Справа 350/1592/19
Номер провадження 1-кп/350/39/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів кримінальне провадження №0000245 від 10.08.2019 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, приватного підприємця, раніше судимого Рожнятівським районним судом 10 жовтня 2019 року за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., 18 березня 2020 року Рожнятівським районним судом за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, військовозобовязаного, громадянина України, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.296 ч.1 КК України,
сторони та учасники кримінального провадження :
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
суд, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_3 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Злочин вчинено за наступних обставин.
Так, 08.08.2019 близько 1600 год. обвинувачений ОСОБА_3 знаходячись у приміщенні аптеки «Аптечний пункт», що належить ПП ОСОБА_6 , і знаходиться на території поліклініки Рожнятівської ЦРЛ в селищі Рожнятів по вул.Шкільна 17, Рожнятівського району, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до присутніх та суспільства, з метою приниження людської гідності потерпілого, вчинив конфлікт з потерпілим ОСОБА_7 , під час якого з хуліганських спонукань, у присутності сторонніх осіб, в тому числі малолітньої ОСОБА_8 , вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, наніс декілька ударів кулаками потерпілому ОСОБА_7 в різні частини тіла, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці правої брови, синця в лівій надплечевій ділянці, які згідно висновку експерта №210 від 16.08.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.296 КК України не визнав та суду пояснив, що дійсно 08.08.2019 року між ним та потерпілим ОСОБА_7 відбувся конфлікт у приміщенні аптеки «Аптечний пункт», яка знаходиться на території поліклініки Рожнятівської ЦРЛ. Однак конфлікт між ними виник з вини потерпілого, і він його не бив, а тільки захищався. Просить провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу злочину, цивільний позов не визнає та просить у його задоволенні відмовити.
Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що 08.08.2019 року близько 16.00 год він приїхав у аптеку «Аптечний пункт», яка знаходиться на території поліклініки Рожнятівської ЦРЛ, щоб забрати свою малолітню дитину ОСОБА_8 , яку залишав на роботі у дружини ОСОБА_9 . Перебуваючи разом із дружиною і дитиною в кімнаті відпочинку персоналу почув, що в аптеку хтось зайшов. Його дружина ОСОБА_9 вийшла до покупця в торговий зал, а він з дитиною залишався у кімнаті. Перебуваючи у кімнаті він почув, що його дружина спілкуючись із покупцем просить вийти останнього з аптеки, і почувши це він вийшов подивитись, що відбувається. Біля прилавку він побачив обвинуваченого ОСОБА_3 , і попросив його вийти з аптеки. На ці слова обвинувачений у нецензурній формі відмовився вийти, і між ними зав`язалася словесна перепалка. Дружина ОСОБА_9 почала плакати та просити обвинуваченого покинути приміщення аптеки та припинити конфлікт. На це з кімнати відпочинку персоналу вийшла дочка ОСОБА_8 , побачила, що мама плаче, а обвинувачений ОСОБА_3 нецензурно лається в його сторону та погрожує фізичною розправою, почала теж плакати. Побачивши це він запропонував обвинуваченому вийти на вулицю та продовжити там розмову, для того щоб дружина та дитина не чули сварки між ними. На вулиці обвинувачений продовжив погрожувати йому, нецензурно лаятись і почав провокувати бійку. Щоб не вступати в конфлікт з обвинуваченим він повернувся у приміщення аптеки та закрив за собою двері. Коли він зайшов у аптеку то ОСОБА_3 , різко відчинив двері, накинувся на нього, наніс 3-4 удари в область грудей, після чого повалив його на підлогу та наніс йому знову 3-4 удари в область грудної клітки та обличчя. На це за прилавку вибігла дружина та малолітня дочка ОСОБА_8 , яка почала сильно кричати і плакати від побаченого. Дружина почала просити обвинуваченого ОСОБА_3 залишити його, зупинити бійку та покинути приміщення аптеки. Побачивши усе це ОСОБА_3 підвівся на ноги та пішов геть з аптеки. Бійка тривала десь до 5 хв., і свідками цього були його дружина ОСОБА_9 та малолітня дочка ОСОБА_8 . Обвинуваченого просить покарати по закону.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що 08.08.2019 року в районі 11.00 год. її чоловік потерпілий ОСОБА_7 залишив у неї на роботі їх малолітню дочку ОСОБА_8 , а сам по справах поїхав у м.Івано-Франківськ. Близько 16.00 год. потерпілий ОСОБА_7 повернувся з м.Івано-Франківськ, і вона провела його до себе в кімнату відпочинку персоналу, де перебувала дочка ОСОБА_8 та зробила йому каву. До кінця робочого дня, тобто до 17.00 год., залишалась година часу, то вони вирішили повертатись додому разом. О 16.00 год. в аптеку зайшов обвинувачений ОСОБА_3 , який на протязі дня декілька разів заходив у аптеку по лікарства, і попросив дати йому ліки які він раніше забув. Коли вона віддала йому ліки то обвинувачений сказав зробити йому каву та хотів з нею поговорити. Коли вона відмовила йому і повідомила, що немає на це часу, а в кімнаті відпочинку перебуває її чоловік то обвинувачений ОСОБА_3 почав себе грубо поводити, кричати та сварити на неї, наполягаючи на спілкуванні. Почувши це вона попросила ОСОБА_3 вийти з аптеки та заплакала, і повернулась у кімнату відпочинку персоналу, а потерпілий почувши крики й побачивши, що вона плаче вийшов з кімнати, і спитав обвинуваченого у чому справа. У відповідь обвинувачений почав потерпілого ображати нецензурними словами та кричати на нього. З цього почався словесний конфлікт між потерпілим та обвинуваченим. На ці крики та її плач з кімнати відпочинку вийшла дочка ОСОБА_8 , і теж почала плакати. Її чоловік, потерпілий ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_3 вийти на вулицю, і там поговорити, щоб не лякати ще більше її та дочку. Вона з дочкою зайшли в кімнату відпочинку, а потерпілий і обвинувачений вийшли на вулицю. Коли вони на вулиці поговорили то потерпілий ОСОБА_7 зайшов у приміщення аптеки та зачинив за собою двері. В цей час, різко відкривши вхідні двері, з вулиці забіг обвинувачений ОСОБА_3 та накинувся на потерпілого, повалив його під себе на підлогу, і почав наносити руками удари по тілу. Скільки разів він вдарив потерпілого вона не пам`ятає. Дочка ОСОБА_8 , коли вибігла з кімнати відпочинку і це побачила, почала сильно кричати та плакати, а вона почала просити обвинуваченого припинити бійку, і піти геть з аптеки. Обвинувачений ОСОБА_3 побачивши, що вона з дочкою плаче, піднявся з підлоги та пішов геть з аптеки. У потерпілого ОСОБА_7 після конфлікту з правої брови текла кров, інших тілесних ушкоджень вона не бачила. В той день, перед закриттям аптеки обвинувачений ОСОБА_3 , в іншому одязі, на іншому автомобілі приїхав знову, купив у неї пляшку води та знову погрожував їй і потерпілому фізичною розправою. Також вказала на те, що під час конфлікту нормальна робота аптеки була припинена, в аптеку не можна було зайти та придбати лікарства.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України повністю доведена зібраними по справі доказами, а саме :
- копією свідоцтва про народження /а.с.66/ підтверджено, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- даними, що містяться у письмовій заяві потерпілого ОСОБА_7 , на ім`я начальника Рожнятівського ВП де вказано, що 08.08.2019 року обвинувачений ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження/а.с.76/;
- даними, що містяться у висновку експерта №210 від 16.08.2019 року в якому вказано, що у потерпілого ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження : рана в ділянці правої брови та синець в лівій надплечевій ділянці і відносяться до легких тілесних ушкоджень/а.с.77/;
- даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 13.08.2019 року з фототаблицею, протоколами проведення слідчого експерименту від 13.08.2019 року та 21.08.2019 року з СD диском, якими підтверджено пояснення потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 та спростовано покази обвинуваченого ОСОБА_3 /а.с.79-95/;
- даними, що містяться у вимозі УІАП ГУНП в Івано-Франківській області від 28.08.2019 року, копіях вироків Рожнятівського районного суду від 10.10.2019 року та від 18.03.2020 року, довідкою Рожнятівського районного суду від 20.03.2020 року, /а.с.67-68, 112-118/ якими підтверджено, що ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., який сплатив 10.12.2019 року та ч.1 ст.122 КК України до 2-х років обмеження волі;
- даними, що містяться у довідках №189 та 239 виданими Центральною районною лікарнею селища Рожнятів від 13.08.2019 року/а.с.72, 74/ якими підтверджено, що ОСОБА_3 не знаходиться на диспансерному обліку в кабінеті нарколога та психіатра;
- даними, що містяться у характеристиці виданій Грабівським старостинським округом Долинської ОТГ від 12.08.2019 року /а.с.69/ якими підтверджено, що ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується негативно;
- даними, що містяться у довідці Грабівського старостинського округу Долинської ОТГ від 12.08.2019 року/а.с.70/ якими підтверджено, що ОСОБА_3 проживає у АДРЕСА_1 в окремій кімнаті.
Суд важає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 він не наносив не знайшли свого підтвердження ні в судовому засіданні, ні в матеріалах справи.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого щодо обставин кримінального правопорушення зокрема, що потерпілий перший почав з ним конфлікт, а він лише захищався, оскільки його показання суперечать іншим дослідженим у судовому засіданні доказам.
Показання потерпілого ОСОБА_7 об`єктивно узгоджуються з вищенаведеними показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що діями чи виглядом потерпілого не створювалася будь-яка провокація конфлікту з обвинуваченим ОСОБА_3 або у обвинуваченого були б підстави побоюватись заподіяння йому шкоди з боку потерпілого.
Показання свідка узгоджуються з іншими вищенаведеними письмовими доказами, а тому не викликають жодного сумніву у суду щодо їх достовірності.
Твердження обвинуваченого про те, що потерпілий сам спровокував конфлікт, у зв`язку з чим він вимушений був захищатися, суд розцінює як захисну версію, мета якої допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.
Таким чином суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні доведена повністю, а його злочинні дії слід кваліфікувати за ст.296 ч.1 КК України, оскільки він грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є рецидив злочинів та вчинення злочину в присутності дитини.
Пом`якшуючих покарання обставинами для обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
При таких обставинах суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе при ізоляції від суспільства, а покарання необхідно призначити у межах санкцій ч.1 ст.296 КК України.
Згідно з ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
18 березня 2020 року вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2(два) роки.
Як вбачається із матеріалів даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, що кваліфікований за ч.1 ст.296 КК України 08 серпня 2019 року, тобто до ухвалення вироку Рожнятівським районним судом від 18 березня 2020 року.
З огляду на положення ч.4 ст.70 КК України та роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року, з наступними змінами, «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховуючи, що злочин обвинуваченим ОСОБА_3 було вчинено до ухвалення 18 березня 2020 року вироку Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області, то дана обставина вимагає при призначенні покарання застосування положень ч.4 ст.70 КК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, до вступу вироку в законну силу, залишити без зміни.
Крім цього, потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої злочином.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_7 посилається на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 , йому було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці правої брови та синця в лівій надплечевій ділянці. Через отримані травми, з вини обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілий змушений був проходити курс лікування, а саме КТ головного мозку. Цими неправомірними діями ОСОБА_3 завдав йому матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн. Також потерпілий вважає, що злочинними діями обвинуваченого йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 20000 грн., і вона полягає у тому, що він щоденно думає та згадує цю подію; в нього виникло відчуття страху можливого повторення події; постійні негативні переживання та спогади, тривога, порушення сну, емоційна напруга та інше. Крім того потерпілим понесено судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 7800 грн.

Позивач ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_11 позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять позов задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 позов не визнали та просять у його задоволенні відмовити виходячи з того, що жодних хуліганських дій обвинувачений не вчиняв, а тому не міг заподіяти ні моральну ні матеріальну шкоду потерпілому.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Судом встановлено, що потерпілим ОСОБА_7 були понесені судові витрати по справі на правову допомогу у розмірі 7800 грн., що підтверджується розрахунком послуг, квитанцією, ордером та копією свідоцтва(а.с.19-23). Що стосується матеріальної шкоди за проходження комп`ютерної томографії головного мозку в розмірі 1000 грн. то дана обставина не знайшла свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні в судовому засіданні. Суд не приймає до уваги копію квитанції від 13.08.2019 року(а.с.18) у зв`язку з тим, що жодного направлення від лікаря для проходження КТ головного мозку пов`язаного із спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень в результаті вчинення злочину у матеріалах справи немає, а тому вважає, що в цій частині позову слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 була завдана моральна шкода, яка полягає у спричиненні останньому фізичного болю, емоційному стресі, який супроводжувався почуттям образи, приниженням його честі і гідності перед членами сім`ї. Однак, визнаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість моральних страждань потерпілого, його вік, ступінь вини обвинуваченого у вчиненому, враховує вимоги розумності і справедливості, а тому вважає за необхідне, стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим за ст.296 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1/один/ рік.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань з призначеним вироком Рожнятівського районного суду від 18.03.2020 року покаранням у виді 2(двох) років обмеження волі, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 2(два) роки 6(шість) місяців.
Термін відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу його прибуття до місця відбування покарання.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 7800 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, а всього разом 12800 грн.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно ст.376 ч.6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1