Провадження № 1-кс/679/26/2020
Справа № 679/1761/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2020 року м. Нетішин
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з вищезазначеною скаргою.
Заявник зазначає, що в означеній вище постанові слідчий в супереч ст. 55 КПК України не зазначив очевидних та достатніх підстав з яких слідує, що йому, як особі, що подала заяву про залучення до провадження, як потерпілого не завдано майнову шкоду.
Окрім того, ОСОБА_3 вказує у скарзі на те, що в оскарженій постанові відсутня об`єктивна мотивація у відмові у визнанні його потерпілим.
Заявник в скарзі зауважує на тому, що слідчим за період перебування даного кримінального провадження на досудовому розслідуванні - понад рік, не проводились належні слідчі дії, по результатам яких була б встановлена останнім відсутність підстав для визнання його потерпілим.
У зв`язку з вищезазначеним ОСОБА_3 вважає постанову про відмову у визнанні його потерпілим незаконною і необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце його проведення, надав до суду заяву в якій просив таку розглядати без його участі.
За таких обставин у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності представника органу досудового розслідування.
Слідчий суддя, заслухавши заявника, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження, дійшла наступного висновку.
В даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 є заявником.
Оскільки ОСОБА_3 не погоджується з тим, що йому відмовлено у визнанні його потерпілим, останній звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову про відмову у визнанні його потерпілим у зазначеному вище кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Пункт 2 ч. 5 ст. 110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Таким чином, слідчий виносячи оскаржувану постанову повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення ОСОБА_3 шкоди.
В оскаржуваній постанові слідчий посилається тільки на те, що ОСОБА_3 внески ГБК «Автомобіліст» були внесені у різний період, час та різних сумах з 2014 по 2016 рік та на відсутність достатніх даних, що кошти (внески) останнього були привласнені чи недоцільно розтрачені.
З такими доводами слідчого не можна погодитись виходячи з наступного. Поза увагою слідчого залишились доводи заявника про заподіяння останьому моральної шкоди. Оскаржувана постанова не містить будь-якого аналізу чому слідчий відкидає доводи щодо заподіяння моральної шкоди зазначені у заяві. З оскаржуваної постанови не можливо встановити чи вживав слідчий заходів у відповідності до положень п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України для встановлення розміру шкоди майнового характеру.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого, однак чинна норма ст. 55 КПК України не наділяє слідчого правом, а не обов`язком, визнання особи потерпілою. Слідчий у відповідності до положень ч. 5 ст. 55 КПК України тільки за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що особі не заподіяно шкоду може відмовити у визнанні особи потерпілою. Однак оскаржувана постанова не містить будь-яких відомостей, які б свідчили на підставі яких конкретно очевидних та достатніх підстав слідчий прийшов до висновку про не заподіяння заявниу шкоди, в тому числі моральної, оскільки кримінальне провадження відкрито з правовою кваліфікацією діянь за ст. 191 КК України. Також слідчим в оскарженій постанові не зазначено на підставі яких саме зібраних матеріалів досудового розслідування ним було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 .
Означену постанову не можна вважати належним чином мотивованою, оскільки пункт 2 ч. 5 ст. 110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, поряд з цим, слідчим не надано оцінки всім обставинам при прийнятті оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Приписами пункту 5 статті 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Також відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про скасування рішення слідчого чи прокурора.
Поряд з цим, згідно ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
З аналізу вищезазначених процесуальних норм убачається, що слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення слідчого може таке скасувати лише винесене у формі постанови, що виключає підстави для задоволення скарги частині скасування повідомлення.
Кримінальне - процесуальне законодавство не передбачає прийняття слідчим суддею процесуального рішення про зобов`язання слідчого визнати потерпілим та виходить за межі повноважень слідчого судді, передбачених КПК України, тому в даному випадку слід обмежитись рішенням про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим, відмовивши в задоволенні скарги в цій частині.
Керуючись вимогами ст. ст. 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1