Cправа № 127/2769/20
Провадження № 1-кс/127/1355/20
У Х В А Л А
Іменем України
05 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

підозрюваного: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_6 , 04.02.2020 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 , маючи не зняту і не погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, за вироком Вінницького міського суду від 07.03.2013, будучи особою, раніше судимою за хуліганство, близько 15.10 год. 28.10.2019, керуючи автомобілем марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, рухаючись по проїзній частині вулиці Соборної в м. Вінниці в напрямку вулиці Мури, грубо порушуючи правила дорожнього руху, не надав перевагу пішоходу на нерегульованому пішохідному переході, розташованому на перехресті вулиць Соборної та М. Оводова, після чого проїхав відстань у кілька метрів.

Після цього ОСОБА_4 зупинив керований ним автомобіль та відчинивши дверцята і, не виходячи з салону автомобіля, обмінявся з невстановленою слідством особою пішоходом, декількома фразами.

У подальшому, маючи раптово виниклий умисел на грубе порушення громадського порядку, усвідомлюючи, що перебуває в громадському місці, розуміючи, що діє на очах сторонніх осіб, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи існуючі загальноприйняті правила суспільної моралі та поведінки, виражаючи явну неповагу до суспільства, прагнучи самоствердитися за рахунок приниження іншої особи, грубо порушуючи при цьому правила дорожнього руху, розвернув керований ним автомобіль марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, та, проїхавши близько 50 метрів, заїхав правим переднім колесом на тротуар на перехресті вулиць Соборної та М. Оводова, після чого, відчинивши водійські дверцята, вийшов з автомобіля та поблизу будинку №48 по вулиці Соборній, наздогнав невстановлену слідством особу пішохода, та, продовжуючи реалізовувати свій умисел на вчинення хуліганських дій, умисно діючи з особливою зухвалістю, прагнучи самоствердитися за рахунок приниження іншої особи, безпричинно схопивши вищевказаного невстановленого пішохода лівою рукою за одежу, кулаком правої руки наніс останньому два удари в голову.

В подальшому, реагуючи на крики сторонніх осіб та звуки сирен, ОСОБА_4 відпустив одежу невстановленої слідством особи пішохода, повернувся до свого автомобіля та зник з місця події на вищезазначеному автомобілі.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, якщо воно було вчинене особою, раніше судимою за хуліганство.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженецю м. Вінниці, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , українецю, громадянину України, який раніше засуджувався:

- 07.04.1992 Ленінським районним судом за ч. 1 ст. 194 КК України (в редакції 1960 року) до виправних робіт на строк 2 роки (судимість погашена);

- 30.09.1996 Липовецьким районним судом за ч. 1 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року), до штрафу 850 грн. (судимість погашена);

- 07.03.2013 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 15 - п.п. 1, 5, 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 10 років, звільнений 29.09.2014 на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира з заміною невідбутого покарання на покарання у виді виправних робіт з відрахуванням 20% в дохід держави; 21.08.2015 Вінницьким міським судом покарання у виді виправних робіт змінено на штраф в сумі 788 грн., 23.12.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, якщо воно було вчинене особою, раніше судимою за хуліганство.

Обґрунтованість підозри та винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому діянні підтверджується наступними доказами: рапортом про скоєне кримінальне правопорушення; показами свідка ОСОБА_7 ; протоколами тимчасового доступу до камер відеоспостереження; іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років, який відноситься до злочину середньої тяжкості.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування і суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення, не з`являтись на виклики слідчого та прокурора.

Підставою вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, є те що останній за місцем реєстрації не проживає, підтримує тісні зв`язки з особами з числа раніше судимих, які можуть відповідно надавати йому тимчасове помешкання для переховування, а також переховувати його та надавати засоби для переміщення. Останній також документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Крім цього, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочинів аналогічного характеру і тому перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході останній може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню на підозрюваного ОСОБА_4 покладених обов`язків.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених процесуальних обов`язків.

Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_4 , від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на свідків, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

Також,слідчий наголошує, що Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення, як виключну міру.

Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185 КПК України слідчий просить не визначати підозрюваному розмір застави.

На підставі викладеного слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити в обрані підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема особисте зобов`язання або ж домашній арешт в нічну пору доби, посилаючись на необгрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, який йому інкримінується, відсутності будь-яких доказів вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також на недоведеність прокурором в судовому засіданні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0002363, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002363 внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_4 близько 15.10 год. 28.10.2019, керуючи автомобілем марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, рухаючись по проїзній частині вулиці Соборної в м. Вінниці в напрямку вулиці Мури, грубо порушуючи правила дорожнього руху, не надав перевагу пішоходу на нерегульованому пішохідному переході, розташованому на перехресті вулиць Соборної та М. Оводова, після чого проїхав відстань у кілька метрів.

Після цього ОСОБА_4 зупинив керований ним автомобіль та відчинивши дверцята і, не виходячи з салону автомобіля, обмінявся з невстановленою слідством особою пішоходом, декількома фразами.

У подальшому, маючи раптово виниклий умисел на грубе порушення громадського порядку, усвідомлюючи, що перебуває в громадському місці, розуміючи, що діє на очах сторонніх осіб, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи існуючі загальноприйняті правила суспільної моралі та поведінки, виражаючи явну неповагу до суспільства, прагнучи самоствердитися за рахунок приниження іншої особи, грубо порушуючи при цьому правила дорожнього руху, розвернув керований ним автомобіль марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, та, проїхавши близько 50 метрів, заїхав правим переднім колесом на тротуар на перехресті вулиць Соборної та М. Оводова, після чого, відчинивши водійські дверцята, вийшов з автомобіля та поблизу будинку №48 по вулиці Соборній, наздогнав невстановлену слідством особу пішохода, та, продовжуючи реалізовувати свій умисел на вчинення хуліганських дій, умисно діючи з особливою зухвалістю, прагнучи самоствердитися за рахунок приниження іншої особи, безпричинно схопивши вищевказаного невстановленого пішохода лівою рукою за одежу, кулаком правої руки наніс останньому два удари в голову.

В подальшому, реагуючи на крики сторонніх осіб та звуки сирен, ОСОБА_4 відпустив одежу невстановленої слідством особи пішохода, повернувся до свого автомобіля та зник з місця події на вищезазначеному автомобілі.

23.12.2019 слідчим підготовлено ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Зазначене повідомлення про підозру вручено ОСОБА_4 10 січня 2020 року.

Проаналізувавши зміст клопотання про обрання запобіжного заходу, доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002363 від 01.11.2019, рапорту працівника поліції ОСОБА_8 від 01.11.2019, протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 04.11.2019, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.11.2019, відповіді на запит слідчого №3285/25/01-2019 від 22.11.2019, повідомлення про підозру від 23.12.2019, пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, а також переглянутого в судовому засіданні відеозапису слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України обґрунтована.

Зокрема, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису події, яка мала місце 28.10.2019 біля приміщення Сьомого апеляційного адміністративного суду (перехрестя вулиць Козицького та Соборної), слідує що обставини про які зазначено у клопотанні про застосування запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_4 , наздогнавши невстановлену слідством особу, схопивши її лівою рукою за одежу, кулаком правої руки наніс останньому два удари в голову, дійсно мали місце.

При цьому, суд враховує те, що кримінальне правопорушення було вчинено в громадському місці, на очах сторонніх осіб, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи існуючі загальноприйняті правила суспільної моралі та поведінки.

У відповідності з пункту 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований та має постійне місце проживання, однак офіційно не працевлаштований та раніше неодноразово судимий.

На даний час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, відсутність соціально стримуючих факторів, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, здійснювати незаконний вплив на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обгрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання ж адвоката ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем реєстрації, нагороджений подякою, а також на те, що батько підозрюваного є ветераном військової служби, а директор ТОВ "Євросталь" - ОСОБА_10 прийняв рішення взяти на роботу на посаду будівельника ОСОБА_4 , судом до уваги не приймаються, оскільки наявність таких обставин, які ніким не оспорюються, не спростовують наявності вище перелічених ризиків.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Отже, враховуючи обставини даного кримінального правопорушення та його наслідки, а саме те, що потерпілий у даному кримінальному провадженні на даний час відсутній, ступінь завдання йому тілесних ушкоджень, розмір шкоди або ж іх відсутність, слідством не встановлена, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 42040,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 34 (тридцяти чотирьох) днів тобто до 09 березня 2020 року, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 09 березня 2020 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040,00 грн. (сорок дві тисячі сорок), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

1. прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2. не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3. утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя