові кошти в сумі 380 гривень. Окрім того, в тамбурі на полиці для взуття інша особа, матеріали справи відносно якої виділені в окреме провадження, разом з ОСОБА_4 таємно викрали кросівки чоловічі фірми «Адідас» вартість яких складає 40,00 гривень. Далі ОСОБА_4 разом з іншою особою, матеріали справи стосовно якої виділені в окреме провадження, з місця злочину зникли та обернули викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним за власним розсудом, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 420,00 гривень.
Крім того, ОСОБА_4 10 червня 2016 року приблизно о 22 годині 45 хвилин перебував поблизу будинку № 32 по вул. Ярославській м. Харкова, де помітив раніше йому незнайому ОСОБА_6 , яка стояла поблизу вказаного будинку, а на шиї у неї він помітив золотий ланцюжок з хрестиком. Саме в той час у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме золотого ланцюжка з хрестиком, належного ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 спочатку підійшов до ОСОБА_6 та, намагаючись відволікти пильність останньої, спитав її, як проїхати до вул. Космічної. У відповідь на це ОСОБА_6 , нічого не підозрюючи, почала пояснювати йому, як проїхати на вул. Космічну. Надалі ОСОБА_4 , будучи впевненим у тому, що відволік пильність ОСОБА_6 , діючи зненацька для останньої, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, правою рукою схопив її золотий ланцюжок та, використовуючи свою фізичну перевагу, в цілях доведення злочину до кінця, одним рухом зірвав його у неї з шиї разом із золотим хрестиком. Таким чином, він виконав всі дії, які вважав за необхідне для заволодіння майном ОСОБА_6 . Відразу після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь майно потерпілої, а саме: золотим ланцюжком вагою 4,03 грама, 585 проби, вартістю 2347 грн. 51 коп. та золотим хрестиком вагою 1 грам, 583 проби, вартістю 580 грн. 52 коп. з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд. В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2928 грн. 03 коп.
Крім того, 11 червня 2016 року приблизно о 04 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на вчинення повторного, умисного, корисливого злочину попередньо домовившись та розподіливши ролі з іншою особою, матеріали справи стосовно якого виділені в окреме провадження, знаходячись в багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_2 шляхом відкриття вхідних дверей, які на той момент не були зачинені на ключ, натиснувши на ручку вказаних дверей, проникли до квартири АДРЕСА_3 належної ОСОБА_7 . Далі виконуючи свою роль ОСОБА_4 пройшов до кімнат квартири для відшукання майна з метою його таємного викрадення, а інша особа, матеріали справи стосовно якої виділені в окреме провадження, залишився коло дверей спостерігати за навколишньою обстановкою. В цей час від шуму прокинулася господарка квартири ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_4 не бажаючи припиняти спільні з іншою особою, матеріали справи стосовно якої виділені в окреме провадження, злочинні дії, застосував до ОСОБА_7 насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме: розпилив їй в очі з балончику сльозогінний газ, після чого, діючи повторно, відкрито заволодів зарядним пристроєм до мобільного телефону належного ОСОБА_7 вартість якого складає 100,00 гривень Далі інша особа, матеріали справи стосовно якої виділені в окреме провадження, разом з ОСОБА_4 з місця злочину зникли, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду та обернули викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним за власним розсудом, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 100,00 гривень.
Суд визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений щиро каявся, повністю визнав свою вину, дав показання про події злочину так, як це указано у вироку суду, не оспорював зібрані в кримінальному провадженні докази, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів в судовому засіданні в повному обсязі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого та мають інформацію про зберігання речових доказів та вартість експертних досліджень.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно та за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкі злочини, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, обставиною, що пом?якшує покарання суд визнає щире каяття.
Судом враховуються особа обвинуваченого, який характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утримання малолітню дитину, відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення аналогічного злочину.
З урахуванням наведеного суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, призначивши остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, обмежившись строком, який на день ухвалення вироку ОСОБА_4 фактично відбув, оскільки такий строк позбавлення волі є значним і достатнім для його виправлення та досягнення менти покарання. Зарахування строку тримання під вартою в строк відбування покарання, необхідно проводити за правилами ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року та враховувати вирішення цього питання вироком Полтавського апеляційного суду від 11 березня 2019 року, повністю зарахувавши в строк покарання за цим вироком строк покарання, відбутого за вироком Полтавського апеляційного суду. При цьому на період відбування покарання за вироком Полтавського апеляційного суду з 11 березня 2019 року по 19 червня 2019 року зазначений закон від 26.11.2015 року свою дію не розповсюджує, оскільки цей строк підлягає зарахуванню за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
На підставі ст. 100 КПК України речові докази необхідно продовжити зберігати в матеріалах виділеного кримінального провадження стосовно іншої особи, зазначеної у цьому вироку суду.
На підставі ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов?язані із залученням експерта в сумі 792 гривень 34 коп.
Керуючись ст. ст. 7, 369-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, визначивши ОСОБА_4 міру покарання за сукупністю злочинів у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком суду та вироком Полтавського апеляційного суду від 11 березня 2019 року, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 7 (семи) років 7 (семи) місяців 26 (двадцять шість) днів позбавлення волі.
Строк відбування покарання за цим вироком рахувати з 23 червня 2020 року.
ОСОБА_4 зарахувати в строк відбування покарання строк тримання під вартою в період з 22 січня 2015 року по 8 травня 2015 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, а також з 13 червня 2016 року по 02 листопада 2018 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, а також строк відбування покарання за вироком Полтавського апеляційного суду у виді позбавлення волі з 11 березня 2019 року по 19 червня 2019, а також строк перебування в ДУ Харківський слідчий ізолятор під час розгляду даного кримінального провадження з 20 червня 2019 по 23 червня 2020 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

На підставі ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України ОСОБА_4 звільнити від подальшого відбування покарання в зв?язку із повним відбуттям строку покарання, призначеного чим вироком суду, звільнивши ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.
Речові докази зберігати у кримінальному провадженні, відділеному щодо іншої особи, зазначеної в обвинувальних актах.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов?язані із проведенням судової експертизи в сумі 792 (сімсот дев?яносто дві) гривень 34 коп.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_1