Справа № 740/3963/17
Провадження № 1-кс/740/14/20
УХВАЛА

10 січня 2020 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить зняти арешт, накладений 06 жовтня 2017 року слідчим суддею на легковий автомобіль марки «FORDS TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить їй, в рамках кримінального провадження №0001330, внесеного до ЄРДР 04.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та повернути їй автомобіль у користування.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що 04 жовтня 2017 року ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «FORDS TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м.Ніжина по автодорозі Р-67 Чернігів-Прилуки-Ніжин-Пирятин допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_5
06 жовтня 2017 року Ніжинський міськрайонний суд постановив ухвалу про накладення арешту на належний їй автомобіль.
Зазначає, що протокол тимчасового вилучення майна їй не надавався, постанова про арешт транспортного засобу не проголошувалася, згоду на вилучення транспортного засобу вона не надавала. На цей час автомобіль знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Ніжинського ВП.
Вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту транспортного засобу, оскільки органом досудового розслідування проведені всі необхідні експертизи, підозра у вчиненні кримінального правопорушення нікому не оголошувалася, а тому просить скасувати арешт, накладений на вказаний автомобіль та дозволити ним користуватися.
ОСОБА_3 подала заяву про підтримку клопотання та розгляд його за її відсутності. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшла наступного висновку.
У судове засідання слідчий ОСОБА_6 не з*явився, подавши письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності та відмови у його задоволенні, оскільки ОСОБА_4 відмовляється від проведення слідчого експерименту, для проведення якого необхідне використання арештованого автомобіля.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"), має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Частиною 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Як встановлено слідчим суддею, 04.10.2017 близько 15-00 год 40 хв водій автомобіля марки «FORDS TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , рухаючись в напрямку м.Ніжина, по автодорозі Р-67 «Чернігів-Прилуки-Ніжин-Пирятин» допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_5 , який в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження.
04.10.2017 зазначений автомобіль в ході огляду місця події було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів при Ніжинському ВП ГУНП та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2019 №0001330 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 06.10.2017 накладено арешт на вказаний автомобільз метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, якої у даному випадку немає.

За таких обставин арешт із врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, накладений з правових підстав, передбачених ч.2, 3 ст. 170 КПК України, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_3 , як власника автомобіля марки «FORDS TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому слідчий суддя дійшла висновку про відсутність перешкод для передання арештованого майна у користування ОСОБА_3 .

Однак, підстави для скасування арешту відсутні, оскільки розслідування кримінального провадження не завершено і зняття арешту шляхом зняття заборони на відчуження автомобіля неприпустимо.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Таке рішення виходить з позиції розумності та співмірності обмеження права власності, права користування та наслідків такого арешту.

На цій стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Посилання слідчого на відмову ОСОБА_4 , як учасника дорожнього руху, від участі у слідчому експерименті з використанням арештованого автомобіля не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання власниці про повернення їй у користування належного автомобіля, враховуючи тривалість обмеження права власності, починаючи з 2017 року по цей час.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту автомобіля задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого у даному кримінальному провадженні повернути ОСОБА_3 автомобіль марки «FORDS TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_1 , для відповідального зберігання.

Заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження та ремонту цього автомобіля.

Зобов`язати ОСОБА_3 надавати безперешкодний доступ до автомобіля марки «FORDS TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_1 , у разі необхідності проведення з використанням вказаного транспортного засобу будь-яких слідчих дій під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1