ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/4477/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1617/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
- обвинуваченого ОСОБА_8
- потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №11кп/818/1617/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера МВС, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 12 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Як встановив суд, 14 грудня 2018 року, приблизно о 18 год. 10 хв., ОСОБА_8 керував технічно справним автомобілем «Chevrolet Lacetti» р.н. « НОМЕР_1 », на якому він рухався по вул. Полтавський шлях зі сторони вул. Залютинської в бік вул. Холодногірської, зі швидкістю близько 50 км/год.
В процесі руху по вказаній вулиці, поблизу будинку №173 по вул. Полтавський шлях в м. Харкові, водій ОСОБА_8 , діючи необережно проявив необачність, не вибрав безпечну швидкість руху під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, та при виникненні небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїжджу частину зліва направо по ходу його руху, і якого він об`єктивно міг виявити, не своєчасно застосував гальмування, чим порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого:?
- п.18.1 - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»
та здійснив наїзд на вищевказаного пішохода ОСОБА_9 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани лівої надбрівної дуги, закритий внутрішньо-суглобовий перелом дистального метаепіфізу лівої променевої кістки зі зміщенням, закритий уламковий перелом фаланги 1-ої п`ясткової кістки правої кисті, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я.
У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Chevrolet Lacetti» р.н. « НОМЕР_1 » ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України.
У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Chevrolet Lacetti» р.н. « НОМЕР_1 » ОСОБА_8 визначалася виконанням ним вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України.
В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Chevrolet Lacetti» р.н. « НОМЕР_1 » ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, обвинувачений посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Наголосив, що суд при призначенні додаткового покарання не в повній мірі врахував, що він щиро розкаявся, має хвору дружину, за якою потрібен постійний догляд та відвідування медичних закладів, що без водійського посвідчення неможливо. Зазначив, що суд безпідставно залишив без задоволення клопотання сторони захисту про залучення ПАТ «Страхова Група «ТАС», в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги, оскільки саме ця страхова компанія є належним відповідачем, а тому повинна відшкодовувати частину моральної шкоди. Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, виключити застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та відмовити в задоволенні цивільного позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора та потерпілого про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, є пенсіонером МВС, має місце реєстрації та постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, пом`якшуючу покарання обставину щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Разом з тим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, яке сталося внаслідок грубого порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України та наслідки, які настали у виді заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на термін, який колегія суддів вважає обґрунтованим.

Що ж стосується посилання у скарзі обвинуваченого на те, що автомобіль йому потрібен для транспортування хворої дружини до лікарні, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без призначення додаткового покарання, оскільки суспільна небезпека від можливих наслідків порушення Правил дорожнього руху значно перевищує особисті інтереси обвинуваченого.

З огляду на наведене, підстав для зміни вироку в цій частині, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, доводи обвинуваченого про наявність істотних порушень під час розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 не позбавленні підстав.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку повинні бути зазначені підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Згідно п.6 ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, під час досудового слідства та в суді першої інстанції, у порушення вимог п.6 ч.2 ст.242 КПК України, відповідної експертизи для визначення розміру моральної (немайнової) шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_9 кримінальним правопорушенням, яке вчинив ОСОБА_8 , - не проводилося.

До того ж, відповідно до матеріалів кримінального провадження, а саме полісу №АМ/5529229 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 , як власника наземного транспорту була застрахована ПАТ «Страхова група «ТАС» до 22 листопада 2019 року, тобто строк її дії охоплювала і період вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як сдує із матеріалів провадження, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року було відмовлено захиснику ОСОБА_7 про залучення ПАТ «Страхова група «ТАС» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача, з підстав того, що п.26 ч.1 ст.3 КПК України не передбачено такого учасника судового провадження (а.с.177).

Зазначена позиція суду першої інстанції, на думку колегії суддів є передчасною, оскільки у мотивувальній частині клопотання захисник зазначав, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС», тобто зазначена юридична особа несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) обвинуваченого ОСОБА_8 (а.с.169).

Допущені судом вищевказані порушення кримінального процесуального закону, згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України тягне скасування вироку в частині вирішення цивільного позову з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 рокущодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 - скасувати і призначити новий розгляд в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню в частині призначення нового розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 в порядку цивільного судочинства не підлягає.

У решті ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: