Справа № 404/3478/20
Номер провадження 1-кс/404/1077/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Завгородній Є.В. з участю: секретаря судового засідання Ткачук Л.О., слідчого Пітя А.Е., прокурора Леуса В.В., представника володільця тимчасово вилученого майна адвоката Кушнірова О.О., володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_1 , власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області Чорнобая В.В. по матеріалам кримінального провадження 0003865 за ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2020 року слідчий СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором, відправив поштовим повідомленням до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання про накладення арешту на транспортний засіб «CHEVROLET NIVA», типу універсал-В, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі від нього, власником якого є ОСОБА_2 та фактичним володільцем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що автомобіль є тимчасово вилученим майном, визнаний речовим доказом (ст.ст. 98,100 КПК України), на ньому збереглись сліди механічної взаємодії трьох транспортних засобів та унікальні біологічні сліди від поліцейського та водія. Заявлене майно стане предметом проведення спеціальних досліджень, тобто автомобіль відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України. Зі змісту клопотання убачається, що підставою ініціювання такого клопотання, стала наявність на транспортному засобі трасологічної, біологічної інформації.

Мета звернення - забезпечення належних умов зберігання речових доказів.

Представник володільця майна та власник майна заперечують можливість задоволення вимог поданого слідчим клопотання через, зокрема у його безпідставному утриманні на штраф майданчику, так як автомобіль має тільки поверхові пошкодження, які не впливають на подальше досудове розслідування. У даному випадку не існує потреб обмеження прав володільця в користуванні майном через відсутність ризиків знищення, перетворення відчуження авто власника.

За результатами проведеного огляду місця події від 12.06.2020 року, слідчий вилучив автомобіль «CHEVROLET NIVA», універсал-В, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . Відносно ОСОБА_1 складено постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч.2 ст. 345 КК України, яке полягало в тому, що ОСОБА_1 , 12.06.2020 року о 02-30 год., керуючи вказаним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння по вулиці Вокзальна в місті Кропивницькому, не виконав законну вимогу працівника поліції, який виконував службові обов`язки. Крім того, з метою нанесення тілесних ушкоджень, схопив та прикладаючи значної сили, смикнув праву руку поліцейського ОСОБА_3 на себе, від чого останній вдарився грудною клітиною об дверцята після чого протягнув працівника поліції близько 5 метрів, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких, крім того під час руху транспортного засобу навмисно здійснив зіткнення з двома службовими автомобілями Департаменту патрульної полії, а саме: з автомобілем марки «Toyota Prius», реєстраційний номер « НОМЕР_4 » та з автомобілем марки «Toyota Prius», реєстраційний номер « НОМЕР_5 » (а.к.20-21).

На вилученому транспортному засобі та двох пошкоджених автомобілях зафіксовані механічні пошкодження. З цих підстав, автомобіль був поміщений під охорону на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Кіровоградської філії державного підприємства «Інформ-ресурси», де він знаходиться. Вказані обставини є підставою для призначення слідчим судових інженерно-транспортних автотехнічної та транспортно-трасологічної, біологічної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на автомобіль з тих підстав, що він є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що автомобіль може бути прихований, переданий, пошкоджений, знищений, відремонтований. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження транспортним засобом, з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на недоторканність його життя та здоров`я, а також захист суспільних відносин пов`язаних з забезпеченням безпеки дорожнього руху та громадського порядку, проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

Слідчий надав достатні дані: результати зафіксовані в протоколі огляду місця події; попередній діагноз потерпілого, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення самої події, яка має ознаки кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України). Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього рухомого майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно та заборона користування, розпорядження автомобілем.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст. 170 КПК України).

Три автомобіля мають унікальні механічні пошкодження. Крім того, заявлений до арешту автомобіль зберіг на собі біологічну та слідову інформації від волочіння потерпілого, яким є спеціальній суб`єкт-патрульний поліції. За таких умов, слідчий обґрунтовано вважає про необхідність в майбутньому забезпечити проведення автотехнічної, транспортно-трасологічної, біологічної експертиз, при цьому предметом спеціальних досліджень стане речовий доказ автомобіль.

Є ризик відчуження/ремонту авто, а відтак і нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання у первинному стані речового доказу по кримінальному провадженні, необхідності проведення експертиз і відкриття матеріалів учасникам кримінального провадження (ст. 290 КПК України), тобто тривалого безперешкодного доступу сторін і учасників кримінального провадження до зазначеного транспортного засобу.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії слідчого відповідають вимогам закону. Останній довів існування ризику умисного знищення чи зміни транспортного засобу та агрегатів, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. Авто зберігає на собі унікальну трасологічну інформацію. За таких умов, майно, що було тимчасово вилучено слідчим під час огляду місця події, відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення злочину. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога слідчого про необхідність застосування заборони в користуванні та розпорядженні арештованим майном.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня. ДТП, мед огляд водія, медична допомога потерпілому мали місце 12.06.2020 року. Того ж дня, тобто 12.06.2020 року, слідчий направив поштовим повідомленням клопотання до канцелярії Кіровського районного суду. Таким чином, відсутні підстави для повернення тимчасово вилученого майна, оскільки слідчий дотримався строку визначеного законом і подав клопотання в наступний робочий день після вилучення автомобіля.

Наявність у власника облаштованого місця для зберігання автомобіля, не зменшує ризиків знищення трасологічної інформації біологічних слідів з кузову транспортного засобу, тобто треба зберігати речовий доказ у незмінному стані, не менше як до моменту виконання вимог ст. 290 КПК України.

З урахуванням викладеного і керуючись ст. 170 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

По кримінальному провадженню 0003865 за ч. 2 ст. 345 КК України, накласти арешт та заборонити: користування і розпорядження автомобілем «CHEVROLET NIVA», шасі X9L2844, р.н. НОМЕР_2 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі від цього автомобіля, власником якого є ОСОБА_2 та фактичним володільцем - ОСОБА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим СВ Кропивницького ГУ НП в Кіровоградській області, з вчиненням ним у визначеному законом порядку дій по реєстрації арешту майна та забезпеченню умов його зберігання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Є. В. Завгородній