ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/349/20 Справа № 932/2007/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрі, громадянин України, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України,
за участю:
секретаря - ОСОБА_7 ,
прокурора - ОСОБА_8 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року задоволено клопотання слідчого, обрано ОСОБА_6 який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 година 15 хвилина 14 квітня 2020 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, здійснення на потерпілого тиску. При цьому, слідчим суддею враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, одружений, на утриманні дітей не має, відсутність у нього офіційного місця роботи, тому дійшов висновку, що ці обставини виключають об`єктивну можливість застосування щодо підозрюваного іншого більш м"якого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою його реєстрації та постійного місця проживання: АДРЕСА_1 , з покладанням на нього обов`язків: здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і виїзду в Україну; носити електронний засіб контролю, в межах строку досудового розслідування.
Вимоги скарги захисник обґрунтовує тим, що в матеріалах провадження та в поясненнях прокурора відсутні будь-які фактичні докази існування ризиків у провадженні. Також вказує, що дослідження перелічених в оскаржуваній ухвалі слідчого суді доказів у судовому засіданні не було, що підтверджується звукозаписом судового засідання, чим порушено ч.1 ст. 194 КПК України. Окрім того, захисник зауважує, що підозра не може грунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом та вважає, що застосування до ОСОБА_6 альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного браслету буде достатнім заходом забезпечення кримінального провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення скарги заперечував та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджується, що СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000367 від 16 лютого 2020 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 146 КК України. 17 лютого 2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні цього злочину та 17 лютого 2020 року повідомлено його про підозру за ч.2 ст. 146 КК України.
Також, 19 лютого 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у межах об`єднаного кримінального провадження, внесеного до ЄРДР№0000129, у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189, ч.3 ст. 289 КК України.
З оскаржуваної ухвали видно, що слідчим суддею на підставі долучених до клопотання слідчим доказів, встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 289, ч.2 ст. 189 КК України, яка об`єктивно підтверджується: заявою ОСОБА_10 про вчинення злочину від 16 лютого 2020 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 16 лютого 2020 року, протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 17 лютого 2020 року, протоколом обшуку квартири АДРЕСА_2 , протоколом пред`явлення ОСОБА_6 до впізнання потерпілому ОСОБА_10 від 17 лютого 2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18 лютого 2020 року.
Що стосується встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то останні є такими, що об`єктивно існують.
При цьому, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя об`єктивно і повно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики доведеними та такими, що об`єктивно існують й для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, зокрема, поєднаних із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.
Слідчий суддя, оцінив всі обставини провадження, у зв`язку з чим дійшов до обґрунтованого висновку, що підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу немає, оскільки вони не зможуть забезпечити запобігання встановлених слідчим суддею ризиків.
З огляду на тяжкість злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості його підозри, покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, а також встановлені слідчим суддею ризики, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати таким, що відповідає вимогам ст. 183 КПК України.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Посилання захисника на ті обставини, що слідчим суддею не було досліджено доказів, які вказують на існування ризиків, суд апеляційної інстанції розцінює як бепідставними, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами провадження, а тяжкість злочинів, покарання за які може бути призначено лише у вигляді реального позбавлення волі, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Твердження захисника в скарзі, що слідчим не обґрунтовані ризики і не доведено їх наявність, є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам матеріалів провадження.
Колегія суддів, враховуючи встановленні судом першої інстанції обставини, тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , погоджується з судом першої інстанції, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4