Справа № 487/1356/20
Провадження № 1-кс/487/2930/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000193 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
30.04.2020 року слідчий Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 21.02.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000193 звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене у ході проведення огляду території військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває у оперативному віданні (володінні) ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишній ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та у користуванні військової частини НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме: фортифікаційна споруда «Панцир-2 ПУ», у кримінальному провадженні № 0000193 від 21.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України.

Підставою звернення стало те, що вилучене майно в ході обшуку може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або перетворене, у зв`язку з чим виникла необхідність в накладені арешту на майно для забезпечення його збереження.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Однією із засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України, є диспозитивність, яка полягає зокрема у тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч.ч. 1, 3 статті 26 КПК України.).

Враховуючи той факт, що слідчий просив про розгляд справи без його участі, але дане питання не врегульоване нормами КПК України, на підставі частини 6 статті 9 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі слідчого на підставі його заяви.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Третім слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 21.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється прокуратурою Кіровоградської області.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 425 КК України (в редакції станом на 2014 рік) - недбале ставлення військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки., що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.01.2014 відповідно до наряду № 343/3/19 Квартирно-експлуатаційний відділ АДРЕСА_1 передав Одеському ОВК ( ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 фортифікаційну споруду « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що підтверджується повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.01.2014 №1.

Разом з тим, проведеним Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України аудитом відповідності фінансово-господарської діяльності ІНФОРМАЦІЯ_6 виявлено відсутність фортифікаційної споруди «Панцирь-2ПУ» вагою 88 000 кг на обліку. Залишкова вартість вказаної інженерної споруди у вигляді металобрухту становить - 340 000,00 грн.

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.01.2020 № 45 «Про результати службового розслідування», встановлено, що підполковник ОСОБА_5 не надав (приховав) дані щодо передачі до ІНФОРМАЦІЯ_7 « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси та не вказав у актах прийому-передачі посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 вказану інженерну споруду.

Викладені вище обставини можуть свідчити про недбале ставлення військових службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 до служби, що спричинило тяжкі наслідки.

Вказана фортифікаційна споруда «Панцир-2ПУ» відповідно до наряду від 17.01.2014 № НОМЕР_2 перебуває у оперативному віданні (володінні) ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишній ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

22.04.2020 слідчим Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 на підставі письмового дозволу уповноваженої особи військової частини НОМЕР_1 проведено огляд території військової частини НОМЕР_1 , розташованої поблизу АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено інженерну споруду «Панцир-2ПУ».

В наступному вказану фортифікаційну споруду «Панцир-2ПУ» постановою слідчого долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

Цього ж дня, інженерну споруду «Панцир-2ПУ» передано на відповідальне зберігання уповноваженим особам військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 98 КПК України, вилучена фортифікаційна споруда «Панцир-2ПУ» є об`єктом кримінально протиправних дій та може бути використана як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчим доведено, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені в ході обшуку речі мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки є доказами та доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу .

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого належить задовольнити .

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000193 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході проведення 22.04.2020 огляду території військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває у оперативному віданні (володінні) ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишній ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та у користуванні військової частини НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме: фортифікаційна споруда «Панцир-2 ПУ», у кримінальному провадженні № 0000193 від 21.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1