Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4200/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №279/4200/16-к за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2019 року відносно

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:
зазначеним вироком ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислено з 05.06.2016 року.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення з 05.06.2016 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілих задоволено частково.
Стягнуто зі ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_10 3566,98 гривень матеріальної шкоди, 150000 грн. моральної шкоди та 22025 гривень витрат на правничу допомогу адвоката.
Стягнути зі ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_9 150000 грн. моральної шкоди та 22025 гривень на правничу допомогу адвоката.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто зі ОСОБА_11 на користь держави 615,72 грн. процесуальних витрат на проведення дактилоскопічної експертизи.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 04.06.2016 року, близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , неповнолітній ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після спільного розпиття спиртного, перебували в стані алкогольного сп`яніння та знаходилися на лівому березі р.Уж, неподалік від будинку №283 по вулиці Грушевського в місті Коростень.
В цей час у ОСОБА_11 , на ґрунті ревнощів, раптово виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_11 наніс численні, з великою силою прикладання удари кулаками та взутими ногами по життєво-важливих органах потерпілого - в ділянку голови, грудної клітини, спричинивши йому тілесні ушкодження, та зіштовхнув з берега річки у воду.
Продовжуючи свої злочинні дії, направленні на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині ОСОБА_9 , ОСОБА_11 спустився до потерпілого у воду та використовуючи вразливий стан останнього, продовжив наносити йому удари кулаками по різних частинам тіла, при цьому занурюючи його голову у воду, утримував під водою, що призвело до механічної асфіксії через перекриття дихальних шляхів водою, доки потерпілий не припинив подавати ознаки життя, таким чином умисно вбивши його.
Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок утоплення у воді.
В ході умисного вбивства, ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_9 умисні тілесні ушкодження у вигляді: синця на обох повіках лівого ока; синця на нижній повіці правого ока; множинні дрібні подряпини в центральній лобній ділянці, в правій лобній ділянці; синця по задній поверхні верхньої частини лівого передпліччя; синця в проекції лівого ліктьового суглоба; 3 синця по задній поверхні середньої частини лівого плеча; 2 синця по лівій боковій поверхні грудної клітини; 2 подряпини по лівій боковій поверхні грудної клітини; 4 синця в правій підпахвинній ділянці; синця по задній поверхні верхньої частини правого передпліччя; садна в проекції правого ліктьового суглоба; синця по передній поверхні верхньої частини лівого плеча; 2 синця по внутрішній та верхній поверхні лівого колососкового кружальця; синця в проекції лівої ключиці з переходом в надключичну та підключичну ділянку; крововиливів з внутрішньої поверхні верхньої та нижньої губи, в проекції 11, 12, 21, 31 зубів; синця по всій вогнутій поверхні правої вушної раковини; подряпини по правій передньо-боковій поверхні шиї; синця в проекції правого кута нижньої щелепи; тотального синця по всім поверхням лівої вушної раковини та навколо вушній ділянці; крововиливів під м`які покриви голови з внутрішньої сторони у правій лобній ділянці, в правій скроневій ділянці, в лівій тімяно-потиличній ділянці, які згідно висновку експерта №161 від 19.08.2016 року в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться та при житті людини відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
А також, ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_9 умисні тілесні ушкодження у вигляді: - переломів ребер справа 9, 10, 11 по середній підпахвинній лінії з переходом на задню підпахвинну лінію, прямого типу, з розривами пристінкової плеври, з наявністю крововиливів в м`які тканини навколо лінії перелому, які згідно висновку експерта №161 від 19.08.2016 року в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться та при житті людини відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, як незаконний, та постановити новий вирок, за яким дії ОСОБА_11 перекваліфікувати з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України. Наголошує, що судом не були об`єктивно з`ясовані обставини справи, суд першої інстанції прийняв суперечливі докази, висновки суду ґрунтуються на припущеннях. Суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги достовірні показання свідка ОСОБА_12 . Звертає увагу, що виходячи з висновку експертизи конкретний час настання смерті експертом не встановлено, оскільки висновок, що час настання смерті може відповідати часу вказаному в постанові - це є припущення експерта. Не взято до уваги, що відповідно до висновку експерта №6 від 19.08.2016 року, після заподіяння пошкоджень потерпілий міг жити та робити активні цілеспрямовані рухи, тобто потерпілий міг піднятися, не тільки скотитися з берега у воду, а і підійти самостійно до води, зайти у воду, не виключено, що і на відстань 1-2 метра від берега, щоб вмитись, але так як був побитий то міг похилитись, втратити рівновагу, не втриматися, та впасти у воду де в нічний час течія на річки збільшується і не виключено, що його могло віднести від місця події на декілька метрів. Вважає, що наявні докази в справі, враховуючи всі обставини вчиненого діяння, кількість, характер і локалізацію тілесних пошкоджень, поведінку потерпілого, що передувала події, їх стосунки, в діях обвинуваченого прямого чи непрямого умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 відсутні, однак, в його діях є наявні ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, а саме як вбивство, вчинене через необережність, так як він не передбачав можливості настання смерті ОСОБА_9 , хоча повинен був це передбачити.
Крім того, не погоджується з висновком суду про стягнення з обвинуваченого судових витрат за проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 615 гривень 72 копійки на користь держави, так як зазначені витрати не підлягають стягненню на користь експертних установ.
Зазначає, що не згоден з висновком суду про стягнення з його підзахисного ОСОБА_11 , моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в сумі по 150000 гривень кожній, оскільки вказана сума шкоди є завищеною.
В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 просить відхилити зазначену апеляційну скаргу, як безпідставну, а вирок суду першої інстанції залишити без зміни. Наголошує, що під час судового розгляду було об`єктивно досліджено всі докази, які надала сторона обвинувачення і сторона захисту та винесено законний вирок.
Прокурор Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 в своїх запереченнях на апеляційну скаргу також, вважає, її безпідставною та необґрунтованою, тому просить залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_11 - без змін. Зазначає, що під час судового провадження судом були досліджені всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності. Таким чином, сукупність зібраних та досліджених доказів вказує на доведеність вини ОСОБА_11 в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_9 . Крім того, при прийнятті рішення судом враховано характер і ступінь суспільної небезпечності та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, думку потерпілих, які наполягають на суворому покаранні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого в підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілих, їх представника, думку прокурора, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано в повному обсязі.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у ньому проведено з додержанням вимог кримінального процесуального закону, порушень закону, що тягли б скасування чи зміну ухваленого вироку, не встановлено, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_11 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені перевіреними у ній та викладеними у вироку доказами. Доводи викладені захисником в апеляційній скарзі є безпідставними і повністю спростовуються наявними у справі доказами.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_9 , ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку. Зокрема вони підтверджуються: показаннями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ; свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; частково достовірними показаннями обвинуваченого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 ; рапортом оперативного чергового Коростенського ВП, від 05.06.2016 за №3821; протоколом огляду місця події від 05.06.2016 з фото таблицею та схемою до нього; протоколом огляду трупа від 05.06.2016, яким зафіксовано виявлені на трупі ОСОБА_9 численні тілесні ушкодження; висновком судово-медичного експерта №161 від 19.08.2016; висновком додаткової судово-медичної експертизи №6 від 19.08.2016; довідкою травмпункту Коростенської ЦМЛ № 3070 від 05.06.2016 з якої вбачається, що при огляді ОСОБА_11 у останнього виявлено забій правої кисті; висновком судово-медичної експертизи № 171 від 05.07.2016; протоколом тимчасового вилучення майна від 06.06.2016, а саме мобільного телефону "Nokia -107" у ОСОБА_12 ; даними слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.06.2016, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 вказав на ОСОБА_11 , як на особу, яку бачив на березі річки Уж 04.06.2016, та яка брала участь у бійці; рапортом слідчого Коростенського ВП та роздруківкою, наданою оператором мобільного зв`язку "Київстар"; інформацією оператора мобільного зв`язку "Лайф".
Суд першої інстанції ретельно перевірив показання обвинуваченого ОСОБА_11 , згідно яких останній свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, а саме визнав нанесення ОСОБА_9 ударів, умисне заподіяння смерті ОСОБА_9 заперечив та пояснив, що 4 червня 2016 року в обід він прийшов з роботи додому, і від дружини дізнався, що якийсь чоловік в соціальній мережі її ображав. Він виписав собі номер телефону того чоловіка - ОСОБА_19 , після чого пішов із ОСОБА_20 на рибалку. Коли були на рибалці близько 14 години зателефонував ОСОБА_19 з телефону Залізка та домовився з ним про зустріч біля Чоловського переїзду в м. Коростені. Зустрілися, поговорили, ОСОБА_19 сходив до магазину, купив горілки, після чого вони спустилися до річки і разом цю горілку випили. Потім ОСОБА_19 відізвав його в сторону, почав «вчити його життю». Під час розмови ОСОБА_19 почав стискати кулаки, і він вдарив ОСОБА_19 кулаком в обличчя, після чого продовжував наносити удари, скільки ударів наніс не пам`ятає. Після чергового удару в обличчя ОСОБА_19 впав і втратив свідомість. Це було близько до води, але потерпілий впав на березі. Залізко відтягнув його далі від води. ОСОБА_19 був без свідомості, але подавав ознаки життя видавав якісь звуки. Він із ОСОБА_20 пішли додому, залишивши ОСОБА_19 непритомним на березі. Мобільний телефон Залізка залишився у нього.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що частково визнавальні показання обвинуваченого слід розцінювати як його намагання уникнути відповідальності за вчинений особливо тяжкий умисний злочин.
У вироку суду враховані з відповідною оцінкою і показання свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що 4 червня 2016 року він зі ОСОБА_11 домовились поїхати на рибалку. На рибалці після вжиття спиртного ОСОБА_11 розповів, що у його дружини була переписка з ОСОБА_21 , який хотів стати їй коханцем. ОСОБА_11 з його телефону зателефонував ОСОБА_22 і домовився з ним зустрітися біля Чоловського переїзду. Коли вони зустрілися, то ОСОБА_11 та ОСОБА_9 пішли до магазину, звідти вийшли з великим пакетом, і всі втрьох пішли до річки на галявину. В пакеті була пляшка горілки 0,7 л, яку вони сіли там розпивати. Через деякий час ОСОБА_23 з ОСОБА_22 відійшли на кілька метрів і стали про щось говорити, про що він не чув, потім почали битися. Удари наносив ОСОБА_23 , ОСОБА_22 ударів не наносив, а оборонявся, закриваючись руками. ОСОБА_22 за будовою тіла більший за ОСОБА_24 . Він підійшов до них і почав розбороняти, на що ОСОБА_23 сказав, щоб він не втручався. Коли він їх розбороняв прийшов ОСОБА_15 , побачив бійку, ОСОБА_23 йому сказав, щоб він йшов, що це не його справа, і той пішов звідти. В якійсь момент ОСОБА_22 втратив рівновагу і впав на землю, а ОСОБА_23 ударами його доштовхав до річки і спихнув у воду, де продовжував наносити удари. Бив руками і ногами по голові і різним частинам тіла. ОСОБА_22 хотів підвестися на ноги, але ОСОБА_23 йому не давав, збиваючи ударами і принурюючи його у воду. Це відбувалося протягом приблизно 10 хвилин. Перестав бити, коли ОСОБА_22 перестав винурювати, тоді ОСОБА_23 вийшов з води. Він запропонував ОСОБА_25 витягти ОСОБА_22 з води, що він і зробив. Вони поклали його на березі за кілька метрів від води обличчям доверху. ОСОБА_22 не рухався, був без свідомості, тільки булькав, тому він подумав, що це вода виходить з легень. Він намагався привести ОСОБА_22 до тями, плескаючи по обличчю, але це нічого не дало. Тоді ОСОБА_23 запропонував поїхати додому, що вони і зробили, а ОСОБА_22 залишили лежати на березі. Це було близько 7-8 години вечора. Швидку не викликали. По дорозі ОСОБА_23 дав йому мобільний телефон, сказав, що потім забере. Що це був за телефон і звідки він взявся у Жені він не знає. Наступного дня подзвонили працівники міліції, яким він віддав телефон.
Ствердження захисником в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_9 після спричинених йому тілесних ушкоджень міг пересуватися та внаслідок необережності самостійно впасти у воду і втопитися, на переконання апеляційного суду є неспроможними, повністю спростовуються доказами кримінального провадження.
Перевіряючи достовірність зазначених показань обвинуваченого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 , наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив та обґрунтовано взяв до уваги наступні наявні в справі докази:
- протокол огляду місця події від 05.06.2016 з фото таблицею та схемою до нього, яким зафіксовано місце виявлення у водоростях на відстані 3 метрів від берега трупа, який знаходився у положенні обличчям до низу, головою у воді. При огляді трупа на березі на ньому було виявлено численні тілесні ушкодження, а також відображено відомості про одяг трупа та місце на березі річки;
- висновок експерта №161 від 19.08.2016, відповідно до якого смерть ОСОБА_9 настала внаслідок механічної асфіксії через утоплення у воді. При дослідженні трупа виявлено тілесні ушкодження у виді синця на повіках лівого та правого очей, множинних дрібних подряпин в центральній лобній ділянці, в правій лобній ділянці, синця по задній поверхні верхньої частини лівого передпліччя, синця в проекції лівого ліктьового суглобу. З-х синців по задній поверхні середньої частини лівого плеча, 2-х синців по лівій боковій поверхні грудної клітини, 2 подряпин по лівій боковій поверхні грудної клітини, 4-х синців у правій підпахвинній ділянці, синця по задній поверхні верхньої частини правого передпліччя, садна в проекції правого ліктьового суглобу, синця по передній поверхні верхньої частини лівого плеча, 2-х синців по внутрішній та верхній поверхні лівого колососкового кружельця, синця в проекції лівої ключиці з переходом в надключичну та підключичну ділянку, крововиливи з внутрішньої поверхні верхньої та нижньої губи в проекції 11, 12, 21, 31 зубів, синця по всій вогнутій поверхні правої вушної раковини, подряпини по правій передньо-боковій поверхні шиї, синця в проекції правого кута нижньої щелепи, тотального синця по всім поверхням лівої вушної раковини та навколовушної ділянці, з вираженим набряком м`яких тканин з повним перекриттям вушного проходу, крововиливів під м`які покриви голови з внутрішньої сторони у правій лобній ділянці, в правій скроневій ділянці, в лівій тім`яно-потилочній ділянці, які утворились внаcлідок дії тупих твердих предметів незадовго до настання смерті, мають ознаки легкого тілесного ушкодження, в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. Також на тілі виявлено тілесні ушкодження у виді перелому ребер справа 9, 10, 11 по середній пахвинній лінії з переходом на задню підпахвинну лінію прямого типу, з розривами пристінкової плеври, з наявністю крововиливів в м`які тканини навколо перелому, які утворились від дії тупих твердих предметів, незадовго до настання смерті, мають ознаки тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. В крові виявлено етиловий спирт в концентрації 1,65 проміле, що при житті відповідає середньому ступеню тяжкості алкогольного сп`яніння;
- висновок додаткової судово-медичної експертизи №6 від 19.08.2016, згідно з яким смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , може відповідати часу 19 годин 30 хвилин. Після отримання виявлених на його тілі тілесних ушкоджень потерпілий міг жити, робити активні цілеспрямовані рухи, пересуватися, говорити, піднятись. Нанести самостійно собі зазначені тілесні ушкодження потерпілий не міг. Тілесні ушкодження могли виникнути від ударів, в кількості не менше 20-25. Врятувати життя потерпілого при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги неможливо. Можливо та не виключається настання смерті ОСОБА_9 при обставинах, на які вказав свідок ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту 07.06.2016;
- висновок судово-медичної експертизи № 171 від 05.07.2016, відповідно до якої у ОСОБА_11 встановлено наявність тілесних ушкоджень у вигляді слабо вираженого синця по тильній поверхні правої кисті в проекції 2, 3, 4 п`ясно-фалангових суглобів, м`які тканини тильної поверхні правої кисті різко набряклі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли короткочасного розладу здоров`я та утворення яких можливо при обставинах та термін, зазначений у постанові слідчого;
- матеріали слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_12 , зафіксованим в протоколі проведення даної слідчої дії від 07.06.2016 з проведенням відеозапису, під час якого свідок розповів та показав на місці про події, які відбулися 04.06.2016 на березі річки Уж по вул. Грушевського у м. Коростень Житомирської області.
Апеляційний суд вважає безпідставними апеляційні доводи захисника щодо неповноти або неправильності судово-медичних експертиз в частині, що стосуються висновків встановлення часу настання смерті ОСОБА_9 . Так, згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №6 від 19.08.2016 смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , може відповідати часу 19 годин 30 хвилин. Такий висновок узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_12 .
Аналізуючи в сукупності та взаємозвязку з іншими доказами в справі показання свідка ОСОБА_12 щодо переміщення ОСОБА_9 з води на берег річки, суд першої інстанції мотивовано прийшов до висновку про їх недостовірність, оскільки згідно протоколу огляду місця події, відеозапису слідчого експерименту та показань свідків вбачається, що берег річки в місці події пологий, глибина річки невелика, течія відсутня, труп було виявлено у воді на деякій відстані від берега, тому апеляційні доводи сторони захисту про те, що потерпілий міг сам впасти в річку, що і призвело до його смерті, є необґрунтованими, спростовуються наведеними доказами.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, у вироку, належно проаналізувавши вище наведені докази, навівши відповідні мотиви, правильно прийшов до висновку, що доводи обвинуваченого про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_9 є такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Вирішуючи юридичну оцінку дій обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано керувався роз`ясненнями п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» від 7 лютого 2003 року № 2, згідно яких питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
В обґрунтування своїх висновків суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_11 наносив удари потерпілому спочатку на березі, потім у річці, при цьому потерпілий лежав у воді, а ОСОБА_11 , наносячи удари, його притоплював таким чином, що обличчя ОСОБА_9 було у воді. Механізм нанесення ударів та положення потерпілого свідок показав під час проведення слідчого експерименту, відеозапис якого був досліджений судом. Показання свідка узгоджуються з іншими доказами у справі, та підтверджуються висновками вище вказаних експертиз щодо наявності та локалізації тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , можливості настання смерті ОСОБА_9 при обставинах, на які вказав свідок ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту, наявності тілесних ушкоджень на тильній поверхні правої кисті ОСОБА_11 .
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що аналіз досліджених доказів дає підстави дійти до висновку, що у ОСОБА_11 був наявний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_9 , оскільки він усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, про що свідчить наявність неприязних стосунків з потерпілим на ґрунті ревнощів, нанесення ударів у воді, навмисне занурення голови, в тому числі органів дихання потерпілого у воду, припинення побиття лише після того, як ОСОБА_19 перестав спливати, тобто подавати ознаки життя. Згідно висновків судово-медичних експертиз смерть настала внаслідок механічної асфіксії через утоплення у воді, врятувати життя потерпілого при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги було неможливим. Будь-яких дій щодо надання такої медичної допомоги обвинувачений не вживав, місце події швидко залишив. Під час побиття ОСОБА_11 потерпілого ОСОБА_9 , останній фізичне насильство до обвинуваченого не застосовував.
На переконання апеляційного суду в діях обвинуваченого ОСОБА_11 будь-які ознаки вбивства через необережність, а так само наявні в справі з цього приводу належні докази, відсутні. Апеляційні доводи сторони захисту про перекваліфікацію дій обвинуваченого на ч.1 ст.119 КК України є необґрунтованими. Вина та кваліфікація дій ОСОБА_11 за ч.1 ст.115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_9 , є доведеною та правильною. Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на належних, допустимих, достатніх та достовірних доказах.
Що стосується апеляційних посилань захисника відносно стягнення судом першої інстанції з обвинуваченого ОСОБА_11 завищеної суми моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам та майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно до вимог ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Оскаржуваним вироком, обвинуваченого ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині ОСОБА_9 .
Тобто, як встановлено судом першої інстанції, в результаті умисних злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_11 помер син потерпілої ОСОБА_10 , чоловік потерпілої ОСОБА_9 і, як слушно зазначає суд першої інстанції, ця втрата є непоправною, що беззаперечно порушило звичайний життєвий ритм потерпілих та призвело до значних душевних страждань, що і становить моральну шкоду.
Перевіривши рішення суду першої інстанції в цій частині з точки зору його законності і обґрунтованості, що передбачає оцінку його відповідності нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, дослідженим у судовому засіданні доказам, а також засадам розумності, виваженості та справедливості, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо часткового задоволення цивільного позову потерпілих, та відповідно стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 по 150000 грн. кожній на відшкодування спричиненої моральної шкоди.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №279/4200/16-к, під час досудового розслідування у провадженні проведено відповідну судову експертизу - №1/2666 від 20.07.2016, загальна вартість проведення якої складає 615 грн. 72 коп. (т.1 а.п.232-241).
Як вважає апеляційний суд, суд першої інстанції діяв у відповідності до норм ч.2 ст.124 КПК України, та обґрунтовано стягнув зі обвинуваченого ОСОБА_11 на користь держави витрати пов`язані з залученням експерта.
На думку апеляційного суду, апеляційні твердження захисника про необ`єктивність судового розгляду кримінального провадження та обґрунтованість висновків у вироку на припущеннях, є безпідставними. Усі наведені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту були предметом ретельної перевірки під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції з послідуючою відповідною їх оцінкою в ухваленому вироку.
Істотні порушення норм КПК України, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну оскаржуваного вироку, під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_11 без змін.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :