н/п 1-кс/766/4377/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2020 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просив суд: накласти арешт на транспортний засіб транспортний засіб BMW X6, 2008 року випуску державний номер НОМЕР_1 (зареєстровано за д.н НОМЕР_2 )), номер кузова № НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 що на даний час належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_4 , з метою забезпечення збереження речового доказу та заборонити розпорядження та користування вказаним майном, або його відчуження у будь-який інший спосіб.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що слідчим відділенням Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000118 від 10.01.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

До ЧЧ Дніпровського ВП надійшла заява від ОСОБА_5 , котрий просить вжити заходів до колишньої дружини ОСОБА_6 , яка в серпні 2018 року знаходячись за адресою АДРЕСА_1 заволоділа його майном шляхом зловживання довірою.

В ході допиту потерпілого ОСОБА_5 , встановлено, що йому на праві приватної власності належить транспортний засіб BMW X6, 2008 року випуску державний номер НОМЕР_1 . Вказаний т.з. 07.01.2019 його цивільна дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , забрала разом зі свідоцтвом про реєстрацію та ключами, та до теперішнього часу не повернула.

Так, у 2016 році потерпілий придбав в м. Одесса в автосалоні автомобіль марки ВМW X6, який був оформлений в сервісному центрі цього міста. Приблизно в лютому 2018 році в нього викрали технічний паспорт на вказаний автомобіль (звертався з відповідною заявою Дніпровського ВП) та приблизно 09.02.2018 він звернувся в сервісний центр м. Херсона для відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та йому було видано свідоцтво та нові номерні знаки НОМЕР_1 . На той час потерпілий проживав спільно з колишньою дружиною ОСОБА_6 (шлюб розірвано ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

В серпні 2018 року він виїхав на роботу та залишив свій автомобіль ОСОБА_6 . Надалі 07.01.2019 повернувся в м. Херсон, в аеропорту ОСОБА_7 його зустріла ОСОБА_6 , та повідомила, що з цього часу вони спільно не проживають. Він приїхав за місцем мешкання колишньої дружини щоб забрати свої речі та автомобіль. ОСОБА_6 повернула йому паспорт громадянина України, а технічний паспорт та водійське посвідчення повернуті не були. Щодо автомобіля ОСОБА_6 повідомила колишньому чоловікові, що автомобіль знаходиться на станції технічного обслуговування та не повідомила адресу, а ключі, технічний паспорт не віддала.

Так ОСОБА_5 звернувся з заявою до Дніпровського ВП про заволодіння його автомобілем так-як йому не було відомо де він знаходиться.

14.01.2019 потерпілий самостійно знайшов СТО, де знаходився автомобіль за адресою: м. Херсон, вул. Патонна, буд. 7, де в розмові з адміністратором та працівниками СТО дізнався, що автомобіль ВМW X6 реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився в них та вказаний автомобіль на евакуаторі забрала дівчина за описом схожа на ОСОБА_8 . Надалі ОСОБА_6 на дзвінки потерпілого не відповідала.

В подальшому встановлено, що ТОВ «Преміум-Авто люкс» (Комісіонер) та ОСОБА_5 (Комітент) 13.02.2018 укладено договір комісії № 6547/18/003097, відповідно до якого Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу ВМW X6 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Разом з тим потерпілий ОСОБА_5 оглянувши вказаний договір комісії стверджує, що вказаний договір не укладав, підпис виконаний не ним, з моменту придбання намірів продати автомобіль у нього не було.

06.04.2019 на підставі вищевказаного договору комісії ТОВ «Преміум-Авто люкс» продало автомобіль ВМW X6 ОСОБА_9 (зареєстровано за д.н НОМЕР_2 ), а 23.04.2019 в регіональному сервісному центрі в м. Херсоні перепродано останнім ОСОБА_4 (зареєстровано за д.н НОМЕР_2 ), який наразі є власником зазначеного авто.

В ході розслідування кримінального правопорушення надано запит до територіального сервісного центру №6541 стосовно реєстраційних операцій транспортного засобу BMW X6, 2008 року випуску державний номер НОМЕР_1 .

Згідно довідки територіального сервісного центру №6541 №31/21/41-720 транспортний засіб BMW X6, 2008 року випуску державний номер НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 було оголошено в розшук.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що подане слідчим за погодженням з прокурором клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, тому, суд враховуючи підстави, зазначені в ч. 2 ст. 173 КПК України не вбачає підстав для задоволення такого клопотання, оскільки не вказано правової підстави для накладення такого арешту, а також мети цього арешту, та не обґрунтовано необхідності накладення такого арешту, в межах проведення досудового розслідування за ч. 3 ст. 190 КК України, у зв`язку із чим, в задоволенні клопотання про накладення арешту слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти діб з часу її проголошення.

СуддяОСОБА_1