У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 29.08.2019 року, якою задоволено подання начальника державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» відносно
засудженого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого, на теперішній час засудженого 11.02.2019 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі,

- про застосування заходу стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 29.08.2019 року задоволено подання начальника державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» стосовно засудженого ОСОБА_5 про застосування заходу стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу.
_________________________________________________________________

Провадження 11-кп/812/220/20 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Категорія: в порядку вик. вироку Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

Узагальнені доводи апелянта.

Апелянт вважає, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою.

Зазначає, що розгляд подання начальника державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» було незаконно проведено за його відсутності.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_5 засуджений 11.02.2019 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі.
Відбуває покарання у державній установі «Казанківська виправна колонія (№93)» з 26.05.2019 року.
Начальник державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» звернувся до суду з поданням про застосування заходу стягнення у виді переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу, оскільки останній 28.08.2019 року повідомив, що після закінчення строку відбування дисциплінарного стягнення в ДІЗО, він відмовляється виходити в загальну масу засуджених, мотивуючи це тим, що в нього конфлікт із різними засудженими.
Розглянувши дане подання, суд зазначив, що враховуючи особистість засудженого, характер вчиненого правопорушення, яке є злісним у відповідності до вимог ст.133 КВК України, поведінку засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, заявлене подання є обгрунтованим, та прийшов до висновку про необхідність застосування заходу стягнення у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу строком на 3 місяці.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення ухвали без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання начальника державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про можливість поміщення до приміщення камерного типу засудженого ОСОБА_5 строком на 3 місяці, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону, та з таким висновком погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції.
З матеріалів провадження встановлено, що за період перебування в установі, засуджений ОСОБА_5 характеризувався негативно. Норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи не дотримується. Допускає порушення вимог режиму відбування покарання, за що 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. На даний час стягнення не зняті та не погашені. У відношенні до представників адміністрації установи не ввічливий та не коректний, не виконує їх законні вимоги. У скоєному злочині не розкаюється, визначену міру покарання судом вважає занадто суворою. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у її виконанні.
Зазначені обставини підтверджуються даними негативної характеристики стосовно засудженого ОСОБА_5 (а.с.3); даними довідки про стягнення та заохочення (а.с.4); даними відомостей рапорту заступника чергового помічника начальника установи від 28.08.2019 (а.с.9); даними акту від 28.08.2019 (а.с.10); даними копії рапорту від 28.08.2019 (а.с.9); даними протоколу №108 від 29.08.2019 щодо доцільності переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу строком на 3 місяці (а.с.7).
Судом першої інстанції також було встановлено, що 28.08.2019 року до ЧПНУ установи майора внутрішньої служби ОСОБА_8 звернувся із заявою засуджений ОСОБА_5 та повідомив, що після закінчення строку відбування дисциплінарного стягнення в ДІЗО, він відмовляється виходити в загальну масу засуджених мотивуючи це тим, що в нього конфлікт із різними засудженими.

Дане порушення установленого порядку відбування покарання засудженим ОСОБА_5 розглядалося на засіданні комісії, яка прийшла до висновку про необхідність переведення засудженого до приміщення камерного типу.

Факт даного правопорушення підтверджується такими матеріалами провадження: довідкою психолога установи; витягом з протоколу № 108 засідання дисциплінарної комісії установи по розгляду матеріалів про порушення засудженим ОСОБА_5 вимог режиму утримання від 29.08.2019 року; постановою про тимчасове поміщення до 24 годин засудженого ОСОБА_5 в дисциплінарний ізолятор, карцер установи виконання покарань від 28.08.2019 року; рапортом № 270/5 від 28.08.2019 року; актом про відмову засудженого ОСОБА_5 від надання пояснень; письмовими поясненнями засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 28.08.2019 року, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 29.08.2019 року; висновком перевірки від 29.08.2019 року.
Відповідно до п. 13-2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Згідно з ч.1 ст. 132 Кримінально-виконавчого кодексу України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, може застосовуватись такий захід стягнення як переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.
Згідно з ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.
Відповідно до ч. 9 ст. 134 КВК України стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що, оскільки до засудженого ОСОБА_5 неодноразово застосовувались заходи впливу та дисциплінарні стягнення, які виявлялись безуспішними, то в цілому його негативна поведінка носить систематичний характер, а відтак місцевий суд дійшов вірної думки про необхідність поміщення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» терміном на три місяці.
При цьому, на момент розгляду апеляції засуджений ОСОБА_5 уже відбув його поміщення до приміщення камерного типу строком на три місяці.
Що стосується доводів апеляційної скарги щодо того, що вищевказана ухвала місцевого суду є незаконною, оскільки засуджений не був присутнім під час розгляду даного подання, то колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовуються письмовими доказами по справі.
Так, як вбачається з заяви ОСОБА_5 , в ній зазначено, що він просить провести судове засідання без його присутності, при цьому зазначено, що дана заява написана власноручно, без примусу.
Підпис засудженого ОСОБА_5 засвідчено заступником начальника установи з СВПР.
За такого, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 та скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 376,405, 407, 419, п.13-2ч.1ст.537 КПК України, ч.1 ст. 132, ч.1 ст. 134 КВК України, апеляційний суд
п ос т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 29.08.2019 року, якою задоволено подання начальника державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» відносно засудженого ОСОБА_5 про застосування заходу стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Судді: