Справа № 1-147/11
Провадження № 1-в/643/121/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 Суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

розглянувши у заяву ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, накладеного в ході виконання виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просить зняти арешт з майна, яке було арештовано при виконанні виконавчого листа № 1-147/11, виданого 18.02.2014 Московським районним судом м. Харкова щодо конфіскації майна, належного батькові заявника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування заяви заявник зазначає, що зняття арешту необхідно у зв`язку зі смертю його батька ОСОБА_3 та для реалізації спадкових прав заявника.

Суд, вивчивши доводи заяви та долучені до неї матеріали, вивчивши матеріали кримінальної справи, встановив наступне.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.10.2011 у справі № 1-147/2011 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 15, 185 ч.3; 185 ч.5; 307 ч.1; 307 ч. 2 КК України, та призначено покарання згідно ст. 70 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили

Згідно наданої заявником копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 Кримінального-процесуального кодексу України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним. Порядок скасування арешту майна встановлюється ст.174 КПК України.
Положеннями статті 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Отже, звернення з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому кримінальним процесуальним кодексом, передбачене у разі накладення такого арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), під час проведення досудового розслідування або судового провадження (ч.2 ст.170 КПК України). Відповідно, клопотання про скасування арешту майна під час судового провадження розглядається судом, який вирішує дане питання одночасно з ухваленням судового рішення.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою № 5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.
Зі змісту поданої до суду заяви вбачається, що заявник просить скасувати постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 19.12.2014 в рамках виконавчого провадження № 43279869, винесеної на підставі виконання виконавчого листа №1-147/11 виданого 18.02.2014 Московським районним судом м. Харкова.
Арешт на майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було накладено відповідно до постанови державного виконавця при виконанні вироку суду щодо конфіскації майна у кримінальній справі, що підтверджується матеріалами кримінальної справи та повідомленням Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків), відомостей що арешт накладено під час дізнання чи досудового слідства або судом в матеріалах заяви відсутні. Порядок зняття арешту з майна особи, накладеного державним виконавцем, регулюється Законом України "Про виконавче провадження".
Отже, вказаний арешт не був заходом забезпечення кримінального провадження, який, в свою чергу, застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження (ч.1, п.7 ч.2 ст.131 КПК України).
Оскільки особа, яка звернулася з клопотанням про зняття арешту з майна, вважає, що підстави для подальшого існування такого відпали, то арешт майна стає публічним обтяженням права власності (постанова ВС від 15.05.2019 у справі №372/2904/17-ц). У такому разі особа оспорює неправомірне обмеження її права на користування належним їй майном, що не підлягає розгляду в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним кодексом.
Крім того, заявник не є стороною виконавчого провадження, та із змісту заяви вбачається наявність спадкових правовідносин.
Враховуючи наведене, а також враховуючи, що заявник звернувся в суд із заявою про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.12.2014 в рамках виконавчого провадження № 43279869, винесеної на підставі виконання виконавчого листа №1-147/11 виданого 18.02.2014 Московським районним судом м. Харкова у зв`язку з конфіскацією всього належного засудженому ОСОБА_3 майна, тобто процесуального рішення, прийнятого не у межах судового провадження, а також, що зазначене майно є предметом спадщини, то суд вважає за необхідне у відкритті провадження за вказаною заявою про зняття арешту з майна відмовити, оскільки вона не підлягає розгляду судом кримінальної юрисдикції.
Роз`яснити заявнику його право звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, накладеного в ході виконання виконавчого провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1