ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/999/20 Справа № 176/2742/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
якою відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю:

секретаря - ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні подання ДУ Жовтоводська виправна колонія №26 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, ОСОБА_5 за час відбування покарання мав як позитивну так і посередню характеристику, має 11 заохочень, стягнень не мав, з 2015 року по 2018 рік був працевлаштований на виробництві установи, на даний час не працевлаштований, залучається до робіт по благоустрою установи та відділення, підтримує зв`язок з близькими родичами. При цьому, суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, значний термін невідбутого строку покарання й наявність 3 заохоченнь за останні 2 роки відбування покарання, та дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення, а його поведінка свідчить про те, що він лише стає на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбачене ст. 81 КК України.
Вимоги скарги засуджений обґрунтовує тим, що суд розглянув провадження без його участі, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону. Окрім того, на його думку, судом не вазято до уваги положення кримінального закону, які регламентують підстави застосування ст. 81 КК України, та суд належним чином не врахував подання установи, а також його критичного ставлення до вчиненного злочину, ставлення до праці та навчання, додержання ним вимог режиму відбування покарання, участь у самодіяльності, його наміри щодо працевлаштування у разі звільнення з місць позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання подання повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2014, яким засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року, засудженому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано до покарання строк попереднього ув`язнення з 26 квітня 2014 року до 07 жовтня 2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Також, судом враховано те, що за час відбування покарання в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» засуджений ОСОБА_5 характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.
З 04 листопада 2014 року ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26». За час відбування покарання в ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26 мав 11 заохочень у вигляді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не мав, з 2015 року по 2018 рік був працевлаштований на виробництві установи, на даний час не працевлаштований, залучений до робіт з благоустрою установи та відділення, до суспільно - корисних робіт відноситься добре, стосунки у відділенні підтримує з засудженими, які характеризуються добре, соціально-корисними зв`язками дорожить.
Судом також взято до уваги, що ОСОБА_5 13 грудня 2018 року на засіданні комісії по розгляду справ про переведення засуджених до ДСР відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення.
Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого та вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Надаючи оцінку вищенаведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування щодо засудженого ст. 81 КК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про розгляд судом першої інстанції подання установи про умовно-дострокове звільнення за його відсутності, колегія суддів розцінює як необгрунтовані, оскільки вони повністю спростовуються відеозаписом та технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судове засіданні від 24 грудня 2019 року, та який міститься у матеріалах провадження. При цьому, засуджений ОСОБА_5 , за його згодою, приймав участь у судовому розгляді в порядку дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції.
Що стосується доводів засудженого ОСОБА_5 про ненадання належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює їх як безпідставні, з огляду на те, що з оскаржуваного рішення видно, що суд оцінив усі вагомі обставини провадження, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання. Колегія суддів звертає увагу й на те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого умисного злочину, до кінця строку відбування покарання залишився значний термін, та хоча він і не має стягнень, однак протягом року не залучався до робіт та отримав лише одне заохочення протягом останього року.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, як необгрунтована, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, за доводами апеляційної скарги, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні подання ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4