Справа №:755/3142/19
Провадження №: 1-кп/755/1343/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2019 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008168 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :
14 серпня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14 серпня 2019 року, обвинувальний акт переданий головуючій судді ОСОБА_1 та визначено колегію суддів, у яку також увійшли судді: ОСОБА_11 та ОСОБА_2 .
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.
Розпорядженням № 114 від 27 серпня 2019 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, призначено перерозподіл зазначеного кримінального провадження у зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_11 у відпустці з 19 серпня 2019 року.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2019 року в даному кримінальному провадженні замість судді ОСОБА_11 призначено суддю ОСОБА_12 .
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року задоволено заяву судді ОСОБА_12 про самовідвід.
Розпорядженням № 146 від 09 жовтня 2019 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, призначено перерозподіл зазначеного кримінального провадження у зв`язку із ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 жовтня 2019 року в даному кримінальному провадженні замість судді ОСОБА_12 призначено суддю ОСОБА_3 .
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, а в разі виникнення певних неточностей, вони можуть бути усунені у судовому засіданні. Також послався на відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акта. Крім того, заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 121 КК України та існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою забезпечення досягнення мети застосування запобіжного заходу. Також просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою забезпечення досягнення мети застосування запобіжного заходу.
Потерпілий ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 не заперечували проти призначення обвинувального акта до судового розгляду та просили задовольнити клопотання про обрання запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_10 зазначив, що прокурором були порушені вимоги ст. 293 КПК України при врученні копії обвинувального акта його підзахисним та йому, оскільки ні обвинувачені, ні він не отримали копій обвинувального акта, копії реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільного позову. Також зазначив, що в період часу з 07 липня по 05 вересня 2019 року він перебував за кордоном, що підтверджується відмітками у паспорті. За вказаний час жодних повідомлень він не отримував. Дані обставини свідчать про порушення їх прав, а тому обвинувальний акт слід повернути прокурору. Також вважає необґрунтованими вимоги клопотань про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його підзахисних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зв`язку із чим просить відмовити у їх застосуванні. Крім того, заявив клопотання про витребування медичної документації та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 комплексної комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи, оскільки у нього наявні тимчасові розлади психіки та в період з 25 червня по 18 липня 2019 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в Інституті нейрохірургії, у зв`язку з черепно-мозковою травмою.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали думку захисника у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, приходить до такого.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
При цьому обвинувачення, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.
Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Крім того, обставинами, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, що чітко не викладено в даному обвинувальному акті.

Зокрема, слід звернути увагу на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він «своїми умисними діями, які виразилися у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, вчиненому на замовлення групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 121 КК України». ОСОБА_6 , у свою чергу, обвинувачується у тому, що «своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на умисне вбивство, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України».

Як вбачається з викладу фактичних обставин кримінального правопорушення ОСОБА_6 діючи на власний розсуд, маючи умисел на вбивство ОСОБА_8 , наніс останньому три удари ножем в ділянку грудної клітки. Дані обставини зазначені і при формулюванні обвинувачення ОСОБА_5 . Проте, в формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 зазначається, що останній діючи на власний розсуд наніс ОСОБА_8 три удари ножем в ділянку тулуба. Слід додатково також відзначити, що у формулюванні обвинувачення, як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_6 зазначається про те, що обоє обвинувачених домовились між собою, що при вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 нанесе ОСОБА_8 кілька ударів ножем в ділянку тулуба.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини у кримінальному провадженні та визначена правова кваліфікація кримінального правопорушення є важливим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатися від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.

Крім того, наведені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення позбавляє колегію суддів можливості визначити межі судового розгляду щодо обвинуваченого з огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення, головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення, встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Відповідно до закону, суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акта не зазначить конкретне формулювання обвинувачення.

Крім того, згідно з вимогами ст. 374 КПК України, якщо суд ухвалює вирок, у ньому також зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 квітня 2008 року також зазначив, що у контексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`яснення «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінські проти Австрії). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 рок у справі «Песільє та Сассі проти Франції»).

З наведеного вбачається, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення не відповідає формулюванню обвинувачення ОСОБА_6 .
Також відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити прізвище, ім`я, по батькові та займану посада прокурора.

Також, в порушення вимог п. 4 ч.2 ст. 291 КПК України у даному обвинувальному акті відсутні ім`я та по батькові прокурора.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Так, реєстр матеріалів досудового розслідування, як процесуальний документ фіксування кримінального провадження є інформаційним додатком до обвинувального акта, який містить відомості про рух утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити повний опис усіх без виключення дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; види заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строки його застосування.

Так, у розділі ІІ-11 «Призначення експертиз та відібраних зразків, повідомлення потерпілого, підозрюваних та їх захисників про проведення експертиз. Рішення слідчого судді» зазначені безліч клопотань про проведення експертиз, однак, в порушення вимог п.1 ч.2 ст. 109 КПК України відсутні найменування процесуальної дії: не вказані назви експертиз; відсутні рішення суду, з посиланням на реквізити процесуальних рішень, з цього питання.

У розділі ІІ-12 «Повідомлення осіб про підозру, зміна підозри, залучення захисників, розгляд клопотань підозрюваних та їх захисників» зазначено, що обвинуваченому ОСОБА_6 28 серпня 2018 року повідомлено про підозру, а 4 жовтня 2018 року повідомлено про зміну підозри. В той же час, в порушення вимог кримінального процесуального законодавства, не вказано у вчиненні яких саме кримінальних правопорушень. Також, відсутні дані про залучення та зміну адвокатів.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити всі види запобіжних заходів кримінального провадження, дату та строк їх застосування. Однак, у розділі ІІІ-7 «Застосування слідчим суддею (за клопотанням слідчого, прокурора) запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, з урахуванням двох осіб, які обвинувачуються у вчинення кримінального правопорушення», не вказано прізвища ім`я по-батькові кожного з них при зазначенні видів заходу. І взагалі не зазначено, як повідомив в судовому засіданні адвокат, про ухвалу суду апеляційної інстанції, якою було змінено ОСОБА_5 запобіжний захід з утримання під вартою на домашній арешт на певний період доби.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).
Згідно ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.
Згідно ч. 4 ст. 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
Проте, даний обвинувальний акт направлений до суду без долучення до нього розписки підозрюваних про отримання копії обвинувального акта, цивільного позову та реєстру матеріалів досудового розслідування. Крім того, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що свідчить про обов`язковість участі захисника у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що в даному випадку прокурор повинний також долучити до обвинувального акта розписку захисника про отримання копій обвинувального акта, цивільного позову та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів долучених до обвинувального акта прокурор 17 та 23 липня 2019 року направляв підозрюваним ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захиснику ОСОБА_10 повістки про виклик для отримання обвинувального акта на 22 та 30 липня 2019 року відповідно.
Проте, як вбачається з трекінгів поштових відправлень № 180, 198, 201, 553, 561, 570, жодне із повідомлень не вручене під час доставки адресатам, з інших причин та повернуті відправнику.
Колегія суддів вважає, що долучення до обвинувального акта повісток про виклик сторони захисту для отримання обвинувального акта не можуть бути підтвердженнями того, що прокурором вжито усіх заходів для вручення підозрюваним та їх захиснику копій обвинувальних актів, цивільних позовів та реєстрів матеріалів досудового розслідування. Також, слід звернути увагу на те, що захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні надав підтвердження того, що в період часу з 07 липня по 05 вересня 2019 року він перебував за межами України, а тому не міг одержати повідомлення, що прокурором не було встановлено.
Зазначені вище дії прокурора не можуть свідчити про належне виконання вимог ст. 293 КПК України, яка чітко визначає обов`язок останнього надати копію обвинувального акта, копію реєстру матеріалів досудового розслідування, зокрема підозрюваному та його захиснику, а також отримати відповідні розписки від зазначених осіб.

Допущені прокурором на стадії направлення обвинувального акта до суду порушення вимог КПК України унеможливлюють належне проведення судового розгляду.

З вище перелічених підстав порушення норм КПК України та невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України, він підлягає поверненню прокурору.

Щодо заявленого прокурором клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, то колегія суддів приходить до такого висновку.

Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 ч. 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу обвинуваченого та визначені у п. 1- п. 11 ч. 1 вказаної статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини в інкримінованому злочині, майновий стан підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків, той факт, що він раніше не судимий, офіційно не працює, має місце проживання в м. Києві.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), від 04 жовтня 2005 № 9190/03 п. 59). Проте стороною обвинувачення не зазначається, яким саме чином обвинувачені можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Таким чином, колегія суддів не бере до уваги доводи сторони обвинувачення щодо обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки на доведення даної позиції клопотання містить єдине зазначення, що на даний час відсутні підстави для обрання обвинуваченим менш суворих запобіжних заходів, що безумовно не може свідчити про доведеність даного факту.
Крім того, прокурором не наведено жодних доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будуть ухилятись від слідства та суду.
Також при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує правову позицію, викладену в рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» (Kharcnenko v. Ukraine) №40107/02 , щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п.80).
Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочинів, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі доведеності їхньої вини в інкримінованим злочинах, майновий стан обвинувачених, їх вік, міцність соціальних зв`язківОСОБА_5 , той факт, що він є неодруженим, має на утриманні малолітню дитину та повнолітню дитину з інвалідністю, працює директором ТОВ «Айва Плюс ЛТД», має постійне місце проживання у м. Києві, раніше не судимий; міцність соціальних зв`язківОСОБА_6 , той факт, що він є неодруженим, неофіційно працює на станції технічного огляду, має постійне місце проживання у м. Києві, хворіє органічним враженням ЦНС інтоксикаційного та травматичного ґенезу (ЗЧМТ забій ГМ 2019 року) з помірними когнітивними порушеннями, епісиндромом у вигляді вторинного генеалізованих судомних припадків зі травматизацією, перебуває на спостереженні у лікаря невролога; у період часу з 25 червня по 18 липня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в Інституті нейрохірургії ім. академіка А.Н. Ромоданова Національної академії медичних наук України; на даний момент лікується від гепатиту А; раніше не судимий.

Таким чином, прокурором доведено, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду та можуть впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України). Така обставина дає підстави суду застосувати до обвинувачених більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні.
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям обвинувачених на вимогу слідчого, прокурора, суду, можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України терміном на 2 місяці, оскільки такий запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покладених процесуальних обов`язків.
Щодо клопотання захисника ОСОБА_10 про витребування медичної документації та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 комплексної комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи, то слід зазначити таке.
Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до ч. 2 ст. 333 КПК України під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування. Якщо судом під час судового провадження прийнято рішення про надання доступу до речей і документів, суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для здійснення такого заходу забезпечення кримінального провадження та ознайомлення учасників судового провадження з його результатами. Особа, яка під час судового провадження отримала речі і документи внаслідок здійснення тимчасового доступу до них, зобов`язана надати до них доступ у порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Вимогами ч. 3 ст. 314 КПК України визначено обмежене коло рішень, які можуть бути постановлені у підготовчому судовому засіданні. Тимчасовий доступ до медичної документації та призначення експертизи до нього не входить, так як ухвала про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів та ухвала про призначення судової експертизи можуть бути постановлені у судовому засіданні. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що зазначене клопотання захисника ОСОБА_10 є передчасним, а тому його слід залишити без розгляду.
Керуючись вимогами ст. 3, 46, 52, 91, 109, 110, 176-178, 181, 183, 194, 291, 293, 314-316, 332, 333, 337, 348, 369- 372, 374, 376, 395 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008168 від 31 серпня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 і ч. 2 ст. 121 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 .
В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - відмовити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:
не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
Вказані обов`язки покласти на ОСОБА_5 на два місяці - до 15 лютого 2020 року.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 .
В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - відмовити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:
не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
Вказані обов`язки покласти на ОСОБА_6 на два місяці - до 15 лютого 2020 року.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 .
Клопотання захисника ОСОБА_10 про витребування медичної документації та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 комплексної комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи залишити без розгляду.
Ухвала колегії суддів щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17 год 10 хв 18 грудня 2019 року.
Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3