Справа № 645/33/20
Провадження № 1-кп/645/496/20
В И Р О К
02 червня 2020 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Голованівськ, Кіровоградської області,, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та дав суду правдиві показання, як зазначено в даному вироку. У скоєному щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою, просив сурово не карати та призначити найбільш м`яке покарання.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні вказала, що вона не має претензій до обвинуваченого ні матеріального ні морального характеру. Просила сурово не карати обвинуваченого.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вину обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» та на обліку у КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває.
При призначенні покарання суд керується положенням ст. 65 КК України, а саме - принципами законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Суд також враховує: характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості; наслідки вчиненого кримінального правопорушення, повернення усього викраденого майна та відсутність майнових претензій з боку потерпілої; наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого.
Крім того, відповідно до ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, що відповідатиме тяжкості злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Окрім того, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. Так, матеріали провадження містять розписку про отримання потерпілою жіночої дублянки чорного кольору з хутряною опушкою, яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України суд,
ОСОБА_4 , визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: жіноча дублянка чорного кольору з хутряною опушкою по вступу вироку в законну силу вважати повернутими потерпілій.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя -