Справа № 204/1918/20
Провадження № 1-в/204/378/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро в режимі відеоконференції заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 268 від 20 березня 2020 року, зазначено про те, що на тлі проводимого лікування параноїдна симптоматика у вигляді маячних ідей впливу, отруєння, збитку, буденних відносин на адресу сусідів, що обумовила скоєне діяння, зберігається, має «застиглий» характер, без поширення й ускладнення фабули; афективних порушень не спостерігалося. Спостерігається нерозуміння хворобливого характеру переживань, відсутність жалю з приводу делікту, невизнання себе психічно хворим, відсутність терапевтичних настанов, невизнання необхідності лікування. Викладене свідчить про збереження особливої небезпеки пацієнта для оточуючих. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
В судовому засіданні представник ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_6 підтримала заяву та просила її задовольнити. Суду пояснила, що на теперішній час психічний стан ОСОБА_7 такий, що він представляє собою небезпеку для оточуючих та потребує лікування в умовах психічної лікарні з суворим наглядом. Маячні ідеї отруєння, переслідування, буденних відносин на адресу сусідів, які його оточували без поширення, але вони мають значущість для хворого і у пацієнта зовсім відсутні критичні настанови він не оцінює свій психічний стан, він не вважає себе психічно хворою людиною, він не розуміє необхідності подальшого перебування під наглядом лікаря психіатра, відмовляється від прийому медикаментозного лікування на теперішній час. Вказала, що вона знає, що був висновок лікарів психіатрів за вересень 2019 року, та те що ухвалою Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_7 була призначена судово медична експертиза, однак поставлені судом питання вирішені не були. Експерти не визнали ОСОБА_7 психічно здоровою людиною. Також повідомила, що знає про увалу Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року, відповідно до якої було відмовлено в задоволені заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , однак в даній ухвалі суду не зазначено як саме лікарня повинна поступити по відношенню до ОСОБА_7 . Вона прийшла в судове засідання, як один із членів комісії лікарів психіатрів для підтвердження висновку № 268 від 20 березня 2020 року. Щодо самої ухвали Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року пояснила, що судді апеляційного суду не є фахівцями в галузі психіатрії, і вони не можуть надати належний висновок психічного стану ОСОБА_7 . Лікарнею буде подано до Дніпровського апеляційного суду заяву про роз`яснення ухвали суду від 09 квітня 2020 року, так як вона не є зрозумілою для лікарні. На даний час ОСОБА_7 продовжує лікування в закладі, в зв`язку з тим, що в ухвалі Дніпровського апеляційного суду вказано, що необхідно припинити перебування, а не лікування.
Особа, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що відповідно висновку судово-психіатричної експертизи № 25 від 15.02.2020 року та проведеної експертизи відносно нього, експертні питання вирішені не були. Експерт, яка працювала з ним, у судовому засіданні підтвердила що комісія експертів не змогла відповісти на поставленні питання. Він вважає, що тримання його в умовах психіатричного закладу з суворим наглядом несправедливе. Просив суд відмовити в задоволенні заяви на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року та звільнити його із даного закладу.
Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву представника лікарні та просив її задовольнити. Наголосив, що не зважаючи на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року, кожні шість місяців лікарні необхідно звертатись з заявою про продовження чи зміну примусових заходів медичного характеру. Судом апеляційної інстанції ОСОБА_7 була призначена експертиза, яка не вирішила питання щодо психічного стану ОСОБА_7 . На розгляд суду був наданий висновок комісії лікарів психіатрів від 20 березня 2020 року, а в зв`язку з тим, що суд не може вийти за рамки наданого висновку, просив розглянути заяву тільки в рамках того часу, в якому даний висновок проводився.
Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року.
Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги зазначений висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява представника установи про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою Красногвардійського районного суд м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року було продовжено застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 . Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_7 та його захисника було задоволено частково, ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року було скасовано та в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 було відмовлено. Апеляційний суд зазначив, що в судовій справі та в матеріалах особової справи відсутні відомості про оцінку ризику скоєння пацієнтом суспільно-небезпечного діяння за допомогою шкали оцінки ризику, відповідно до п. 19 правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.08.2017 № 992. Зазначені вище обставини залишились без належної уваги та правової оцінки суду першої інстанції, що потягло невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішення, фактичним обставинам справи. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та призначено стаціонарну судово-психіатрічну експертизу, але експертні питання були не вирішені в зв`язку із складністю випадку та неясністю клінічної картини. Однак в судовому засіданні була допитана експерт ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що за період перебування ОСОБА_7 в експертній установі не було зафіксовано випадків агресії, порушення дисципліни, непокори вимогам адміністрації, дій суїцидального характеру або нападу на працівників установи. При цьому, для проведення експертизи був доставлений сам ОСОБА_7 , а також була надана особова справа та матеріали судової справи з останній висновком лікарів-психіатрів. Таким чином, комісія експертів не змогла дійти висновку, що ОСОБА_7 має психічне захворювання, яке б обумовлювало необхідність подальшого застосування до нього примусових заходів медичного характеру з госпіталізацією до психіатричного закладу із суворим наглядом, а також, що через психічне захворювання останній становить небезпечність для себе чи інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
Згідно з підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:… (е)... законне затримання психічнохворих...».
Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е».
При цьому, згідно ч. 2 ст. 95 КК України та ч. 4 ст. 19 Закону України ««Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року» особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру.
Попереднього разу, ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів 23 вересня 2019 року, на підставі чого було складено висновок № 979. 06 листопада 2019 року суд, розглянувши вказаний висновок, прийшов до переконання про можливість задоволення заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 . Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року було скасовано ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська та відмовлено в задоволенні заяви про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 .
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Так, згідно ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України. Вказана вище ухвала Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року набрала законної сили 09 квітня 2020 року, а тому підлягає безумовному виконанню. Судом вже надано оцінку стану здоров`я ОСОБА_7 та обґрунтоване рішення, щодо необхідності відмови в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України». За цей час стан здоров`я ОСОБА_7 не змінився.
Таким чином, подальше продовження лікування ОСОБА_7 в умовах Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України», тобто в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом не відповідатимуть вимогам Закону та рішенню суду.
Приймаючи до уваги пояснення лікаря ОСОБА_6 , думку прокурора, пояснення ОСОБА_7 , приймаючи до уваги ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року, суд вважає, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1