У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2020 року сел. Підволочиськ

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , розглянув клопотання сторони кримінального провадження слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про арешт майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя,
В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку липня 2019 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на незаконну порубку, перевезення та зберігання дерев у лісових насадженнях між селами Мислова та Оріховець Підволочиського району Тернопільської області, які перебувають у державній власності та розпорядником зазначених земель лісогосподарського призначення є Тернопільська обласна державна адміністрація.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев у лісових насадженнях, з метою організацію своєї незаконної діяльності ОСОБА_4 у липні 2019 року, розуміючи, що самостійно не має фізичної можливості реалізувати свій злочинний умисел, але бажаючи його реалізації, запросив у лісові насадження за межами населених пунктів між селами Мислова та Оріховець Підволочиського району ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яким про злочинні наміри ОСОБА_4 відомо не було, допомогти йому виконати роботи з порубки та вантаження дерев, запевнивши їх в тому, що він має документи на правомірність проведення цих робіт, пообіцявши їм грошову винагороду за роботу в розмірі від 300 до 600 гривень за день кожному.

15 липня 2019 року вранці ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії на автомобілі «ДЕУ-Ланос» білого кольору р.н. НОМЕР_1 , доставив вище вказаних осіб у лісові насадження за межами населених пунктів між селами Мислова та Оріховець Підволочиського району Тернопільської області та заздалегідь підготовлені інструменти, дві бензопили «FORESTA», якими в порушення ст.ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України від 21 січня 1994 р, ст. ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня способом спилювання, організував та здійснив незаконну порубку двадцяти дев`яти дерев породи «Ясен», діаметрами пнів: 40 см. 1 шт., 44 см. 2 шт., 46 см. 1 шт., 48 см 1 шт., 50 см. 5 шт., 52 см. 5 шт., 54 см 1 шт., 56 см. 3 шт., 60 см. 2 шт., 62 см. 1 шт., 64 см 4 шт., 70 см. 1 шт., 78 см. 1 шт., 82 см. 1 шт., та одного дерева породи «Липа», діаметром пня 22 см., з яких особисто зрубав невстановлену досудовим слідством частину дерев.

Надалі, з метою транспортування порізаних дерев породи «Ясен» та «Липа» на частини (колоди і дрова) з лісових насаджень, що за межами населених пунктів між селами Мислова та Оріховець Підволочиського району, ОСОБА_4 залучив своїх знайомих ОСОБА_11 , у власності якого перебуває автомобіль ЗІЛ-ММЗ 554М, 1995 р.в., р.н. НОМЕР_2 та ОСОБА_12 , у користуванні якого перебуває автомобіль «MAN»-8.163 д.н.з. НОМЕР_3 , обладнаний краном-маніпулятором, яким про злочинні дії та наміри ОСОБА_4 відому не було.

В обідню пору 15 липня 2019 року за вказівкою ОСОБА_4 частину незаконно зрубаних стовбурів дерев завантажили на автомобілі ЗІЛ-ММЗ 554М, р.н. НОМЕР_2 та «MAN»-8.163 д.н.з. НОМЕР_3 та перевезли в невстановлене місце, де ОСОБА_4 продовжив їх незаконно зберігати.

Таким чином, своїми незаконними діями, які виразились у незаконній порубці дерев у лісових насадженнях, ОСОБА_4 заподіяв матеріальну шкоду державі в особі Тернопільської обласної державної адміністрації, яка спричинила тяжкі наслідки на суму 432 974,56 гривень, що перевищує більш як на 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відомості про даний факт 16.07.2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

Правова кваліфікація вчиненого діяння ч.4 ст.246 КК України - тобто незаконна порубка дерев у лісових насадженнях, перевезення, зберігання незаконно зрубаних дерев, що спричинило тяжкі наслідки.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Магдалівка Підволочиського району Тернопільської області, громадянин України, українець, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не депутат, з вищою освітою, підприємець, раніше не судимий, житель АДРЕСА_1 .

12.02.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Як було встановлено, кримінальним правопорушенням вчиненим ОСОБА_4 , що виразилось у незаконній порубці дерев у лісових насадженнях, заподіяно матеріальну шкоду державі в особі Тернопільської обласної державної адміністрації, яка спричинила тяжкі наслідки на суму 432 974,56 гривень, що перевищує більш як на 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Завдана матеріальна шкода на даний час не відшкодована.

Враховуючи вищенаведене, на даний час в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення відшкодування завданих ним матеріальних збитків та цивільного позову.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В даному випадку є підстави накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Станом на 19.02.2020 року у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за підозрюваним ОСОБА_4 був зареєстрований житловий будинок загальною площею 291,9 кв. м., розташований в АДРЕСА_2 , а також земельна ділянка площею 0,1627 га, кадастровий номер :02:003:1476, розміщена по тій же адресі по АДРЕСА_2 (свідоцтво про право владності №2684455 від 20.04.2013).

19.02.2020 року у Підволочиський районний суд подане клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 , а саме житлового будинку загальною площею 291,9 кв. м., розташованого в АДРЕСА_2 , а також земельної ділянки площею 0,1627 га, кадастровий номер :02:003:1476, розміщеній по тій же адресі по АДРЕСА_2 .

Розгляд даного клопотання у зв`язку із відсутністю слідчого судді в Підволочиському районному судді було призначено слідчому судді Збаразького районного суду ОСОБА_13

25.02.2020 року під час розгляду даного клопотання слідчий суддя Збаразького районного суду ОСОБА_13 у задоволенні клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 відмовив у зв`язку із відсутністю на момент розгляду даного клопотання заявленого цивільного позову. Арешт на майно накладався з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

В той же час було встановлено, що 25.02.2020 року підозрюваний ОСОБА_4 ймовірно дізнався про розгляд клопотання про накладення арешту на його майно та раптового і терміново уклав договір дарування, згідно якого своє майно, а саме житловий будинок загальною площею 291,9 кв. м, розташований в АДРЕСА_2 , а також земельна ділянка площею 0,1627 га, кадастровий номер :02:003:1476, розміщена по тій же адресі по АДРЕСА_2 , подарував своїй дружині ОСОБА_14 , з якою спільно проживають.

Вказані дії ОСОБА_4 свідчать про умисне приховування та відчуження свого майна, на яке можна накласти арешт, оскільки належне останньому майно ОСОБА_4 переписав на свою дружину саме після подачі клопотання в суд та в день розгляду судом клопотання про арешт майна.

Разом з тим слідчим суддею відмовлено в накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки на час розгляду клопотання потерпілим не подано цивільний позов.

На даний час цивільний позов пред`явлено прокуратурою в порядку ст..23 Закону України «Про прокуратуру» та ст.128 КПК України.

Як встановлено в ході досудового розслідування розпорядником земель, на яких було вчинено незаконну вирубку являється Тернопільська державна обласна адміністрація.

10.02.2020 року на адресу голови Тернопільської ОДА подано лист про необхідність залучення ними представника потерпілого у даному провадженні для подальшої участі у проведенні слідчих дій, а також заявлення цивільного позову на відшкодування спричиненої шкоди.

У відповідності до отриманого з управління екології та природних ресурсів листа, представники Тернопільської ОДА в особі Управління екології просять відповідно до чинного законодавства вжити заходів для відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Водночас, Підволочиською селищною радою листом №01-324/09-07 від 25.03.2020 року повідомлено, що селищна рада не може надати представника, який буде представляти інтереси в суді, тому що начальник юридичного відділу, який має право представляти інтереси в кримінальних справах, знаходиться в декретній відпустці, а тому не заперечує проти представництва прокурором законних інтересів держави в суді.

Враховуючи наведене, Підволочиська селищна рада повідомила, що не здійснюватиме захисту інтересів держави в суді, а тому у прокурора є обґрунтовані підстави для пред`явлення позову в інтересах органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів громадян і держави в судах.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 36 Кримінального-процесуального кодексу України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами на захист інтересів держави.

Тому на думку сторони обвинувачення договір дарування укладений між підозрюваним ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_14 є нікчемним та фіктивним, оскільки за своїм змістом суперечить вимогам закону, тому що не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України.

Крім того, підтвердженням того, що даний договір спрямований лише на приховування майна від можливого арешту, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_4 надалі володіє даним майном та проживає спільно з дружиною ОСОБА_14 і в терміновому порядку в день розгляду клопотання про накладення арешту на його майно в Збаразькому районному суді 25.02.2020 року уклав договір дарування, за яким своє майно подарував дружині ОСОБА_14 .

Також, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, просить виходити з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Враховуючи наведене в даному випадку стороною обвинувачення переслідується досягнення мети і завдання арешту майна, яким є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки підозрюваним ОСОБА_4 явно умисно та очевидно вживаються заходи до приховування свого майна та відчуження за нібито договором дарування, хоча в дійсності підозрюваний переслідує мету не допустити накладення арешту на своє майно з метою відшкодування завданої ним шкоди.

Крім цього було встановлено, що згідно довідки-інформації з Регіонального сервісного центру за гр.. ОСОБА_4 зареєстрований транспортний засіб, а саме автомобіль марки «ВАЗ 21063» р.н. НОМЕР_4 , 1991 р.в.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення відшкодування збитків та цільного позову, а також з метою забезпечення належного збереження майна, виникла необхідність накласти арешт на майно, а саме на житловий будинок загальною площею 291,9 кв. м., розташований в АДРЕСА_2 , а також земельна ділянка площею 0,1627 га, кадастровий номер :02:003:1476, розміщена по тій же адресі по АДРЕСА_2 , (свідоцтво про право владності № НОМЕР_5 від 20.04.2013р.), а також транспортний засіб, а саме автомобіль марки «ВАЗ 21063» р.н. НОМЕР_4 , 1991 р.в.

В судовому засіданні слідчий СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області клопотання підтримав у повному обсязі та просить його задоволити.

ОСОБА_4 та його захисник проти задоволення клопотання заперечили, та пояснили, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що прокурор наділений правом на звернення до суду із даним позовом. Органом досудового розслідування необґрунтовано нікчемності чи фіктивності правочину, а саме договору дарування, оскільки останній відповідає усім вимогам діючого законодавства. Майно, на яке просять накласти арешт, належить третій особі, а не підозрюваному. Інші посилання органу досудового розслідування є надуманими, безпідставними і не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами.

ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилась, хоча про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому справу слід вирішити у її відсутності на підставі наявних у справі доказах.

Згідно ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали провадження, встановлено наступне:

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.4 ст.246 КК України - тобто незаконна порубка дерев у лісових насадженнях, перевезення, зберігання незаконно зрубаних дерев, що спричинило тяжкі наслідки.

Відомості про даний факт 16.07.2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Проаналізувавши матеріали долучені до клопотання, слідчий суддя вважає, що слідчим обґрунтована необхідність накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ 21063» р.н. білого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , 1991 р.в., номер кузову НОМЕР_6 , який зареєстрований за гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Магдаліївка Підволочиського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , при цьому застосування судом арешту на вказане рухоме майно, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Разом із тим, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області в частині накладення арешту на житловий будинок загальною площею 291,9 кв. м, розташований в АДРЕСА_2 , а також на земельну ділянку площею 0,1627 га, кадастровий номер :02:003:1476, розміщену по тій же адресі по АДРЕСА_2 , власником яких є ОСОБА_14 , слід відмовити, оскільки слідчим не доведено достатніх та ґрунтовних підстав з посиланням на конкретні докази, необхідності арешту майна, що належить не підозрюваному, а третім особам. Посилання слідчого у клопотанні на обставини необхідності накладення арешту на майно, ОСОБА_14 є лише припущеннями і спростовуються як поясненнями підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника, так і дослідженими і проаналізованими у судовому засіданні письмовими доказами.

З огляду на вказане, клопотання слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 175, 309, 395, КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21063» р.н. білого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , 1991 р.в., номер кузову НОМЕР_6 , який зареєстрований за гр.. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Магдаліївка Підволочиського району Тернопільської області, жителем АДРЕСА_1 .

В задоволенні вимог про накладення арешту на житловий будинок загальною площею 291,9 кв. м, розташований в АДРЕСА_2 , а також земельну ділянку площею 0,1627 га, кадастровий номер :02:003:1476, розміщену по тій же адресі: по АДРЕСА_2 , власником яких є ОСОБА_14 - відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_15 .

Копію ухвали для виконання вручити слідчому СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала може бути оскаржена у відповідності до вимог п.9 ч.1 ст. 309 КПК України безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1