30.06.2020
Справа № 642/5967/18
Провадження № 1-кп/642/155/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року судова колегія Ленінського районного суду м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 001517 від 20.06.2018 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

08 жовтня 2018 року до Ленінського районного суду м. Харкова в порядку ст. ст. 283, 291 КПК України з Харківської місцевої прокуратури № 1 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001517 від 20.06.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

29 жовтня 2018 року до Ленінського районного суду м. Харкова в порядку ст. ст. 283, 291 КПК України з Харківської місцевої прокуратури № 1 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002584 від 01.10.2018 року, відносно ОСОБА_14 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02.11.2018 року вищезазначені матеріали кримінальних проваджень відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 були об`єднані в одне кримінальне провадження.

По даному кримінальному провадженню відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ухвали колегії суддів Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2020 року запобіжний захід, обраний відносно вищезазначених обвинувачених, у вигляді тримання під вартою, був продовжений на 60 днів, а саме до 20.07.2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України на суд покладається обовязок незалежно від наявності клопотань сторони обвинувачення або і захисту розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з того моменту, як до суду надійшов обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, або з того дня, коли до обвинуваченого судом був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні 30.06.2020 року, відповідно до вимоги вищевказаної статті, судом було ініційоване питання доцільність збереження такого запобіжного заходу як тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 .

Крім того, в судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_11 було заявлене клопотання про зміну застосованого до ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В поданому клопотанні захисник зазначив, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою та ризики, зазначені прокурором, ним не доведені,а зі спливом певного часу ці ризики зменшуються. Крім того вказав, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконння обвинувачених покладених на нього обовязків, та послався на практику ЄСПЛ.

Прокурор ОСОБА_5 вважав необхідним продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, зазначивши, що дані особи обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні та продовженні обвинуваченим запобіжного заходу не змінилися та продовжують існувати, свідок сторони обвинувачення допитаний не був , а тому якщо обвинувачені, будуть знаходиться на волі, то вони зможуть перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на свідка, а також вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від суду. Також прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_14 в ході досудового розслідування переховувався від правоохоронних органів та оголошувався у розшук.

При вирішенні даного питання сторона захисту, проти продовження обвинуваченим строку тримання під вартою заперечувала, пославшись, що всі обвинувачені раніше не судимі, мають постійне місце реєстрації та міцні соціальні зв`язки, знаходячись на волі не будуть намагатися ухилитися від суду та впливати на показання потерпілих та свідків, а також, що прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Захисник ОСОБА_12 надав суду довідку про наявність у обвинуваченого постійного місця реєстрації та про бажання ТОВ «СК БУД-Група» взяти його на постійну роботу. Сторона захисту просила змінити обвинуваченим запобіжний захід на будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки всі обвинувачені тривалий час перебувають під вартою.
Представник потерпілих в своїх письмових заявах на адресу суду просили продовжити всім обвинуваченим обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою
Суд, вислухавши думки учасників процесу, перевіривши матеріали справи , приходить до висновку що обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 слід продовжити строк тримання під вартою виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст.201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обовязків, передбачених частиною пятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Слідчий суддя, суд зобовязаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При системному аналізі ст. 201 КПК України з іншими чинними його нормами можна зробити висновок, що під обовязком суду розглянути клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, мається на увазі те, що суд під час розгляду зазначених клопотань повинен встановити ряд фактів, які в своїй сукупності дають підстави для зміни обраного запобіжного заходу, зокрема суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Також суд при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу крім встановлення обставин визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності та врахувати інші обставини, у тому числі визначені в ч. 1 ст. 178 КПК України

Під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від
органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).
Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 нього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих кронами кримінального проваджений матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального

правопорушення;

2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного,

обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він

підозрюється, обвинувачується;

3)вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого;

4)міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного

проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо

вони застосовувалися до нього раніше;

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те,чи є утримання під вартою розумним, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для залишення під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. У даному кримінальному провадженні тримання під вартою є виправданим заходом, за наявності чітких ознак складу злочину та обгрунтованої підозри у його вчиненні обвинуваченими.
Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства .
Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Так ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.
Всі обвинувачені на час вирішення даного питання за своїм віком мають типові соціальні зв`язки для осіб свого віку та статусу.
З урахуванням наведених даних, суд уважає, що обставини регламентовані ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України є дійсними. При цьому, вони обумовлені у світлі факторів пов`язаних з характерами обвинувачених, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій вони піддаються кримінальному переслідуванню, з огляду на що, об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу.
Обставини регламентовані ст. 178 КПК України у світлі даних про обвинувачених, не є такими, що вказують на відсутність передумови визначеної п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України та поєднання з характером висунутого обвинувачення та проведеним комплексом досліджених у цій справі доказів, та тих, які тільки мають бути в ньому вчинені.
Також, в судовому засіданні встановлено, що строк тримання під вартою обвинувачених закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити судовий розгляд з огляду на наявність об`єктивних передумов.
Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.
Обраний відносно всіх обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи всіх обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером осіб обвинувачених, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.
Щодо доводів сторони захисту про відсутність ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує всім обвинуваченим у разі визнання їх винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують, а строк утримання обвинувачених під вартою є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу .
Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, а зміна обраного відносно них запобіжного заходу на більш мягкий запобіжний захід буде недостатньою для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 201, 331, 371-372, 376 КПК України, судова колегія , -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_14 , 12.01.1983 року про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт- відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, кожному строком на шістдесят днів з триманням в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор », по 28 серпня 2020 року включно.

Термін дії ухвали по 28.08.2020 року включно.
Ухвалу направити на виконання до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Відкласти судовий розгляд кримінального провадження у зв`язку з неявкою в судове засідання свідка сторони обвинувачення та представників потерпілих на 03 серпня 2020 року на 13.30 годину

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду обвинуваченими та їх захисниками протягом семи днів з дня її проголошення з моменту вручення їм ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий судді- ОСОБА_1

Судді- ОСОБА_2

ОСОБА_3