Ухвала

23 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 612/419/18
провадження № 51-5673км19

Суддя Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції,
встановив:
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 березня 2020 року закінчено підготовку та призначено касаційний розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_3 за його касаційною скаргою на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року.
До початку касаційного розгляду адвокат ОСОБА_2 надіслав клопотання про розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_3 у касаційному порядку за його участю в режимі відеоконференції з Лозівським міськрайонним судом Харківської області.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року повернуто, у зв`язку з неусуненням недоліків.
Однією з підстав повернення касаційної скарги захисника ОСОБА_2 було те, що в порушення положень ч. 4 ст. 427 КПК України, останній не надав жодного документу, що підтверджує його повноваження, як захисника ОСОБА_3 .
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно з висновками, викладеними в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі № 648/3629/17, повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо захисник до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК України, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги).
До клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції адвокатом ОСОБА_2 додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, а такождоручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою від 03 квітня 2018 року № 2057, в якому зазначено, що доручення діє протягом строку затримання та/або тримання під вартою.
Однак, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 набрав законної сили 03 жовтня 2019 року, після чого засуджений відбуває призначене йому покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, закінчився строк дії доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 03 квітня 2018 року, а тому у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції слід відмовити, оскільки його повноваження у цьому кримінальному провадженні належним чином не підтверджені.

Керуючись ст.ст. 50, 336, 430 КПК України,
постановив:
Клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції залишити без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1