Cправа № 700/1237/19
Провадження № 1-кс/700/517/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2019 р. смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області
у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання заступника начальника СВ Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_6 погоджене з начальником Лисянського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, тимчасово непрацюючому, неодруженому, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимому, за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256 від 04.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
УСТАНОВИВ:
17 грудня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання заступника начальника СВ Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з начальником Лисянського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000256 від 04.11.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 03.11.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 13.30 год, перебуваючи в центрі села Смільчинці, Лисянського району, Черкаської області, за попередньою домовленістю із гр. ОСОБА_8 , безоплатно збув останньому наркотичний засіб в порушення вимог Законів України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та зловживання ними», який згідно висновку експерта №2/2258 від 12.12.2019 року є особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено-канабіс, загальною масою 10,662 г.
В подальшому, 03.11.2019 року о 14:15 год гр. ОСОБА_8 в приміщенні Лисянського ВП ГУНП в Черкаській області добровільно видав працівникам поліції наркотичний засіб та вказав джерело його придбання.
В ході досудового розслідування встановлено, що дане кримінальне правопорушення вчинив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 .
17.12.2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 в силу ст.63 Конституції України, відмовився давати покази відносно себе.
В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачає ч.2 ст.307 КК України, що повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:
-даними протоколу огляду покупця та вручення йому грошових коштів від 12.12.2019 року;
-даними протоколу добровільної видачі від 12.12.2019 року;
-данимии протоколу проведення обшуку від 12.12.2019 року;
-даними висновку судово-хімічної експертизи №2/2258 від 12.12.2019 року;
-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 12.12.2019 року;
-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 13.12.2019 року;
-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 13.12.2019 року;
-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 15.12.2019 року;
-даними протколу допиту свідка ОСОБА_11 від 16.12.2019 року;
-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 .
Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке, відповідно до ч.2 ст.307 КК України, передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
У клопотанні слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають йому достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, будь-яким чином перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, мотивуючи це тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а враховуючи дані про його особу, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт обгрунтовуючи це тим, що вину у скоєному визнає, має постійне місце проживання, задовільно характеризується за місцем проживання та має тісні соціальні зв`зки .
Допитана у судовому засіданні мати ОСОБА_5 - ОСОБА_13 повідомили, що ОСОБА_5 є турботливим сином, має дружні стосунки з односельцями на даний час допомагає у догляді її хворої матері, а його бабусі.
Заслухавши думку учасників судового засідання та свідків, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов наступного.
При розгляді питання про необхідність обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоровя; міцність соціальних звязків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру. Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
У судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання АДРЕСА_1 та зареєстрований за цією адресою, характеризується задовільно, компрометуючими даними на нього Смільчинецька сільська рада не володіє, раніше не судимий.
Згідно вимог статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.
Виходячи зі змісту вказаних норм закону, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Висновки слідчого та прокурора у клопотанні щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоровя, матеріального стану), поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), способу життя взагалі, способу самозабезпечення.
Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.
Проте, вказані вимоги закону залишилися поза увагою слідчого і прокурора.
Як зазначив у судовому засіданні прокурор, у даному кримінальному провадженні наявні ризики того, що ОСОБА_5 може: вчинити інший злочин; незаконно впливати на свідків; ухилятися від органу досудового розслідування та суду, і цим ризикам, на переконання слідчого і прокурора, не зможуть запобігти більш м`які запобіжні заходи.
Разом з тим, такі висновки належним чином не обґрунтовані, а тому слідчий суддя не може у повному обсязі з ними погодитися.
Так, наявність ризику, що підозрюваний може впливати на свідків у кримінальному провадженні завжди повинна бути підтверджена даними, що чітко вказують на психологічний чи то фізичний тиск і джерело такого доказу повинно бути безумовним. Це випливає з висновку, який міститься у рішенні «Москаленко проти України», в якому Європейський суд з прав людини вказав, що ризик того, що заявник примушуватиме свідків, потерпілих давати неправдиві показання, має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних.
Твердження ж у клопотанні щодо можливого впливу підозрюваного на свідків у даному кримінальному провадженні жодним чином не вмотивовані.
Не є мотивованими посилання слідчого та прокурора на те, що у кримінальному провадженні існує ризик можливого ухилення підозрюваного від слідства та суду, якому не зможе запобігти жодний запобіжний захід, крім як тримання під вартою.
При цьому слідчий суддя бере до уваги те, що ознаками наявності такого ризику можуть бути: неявка за викликами до органів досудового розслідування; відсутність постійного місця проживання; висловлювання самого підозрюваного про намір втечі; факти втечі від органів досудового розслідування та суду в минулому у справах про раніше вчинені злочини тощо.
В свою чергу під час судового засідання прокурором не було наведено даних, які б свідчили про існування таких обставин.
Крім того, при оцінці критеріїв ризику втечі, суд бере до уваги дані про особу підозрюваного, які встановлені матеріалами справи, а саме те, що підозрюваний має постійне місце проживання у місці здійснення досудового розслідування, даних про негативну характеристику не має. Таким чином, ризик ухилення підозрюваного від слідства та суду є недоведеним.
Тяжкість злочину, на яку посилається слідчий та прокурор, не є достатньою підставою, яка б свідчила про наміри підозрюваного ухилитися від слідства та суду і давала б підстави вважати наявними виключні підстави для обмеження свободи підозрюваного, оскільки ступінь ризиків має оцінюватися в сукупності з іншими конкретними, необхідними, підтвердженими даними про спроби підозрюваного вчиняти дії, спрямовані на протидію досудовому розслідуванню.
Таких даних у судовому засіданні не встановлено, прокурором не наведено.
Викладені обставини в повному обсязі свідчать про те, що у цьому кримінальному провадженні застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, а саме: домашнього арешту, буде достатнім, окільки наведені обставини не дозволяють стверджувати про наявність у поведінці і особі підозрюваного того рівня суспільної небезпеки, який би виправдовував його тримання під вартою.
Крім того, слід врахувати п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду «шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України») згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.
Відповідно до частини 4 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Водночас, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід на думку слідчого судді, зможе запобігти ризикам передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, та забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Керуючись ст. ст. 177-179, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання заступника начальника СВ Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_6 погоджене з начальником Лисянського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 протягом часу з 18:00 год. до 08:00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 з`являтися за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду протягом дії запобіжного заходу.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обовязки: повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі с.Ганжалівка, Лисянського району, Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених, згідно ухвали суду, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Строк дії ухвали визначити до 19 лютого 2020 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1