Справа № 344/1100/20
Провадження № 1-кс/344/524/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000354 від 24.05.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, обґрунтовуючи тим, що у процесі досудового розслідування установлено, що директор ПП «ЛЕВ» ОСОБА_5 , будучи службовою особою юридичної особи приватного права, зловживаючи повноваженнями, знаючи про вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, будучи замовником будівництва виробничої бази (І черга) за адресою м. Тисмениця, вул. Липова, 11, з метою несплати коштів пайового внеску замовника у розвиток інфраструктури м. Тисмениця, умисно не уклав договір про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту м. Тисмениця та не сплатив до міського бюджету м. Тисмениця пайового внеску у розмірі 684 768,70 грн., чим вчинив діяння, що суперечать законодавству і суспільним інтересам, тобто всупереч інтересам юридичної особи приватного права Приватному підприємству «Лев», що спричинило тяжкі наслідки інтересам громади міста Тисмениця Івано-Франківської області.

Так, відповідно до п. п. 1.2., 2.4., 2.7., 4.3., 5.4 Статуту ПП «Лев» (далі - Підприємство), який зареєстровано 02.06.2010 держаним реєстратором Івано-Франківського міськвиконкому ОСОБА_6 за №8001284:

- Підприємство у своїй діяльності керується Господарським кодексом та іншим законодавством України, приймає рішення, пов`язані з його діяльністю, якщо вони не суперечать діючому законодавству та даному статуту; несе повну відповідальність по своїх зобов`язаннях усім належним йому майном;

- директор здійснює оперативне керівництво роботою Підприємства, діє без довіреності від імені підприємства; представляє його інтереси у всіх установах, підприємствах і організаціях в Україні та за її межами; розпоряджається за погодженням з власником майном Підприємства, укладає угоди та інші юридичні акти, видає доручення;

- власником Підприємства є громадянин України ОСОБА_5 .

Згідно Наказу №9-к від 20.09.2003 ОСОБА_5 призначений на посаду директора ПП «Лев» з правом підпису всіх господарських, фінансових та банківських документів.

Таким чином, директор ПП «Лев» ОСОБА_5 з моменту призначення на посаду, тобто з 20.09.2003 і по даний час, постійно виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а тому є службовою особою юридичної особи приватного права.

Директор ПП «Лев» ОСОБА_5 у період з 04.07.2014 по 05.01.2017 після придбання у ВАТ «Агропромтехніка» відповідно до договору купівлі - продажу від 14.07.2011 частини нежитлових приміщень загальною площею 291,4 м.кв. за адресою м. Тисмениця, вул. Липова,11, отримав в Інспекції Держархбудконтролю в Івано-Франківській області декларацію за № 75 «Про початок виконання будівельних робіт» та розпочав безпосередню реконструкцію та будівництво приміщень, а саме: виробничої бази (літера А згідно технічного паспорту) загальною площею 349,7 м.кв.; виробничого корпусу (літера Б згідно технічного паспорта) загальною площею 605,7 м.кв.; виробничого корпусу (літера В згідно технічного паспорта) загальною площею 626,6 м.кв.

05.01.2017 директор ПП «Лев» ОСОБА_5 , знаючи про обов`язок укладення з виконавчим комітетом Тисменицької міської ради договору про пайову участь, всупереч інтересам ПП «ЛЕВ» як юридичної особи приватного права, а саме п. п. 1.2., 2.4., 2.7., 4.3., 5.4 Статуту ПП «Лев», у порушення вимог ч. ч. 2, 11 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, доповненого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства» від 09.04.2015 № 320-VІІІ, п. 8 «Положення про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Тисмениця», затвердженого Рішенням позачергової ХХХХ сесії VI скликання Тисменицької міської ради від 23.01.2015, з метою введення в експлуатацію вказаних об`єктів будівництва без обов`язкової сплати коштів пайової участі умисно не звернувся із заявою до Тисменицької міської ради замовника про укладення договору про пайову участь та внісдо п. 22 Декларації Про готовність до експлуатації як офіційного документу (Реконструкція виробничої бази (І черга) загальною площею 1 582 м. кв. за адресою м. Тисмениця, вул. Липова, 11), зареєстрованої Управлінням ДАБІ в Івано-Франківській області 05.01.2017 за № ІФ17, завідомо неправдиві відомості про наявність укладеного з виконавчим комітетом Тисменицької міської ради договору від 10.07.2014 та сплату пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста згідно платіжного доручення № 26.10/1.

Унаслідок неправомірних дій директора ПП «Лев» ОСОБА_5 громадським інтересам міста Тисмениця Івано-Франківської області відповідно до висновку судово-економічної експертизи № СЕ-19/109/31-14ЕК/19 від 04.09.2019 завдано шкоду в розмірі 684 768,70 грн., чим спричинено тяжкі наслідки.

Таким чином, директор ПП «Лев» ОСОБА_5 , вчинив зловживання повноваженнями, яке виразилось в умисному з метою одержання для себе неправомірної вигоди використанні всупереч інтересам юридичної особи приватного права службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки громадським інтересам, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Окрім цього, директор ПП «ЛЕВ» ОСОБА_5 у період з 04.07.2014 по 05.01.2017, будучи службовою особою юридичної особи приватного права, діючи умисно, з метою введення в експлуатацію об`єктів будівництва без обов`язкової сплати коштів пайової участі у порушення вимог ч. 11 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, доповненого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства» від 09.04.2015 № 320-VІІІ, вніс до п. 22 Декларації Про готовність до експлуатації як офіційного документу, який зареєстровано Управлінням ДАБІ в Івано-Франківській області 05.01.2017 за № ІФ17, завідомо неправдиві відомості про наявність укладеного з виконавчим комітетом Тисменицької міської ради договору від 10.07.2014 та сплату пайової участі замовника у розвиток інфраструктури міста згідно платіжного доручення № 26.10/1.

Таким чином, директор ПП «Лев» ОСОБА_5 вчинив службове підроблення, яке виразилось у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України.

У сукупності ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України.

27 грудня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

республіки Росія, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, з вищою освітою, директор ПП «Лев», раніше не судимий, РНОКПП : НОМЕР_1 .

Причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , висновком судово-економічної експертизи № СЕ-19/109/31-14ЕК/19 від 04.09.2019 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

20.01.2020 на адресу органу досудового розслідування, від потерпілої сторони - Тисменицької міської ради, в порядку статті 128 КПК України, поступив цивільний позов про стягнення з цивільного відповідача ПП «ЛЕВ» в особі директора ОСОБА_5 в користь Тисменицької міської ради кошти в сумі 684 768,70 грн. як завдану матеріальну шкоду.

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підозрюваний ОСОБА_5 має у власності двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: (34920359), загальною площею 80,2 кв.м., що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вартість зазначеної квартири на вторинному ринку орієнтовно складає 630 670 тисяч гривень, що у свою чергу є співрозмірним із завданою шкодою.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Володілець (власник) майна в судове засідання не викликався.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається в тому числі з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З вимог ч.6 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів клопотання вбачається, що 27.12.2017 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України.

У даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про відшкодування ПП «Лев» в особі директора ОСОБА_5 завданої кримінальними правопорушеннями шкоди в сумі 684768,70 грн.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта квартира за адресою АДРЕСА_3 на праві власності належить ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.8 ст. 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що заявлено цивільний позов про відшкодування ПП «Лев» в особі директора ОСОБА_5 завданої кримінальними правопорушеннями шкоди в сумі 684768,70 грн., а арешт просить накласти на квартиру, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Окрім того, інформацію орієнтовної вартості майна щодо продажу квартир на вторинному ринку квартир, наближених в місці розташування квартири по вул. Вовчинецька, слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки позбавлений можливості визначити розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_5 завданням кримінального провадження, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням чи розміру заявленого цивільного позову.

Отже, враховуючи вищенаведене та те, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу, вважаю, що підстав для задоволення даного клопотання немає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий судя ОСОБА_1