ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2015/20
провадження № 1-кс/753/661/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста. Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в залі суду клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , про застосування запобіжного захисту у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000629 від 30 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Києва, з середнью освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 14 грудня 2017 року вироком Дарницького районного суду міста за ч.1 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки й на підставі ст. 75 КК України встановлений іспитовий строк на 2 роки, який ухвалою Київського апеляційного суду від 15 березня 2018 року змінено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, звільнений з місьц позбавлення волі у кінці 2019 року, -
В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Дарницького УП ГУ НП в місті Києві лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотання про застосування запобіжного захисту у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000629 від 30 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відносно ОСОБА_8 .

Мотивуючи клопотання тим, що в провадженні СВ Дарницького УП ГУ НП в місті Києві знаходиться вказне кримінальне провадження, із матеріалів якого вбачається, що ОСОБА_8 , 30 січня 2020 року приблизно о 15 годин 20 хвилин, проходячи не подалік навчального закладу № 133, що по вулиці Харківське шосе в місті Києві, помітив невідомого неповнолітнього хлопця ОСОБА_9 , який на той час слухав музику в навушниках з свого мобільного телефону. У той час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на повторне, відкрите викрадення чужого майна, а саме - мобільного телефону, який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , підійшов до неповнолітнього ОСОБА_9 та наказав йому дістати свій телефона, що останній із робив. Після чого ОСОБА_9 , утримуючи у силіконовому чохлі, вартістю 100 гривень 00 копійок мобільний телефон марки ZTE Blade A6 Lite, вартістю 3 000 гривень 00 копійок, у середині якого встановлено сім карту мобільного оператора МТС, вартістю 100 гривень, на рахунку якої знаходилось 50 гривень, який ОСОБА_8 вирвав з руки та розпочав рухатись у невідомому напрямку.

Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3 250 гривень 00 копійок.
У вчиненні даного злочину підозрюється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий.
-
Прокурор, слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені ст. 177 КПК України, без права на внесення застави.

Захисник та підозрюваний просили застосувати більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний із триманням під вартою, водночас підозрюваний не визнав вину у вчиненні злочину, у якому підозрюється.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах « Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства » від 30 серпня 1990 року , « Мюррей проти Об`єднаного Королівства » від 28 жовтня 1994 року, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;
- протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
- протоколом огляду місця події від 30 січня 2020 року за адресою місто Київ вулиця Харківське Шосе № 55 - Б.
- протоколом затримання особи у поряду ст. 208 КПК України.
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8
- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
31 січня 2020 року о 16 год. 10 хв. ОСОБА_8 затримано упорядку ст. 208 КПК України.

31 січня 2020 року ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження
№ 0000629 від 30 січня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, що згідно ст. 12 КК України - є тяжким злочином.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 186 КК України грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років (ч.4 ст. 12 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в ч. 1 цієї статті, що є підставою для застосування запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки установлено, що ОСОБА_8 раніше засуджений за користивий злочини й розумніння наслідків покарання може вплинути на зміну процесуальної поведінки.

Інші ризики, на які посилається сторона обвинувачення, а саме - незаконний впливав на потерпілого та свідків, продовження злочинної діляьності та вчинення аналогічного злочину - не доведені й будуються стороною обвинувачення лише на припущенні, які судом не можуть прийматися до уваги.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1 ) переховуватися від органів досудового розслідування, враховуючи що підозрюваний розуміє, що органами досудового розслідування активно перевіряється його причетність до вчинення аналогічних інкримінованого йому злочинів за способом та локалізацією;

2 ) незаконно впливати на потерпілого та свідків чи інших учасників кримінального провадження, враховуючи, що на даній стадії розслідування органами досудового розслідування не допитано ряд свідків злочину, у т.ч. осіб, з якими підозрюваний перебуває у товариських стосунках, або на яких останній має вплив.

3 ) перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, враховуючи що на даний час встановити точне місце знаходження викраденого майна не надалось можливим, що викликає необхідність у проведенні ряду слідчих дій.

Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України « Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини », тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( « Летельє проти Франції » ( Letellier v France ), 12369 / 86, 26 червня 1991 року ).

Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

При цьому суд враховує те, що відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.

З урахування встановлених обставин, суд приходить до висновку, що прокурор не довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, й вважає, що запобіжний захід - особисте зобов"язання забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та / або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1-3 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Відповідно до частини 4 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За вказаних обставин, надавши оцінку усім наданим сторонами доказам, та з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування найсуворішного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вказані обставини слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання строком на два місяці забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства, з покладенням на підозрюваного передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України низки обов`язків.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором (ч.5 ст. 194 КПК України).

Відтак, норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею , які будуть покладені на підозрюваного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , про застосування запобіжного захисту у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000629 від 30 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Києва, з середнью освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 14 грудня 2017 року вироком Дарницького районного суду міста за ч.1 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки й на підставі ст. 75 КК України встановлений іспитовий строк на 2 роки, який ухвалою Київського апеляційного суду від 15 березня 2018 року змінено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, звільнений з місь позбавлення волі у кінці 2019 року, - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці - до 30 березня 2020 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,

- утримуватися від спілкування з потерлілим та свідками у даному кримінальному провадженні,

- прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою,

- докласти зусиль офіційного працевлаштування.

За наслідками застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваного ОСОБА_8 , який був затриманий звільнити з-під варти негайно.

Контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_8 покласти на прокурора/слідчого.

Підозрюваному ОСОБА_8 письмово під розпис повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити про те, що в разі невиконання покладених цією ухвалою зобов`язань до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному негайно після її оголошення ( ч. 5 ст. 196 КПК України ).

У разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, звільняється з-під варти негайно. У разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, звільняється з-під варти негайно після надання його поручителями визначеного зобов`язання ( ч. ч. 1, 2 ст. 202 КПК України ).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: