Справа № 167/1482/18
Провадження № 1-кп/169/22/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого

ОСОБА_4 - ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Луцьк Волинської області, жительки: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючої, одруженої, має на утриманні четверо малолітніх дітей, несудимої, у вчиненні злочину, передбаченого статтею 166 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч вимог частини другої статті 150 Сімейного кодексу України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, злісно ухилялася від виконання цих обов`язків, у зв`язку з чим неодноразово, а саме 06 листопада 2017 року та 24 листопада 2017 року притягалася до адміністративної відповідальності за статтею 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім цього, знаходячись за місцем свого проживання, у житловому будинку, що по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 у період з 21 до 23 липня 2018 року не вжила жодних заходів щодо виклику медичних працівників для надання дитині медичної допомоги та госпіталізації дитини до медичного закладу в той час, коли ОСОБА_7 захворів на гостру лейкоцитарну бронхопневмонію. Початок вказаного захворювання проявлявся підвищенням температури тіла дитини до 38 і більше градусів за Цельсієм, а також такими зовнішніми ознаками як в`ялість, відмова від вживання їжі та від сну, внаслідок чого у дитини розвинулася незворотня легенево-серцева недостатність, яка призвела до тяжких наслідків - смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 22 год. 30 хв. в приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_1 .
Згідно висновку експерта № 64 від 28 листопада 2018 року причиною смерті ОСОБА_7 є захворювання гостра серозно-лейкоцитарна бронхопневмонія, яка ускладнилась розвитком незворотньої легенево-серцевої недостатності. При умові своєчасного звернення до медичного закладу та надання кваліфікованої медичної допомоги дитині ОСОБА_7 , його смерті можна було б запобігти.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 винуватою себе в інкримінованому їй обвинуваченні визнала повністю та суду показала, що дійсно у період з 21 до 23 липня 2018 року, знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , із своїм малолітнім сином ОСОБА_7 , вона не вжила жодних заходів щодо виклику медичних працівників для надання синові медичної допомоги та госпіталізації його до медичного закладу в той час, коли побачила, що у нього підвищилася температура тіла до 38 і більше градусів за Цельсієм, він відмовився від їжі та сну, був в`ялим. А саме, 21 липня 2018 року вона бачила, що під вечір син був хворим, але температуру тіла вона почала йому міряти 22 липня 2018 року і відповідно сама її збивала, бо думала, що у нього ріжуться зуби. Це ж саме вона робила і протягом дня 23 липня 2018 року, однак, коли побачила, що температура не збивається, то викликала швидку, проте, син помер у неї на руках до приїзду медичних працівників. У вчиненому ОСОБА_6 щиросердно розкаялася, просила суворо її не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що про смерть сина ОСОБА_7 йому стало відомо 23 липня 2018 року, коли він знаходився на роботі. Претензій до обвинуваченої ОСОБА_6 , з якою вони проживають однією сім`єю, він не має і просить суворо її не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , яка працює завідувачем сектору соціально-правового захисту дітей служби у справах дітей Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області, у своїх показаннях підтвердила факт неналежного виконання обвинуваченою ОСОБА_6 обов`язку по догляду за своїм сином ОСОБА_7 , що призвело до тяжких наслідків, а саме смерті останнього. Крім цього зазначила, що сім`я ОСОБА_6 перебуває на обліку служби у справах дітей Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області, однак, на сьогодні претензій до обвинуваченої немають.
Таким чином, наведені вище показання обвинуваченої ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_4 та представника потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 є детальними, чіткими та послідовними і в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, які, в свою чергу, ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Не маючи підстав сумніватися у добровільності позиції, а також показань обвинуваченої, потерпілого, представника потерпілого, суд, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших, окрім наведених вище, доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Тому, всесторонньо проаналізувавши матеріали кримінального провадження та ті обставини, що були встановлені у судовому засіданні, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого статтею 166 КК України, і кваліфікує такі її дії як злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

При обранні міри покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

До обтяжуючих покарання обставин суд відносить обвинуваченій ОСОБА_6 вчинення злочину щодо малолітнього.

Також суд враховує і те, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку у лікаря - психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває, має на утриманні четверо малолітніх дітей, вперше притягається до кримінальної відповідальності, потерпілий претензій до неї немає та просить суворо її не карати.

З врахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових злочинів в цьому випадку можливе без ізоляції її від суспільства і щодо неї слід обрати міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким вона повинна нести кримінальну відповідальність, із застосуванням статей 75, 76 КК України.

Керуючись частиною третьою статті 349, статтями 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого статтею 166 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені статтею 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий