У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.12.2019 Справа №607/16511/13-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі колегії суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , представника Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду звернення Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України про роз`яснення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2014 року стосовно ОСОБА_6 ,
встановив:
Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ Українизвернувся до суду з зверненням у якому просив роз`яснити подальшу долю матеріальних цінностей та грошових коштів, які зберігаються в касі МВС та на його депозитному рахунку. В обґрунтування такого звернення суб`єкт його подачі зазначає, що у нього на виконанні перебуває вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено до 8 років позбавлення волі з конфіскацією в дохід держави всього належного йому на праві власності майна, у тому числі того, що передано на зберігання до ДФЗБО МВС України. У вироку не визначена доля ланцюжка, підвіски у вигляді хрестика та грошових коштів у сумі 300 грн., котрі були вилучені у ОСОБА_6 та передані до каси МВС і на його депозитний рахунок, відповідно.

Представник Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_5 , котра брала участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції, вказані вимоги підтримала з мотивів, викладених у зверненні.

Прокурор у судове засідання не з`явився.

Засуджений ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що і ланцюжок і підвіска належать йому та є його родинними цінностями. Саме тому він просить не конфісковувати їх та залишити у його володінні. Щодо грошей, то проти їх конфіскації він не заперечує.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 проти задоволення звернення заперечив і звернув увагу на процедурні порушення, котрі допущені при його подачі. Вважає, що питання роз`яснення вироку повинно бути зініційовано у формі клопотання, а не звернення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення, оглянувши матеріали кримінального провадження, вивчивши доводи звернення та надавши їм правову оцінку, взявши до уваги конкретні обставин справи, вважає за необхідне зазначити наступне.

14 лютого 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області в складі колегії суддів ухвалено вирок, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України, ч. 3 ст. 305 КК України (в редакції від 05.07.2012 року), ч. 3 ст. 307 КК України (в редакції від 06.10.2011 року) і призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 255 КК України - 6 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 305 КК України (в редакції від 05.07.2012 року) із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна; за ч. 3 ст. 307 КК України (в редакції від 06.10.2011 року) із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Також у цьому вироку вирішено питання речових доказів.

Згідно з частинами 1-3, а також пунктами 1,2 частини 4 ст. 374 КПК України, вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин. У вступній частині вироку зазначаються:1) дата та місце його ухвалення; 2) назва та склад суду, секретар судового засідання; 3) найменування (номер) кримінального провадження; 4) прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи; 5) закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа; 6) сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження. У мотивувальній частині вироку зазначаються: 1) у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд; 2) у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд. У резолютивній частині вироку зазначаються: 1) у разі визнання особи виправданою - прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання; рішення про закриття провадження щодо юридичної особи; рішення про поновлення в правах, обмежених під час кримінального провадження; рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили; рішення щодо речових доказів і документів; рішення щодо процесуальних витрат; строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження; порядок отримання копій вироку та інші відомості; 2) у разі визнання особи винуватою: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом; початок строку відбування покарання; рішення про застосування примусового лікування чи примусових заходів медичного характеру щодо обмежено осудного обвинуваченого у разі їх застосування; рішення про призначення неповнолітньому громадського вихователя; рішення про застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру; рішення про цивільний позов; рішення про інші майнові стягнення і підстави цих рішень; рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації; рішення про відшкодування процесуальних витрат; рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження; рішення про залік досудового тримання під вартою; строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження; порядок отримання копій вироку та інші відомості.

Згідно пунктом 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

З тексту вказаного вироку, через призму зазначених норм права, вбачається що його зміст повністю відповідає вимогам закону, усі висновки суду викладені чітко, зрозуміло та не допускають подвійного тлумачення; жодних сумнівів чи протиріч не вбачається.

Таким чином, доводи Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України про невизначеність долі частини матеріальних цінностей та грошових коштів не відповідають фактичним обставинам справи, адже у вироку чітко сформульовано висновок щодо додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, належного на праві власності ОСОБА_6 та вирішено долю усіх без винятку речових доказів.

Суд вважає за доцільне звернути увагу Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України на норми статті 368 КПК України згідно з якою питання визначення обсягу власності обвинуваченого (засудженого), включення чи виключення з нього певних об`єктів, не входить до переліку тих, котрі вирішує суд при ухваленні вироку за результатами розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,
постановив:
В задоволенні звернення Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України про роз`яснення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2014 року стосовно ОСОБА_6 відмовити

ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3