Справа № 584/993/19
Провадження №1-кп/584/16/20
УХВАЛА

16.01.2020 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000151 від 22.05.2019,

встановив:

10.07.2019 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в ньому зазначено, що ухвалою Путивльського районного суду від 11.10.2017 по справі № 584/1132/17 в кримінальному провадженні № 0000367 на автомобіль «Geely» синього кольору, номер рами НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладено арешт.

Ухвалою Путивльського районного суду від 26.10.2017 по справі № 584/1132/17 в кримінальному провадженні № 0000367 арешт автомобіля «Geely» синього кольору, номер рами НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Путивльського районного суду від 11.10.2017, скасовано частково. Вказаний автомобіль передано обвинуваченому ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, без права передання іншим особам. Вказана ухвала набрала законної сили 26.10.2017.

04.05.2018 обвинувачений ОСОБА_4 умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної ухвали суду та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання ухвали суду щодо зберігання автомобіля без права передання іншим особам, маючи реальну можливість її виконати, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продав відповідно до договору купівлі-продажу вказаний автомобіль ОСОБА_6 , таким чином умисно не виконавши ухвали суду, що набрала законної сили.

Таким чином, виходячи зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, який було вчинено ним внаслідок укладення договору купівлі-продажу вказаного автомобіля.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, з підстав, викладених у поданому ним письмовому клопотанні від 22.07.2019, а також звертав увагу суду на те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до змісту обвинувального акту було вчинено на території Ковпаківського району м. Суми, за місцем укладення договору купівлі-продажу автомобіля від 04.05.2018, тому розгляд справи Путивльським районним судом Сумської області є незаконним, оскільки вказана справа не підсудна вказаному суду.

Зокрема, у поданому клопотанні захисник зазначав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені невірно, а саме: згідно обвинувального акту ОСОБА_4 не виконав ухвалу Путивльського районного суду від 26.10.2017 по справі № 584/1132/17 у кримінальному провадженні № 0000367 від 04.10.2017 про часткове задоволення клопотання про скасування арешту майна. В результаті чого він обвинувачується в умисному невиконанні ухвали суду, що набрала законної сили.

Натомість, 26.10.2017 ухвала була винесена не судом, як невірно зазначено в обвинувальному акті, а слідчим суддею за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні у порядку судового контролю за досудовим розслідуванням, процедура винесення якої передбачена окремою главою КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідно до ч. 2 ст. 21 та ст. 533 КПК України не належать до обов`язкових судових рішень, які підлягають безумовному виконанню на всій території України та не є предметом злочину за ч.1 ст. 382 КК України. З огляду на те, що в обвинувальному акті як в описовій частині так і в формулюванні обвинувачення, невірно зазначений предмет злочину замість «ухвали слідчого судді» - «ухвала суду», необхідно повернути обвинувальний акт стороні обвинувачення, для зазначення в ньому вірної назви рішення суду, яке не було виконано обвинуваченим, оскільки за умисне невиконання ухвали слідчого судді взагалі не передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 382 КК України.

Крім того, обвинувальний акт не містить чіткого викладення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які згідно положень ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. Так, в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені неповно, а саме: не вказано, коли саме ОСОБА_4 вчиняв дії, спрямовані на невиконання ухвали слідчого судді із зазначенням часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та не містить посилання на конкретні час та місце вчинення дій, які утворюють склад злочину. Також органом досудового розслідування не доведені мотив і мета вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Відсутність в обвинувальному акті належного викладу фактичних обставин правопорушення є перешкодою для призначення судового розгляду на підставі такого обвинувального акту.

Також правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та правильного предмету в умисному невиконанні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Таким чином, розгляд справи без передбаченого законом вірного формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням предмета злочину, місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

Крім того, вказаний недолік обвинувального акту не дає можливості обвинуваченому знати суть обвинувачення і належним чином підготуватися до захисту в суді від висунутого обвинувачення та тим самим позбавляє обвинуваченого ОСОБА_4 права на ефективний захист.

Оскільки при складанні обвинувального акту стороною обвинувачення були допущені вищевикладені порушення, то обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Заслухавши думку прокурора, який зазначив, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено відповідно до вимог чинного законодавства, а справа підсудна Путивльському районному суду Сумської області, обвинуваченого та захисника, які підтримали клопотання, суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 22.08.2019 було відмовлено у задоволенні подання т.в.о. голови Путивльського районного суду Сумської області про визначення підсудності у даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, як вбачається зі змісту вказаної ухвали суду апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні вказаного подання, колегія суддів зазначила, що встановлене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_4 не містить даних про місце укладення договору купівлі-продажу автомобіля, а висновки суду першої інстанції про непідсудність кримінального провадження є передчасними, оскільки суд на стадії підготовчого судового засідання фактично вдався до оцінки обставин вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: 1) у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд; 2) у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Таким чином, встановлене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не містить даних про місце укладення договору купівлі-продажу автомобіля, внаслідок укладення якого відповідно до змісту обвинувального акту обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, а також обвинувальний акт не містить і даних про те, що місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що зі змісту обвинувального акту неможливо встановити місце вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , то суд позбавлений можливості вирішити питання про те, чи підсудне дане кримінальне провадження Путивльському районному суду Сумської області.
Відповідно до положень ст.ст. 412, 438 КПК України порушення правил підсудності тягне безумовне скасування судового рішення відповідно судом апеляційної та касаційної інстанції.
В силу вимог п. 1 ч.1 ст. 34 КПК України вирішення питання щодо передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, у зв`язку з його надходженням до суду з порушенням правил територіальної підсудності, можливе лише до початку судового розгляду.
Зокрема, відповідно до п. 4 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Таким чином, в силу приписів ст.ст. 91, 337, 374 КПК України час та місце вчинення злочину підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а за результатами розгляду справи у разі визнання особи винуватою суд зобов`язаний зазначити у вироку суду формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця та часу вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, відсутність у обвинувальному акті відомостей про місце вчинення кримінального правопорушення унеможливлює винесення судом законного рішення у даній справі.
Інші ж доводи сторони захисту, викладені у поданому клопотанні, не можуть бути визнані судом належною підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109, 291, 314, 372 КПК України, суд,

ухвалив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000151 від 22.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_1