Дата документу 11.03.2020 Справа № 333/231/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/231/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/231/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
представників потерпілого адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого і щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в Республіці Казахстан, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, перебуває у цивільному шлюбі, освіта вища юридична, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , періодично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 29.03.2020 (включно).

Згідно з ухвалою, 20.01.2020 слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000218, відомості про яке внесені до ЄРДР 19.01.2020, яке обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 січня 2020 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 прибув до ресторану «Венеція», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд.42, з метою вжиття спиртних напоїв, однак персоналом вказаного ресторану останньому було відмовлено в обслуговуванні. Приблизно о 19 годині 58 хвилин, з даного приводу між власником ресторану ОСОБА_13 та ОСОБА_7 виник конфлікт, з причин не бажання останнього покинути ресторан у зв`язку з його закриттям, внаслідок чого між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 почався конфлікт, в ході якого ОСОБА_13 вигнав ОСОБА_7 із вказаного закладу.

Після цього, ОСОБА_7 , з метою помсти та вбивства ОСОБА_13 , направився до місця мешкання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , де став очікувати останнього.

19 січня 2020 року, приблизно о 21 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , побачивши ОСОБА_13 , який направлявся до місця свого мешкання, разом зі своїм родичем ОСОБА_14 , маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, перебуваючи біля будинку №61 по вул. Культурній в м. Запоріжжі, з невстановленої досудовим розслідуванням вогнепальної зброї, здійснив 12 прицільних пострілів у бік ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , внаслідок чого завдав: потерпілому ОСОБА_13 проникаюче вогнепальне поранення черевної порожнини з пошкодженням сліпої та клубової кишки з переломом клубової кістки справа, наскрізне поранення лівого передпліччя, наскрізне поранення сідничної області праворуч, дотичне поранення гомілки, а потерпілому ОСОБА_14 вогнепальне поранення внутрішньої стегнової артерії, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та зник з місця вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для заподіяння смерті ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілим своєчасно була надана медична допомога.

Дії ОСОБА_7 слідчий кваліфікував за ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, а саме закінчений замах на умисне убивство двох осіб.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується наданими до клопотання доказами. З урахуванням пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, підтверджено існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи особистість підозрюваного, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, який є надзвичайно вагомим, вважала, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти встановленому під час розгляду клопотання вказаному ризику. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є доцільним у даному випадку та відповідає принципу винятковості цього запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що підозра пред`явлена ОСОБА_7 не обґрунтована. Висновки суду про існування ризиків, не ґрунтуються на матеріалах справи та зроблені без достатнього на обґрунтування, з порушенням вимог діючого законодавства. Вважає, що слідчий суддя мав перевірити обґрунтованість підозри. Захисник вважає, що суд безпідставно встановив факт переховування підозрюваного ОСОБА_15 від органів досудового розслідування, оскільки останній добровільно самостійно з`явився до відділу поліції. Апелянт вважає, що не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу від 31.01.2020 та змінити ухвалу і застосувати відносно ОСОБА_15 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; підозрюваного і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора і представників потерпілого, які заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання.

Слідчий суддя навів мотиви через, які дав критичну оцінку доводам сторони захисту про те, що підозрюваний захищався від дій потерпілих (пославшись на наявні докази, зокрема відеозапис). Крім цього питання щодо остаточної кваліфікації, встановлення вини підозрюваного або ж навпаки його невинуватості буде вирішуватися при розгляді провадження по суті. На цей же час, наявні докази в більшій мірі вказують на обґрунтованість підозри і спростовують версію сторони захисту.

Отже підозра у вчиненні інкримінованих ОСОБА_15 дій є обґрунтованою у тій мірі, яка достатня на цій стадії кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_15 , відомості про його особу в сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та погодився з існуванням заявленого у клопотанні ризику переховування. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цього ризику підтверджено матеріалами клопотання.

Доводи апелянта стосовно відсутності вказаного ризику є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Так, матеріали додані до клопотання свідчать, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, має можливість ухилитися від органів досудового розслідування та суду. На вказаний ризик вказує і його поведінка після обставин події, а також оголошення підозрюваного у розшук. Доводи сторони захисту про те що не підозрюваний не переховався від органу досудового розслідування є непереконливими (користувався іншим телефоном змінивши номер, оскільки начебто втратив свій телефон, проживав у знайомого, а не по місцю проживання, начебто мав незадовільний стан через, що в подальшому вимушено поїхав до іншого міста за отриманням медичної допомоги).

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею враховані усі обставини кримінального провадження і відомості про особу підозрюваного, тому висновок про існування заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким неможливо при застосуванні до ОСОБА_15 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є обґрунтованим і вмотивованим.

Слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у цьому кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, правильність висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого і до ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4