Справа № 441/1/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/221/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській областіі ОСОБА_9 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді прокурор Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року, скасувати дану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження прокурор зазначає, що слідчий суддя 18 лютого 2020 року обмежився складанням та проголошенням лише резолютивної частини ухвали, повний текст ухвали було проголошено 21 лютого 2020 року, а копія ухвали слідчого судді надійшла на адресу прокуратури 25 лютого 2020 року. Відтак мотиви постановленої слідчим суддею ухвали стали відомі прокурору лише 25 лютого 2020 року. З огляду на те, що визначений п`ятиденний строк на апеляційне оскарження був пропущений та підлягає, на думку прокурора, поновленню.

Вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що висновки слідчого судді щодо недоведеності перебування ОСОБА_7 у міжнародному розшуку не підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні. Крім того, слідчий суддя не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, зокрема постанову слідчого від 2 жовтня 2019 року, якою підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук, а досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.

Крім того, вважає, що слідчий суддя не взяв до уваги копію листа сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУ НП у Львівській області № 1290/33/У-2018 від 30.05.2018 з додатком до нього, з якого вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 розшукується каналами Інтерполу з 23.05.2018 з метою арешту та подальшої екстрадиції (червоне повідомлення), рапорт о/у ОСОБА_10 від 13.02.2020 аналогічного змісту, а також інформацію з ЄРДР про те, що вказане кримінальне провадження 2.10.2019 зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного.

Також зазначає, що органом досудового розслідування було винесено постанову від 2.10.2019 про оголошення ОСОБА_7 в міжнародний розшук. Вважає, що дата винесення даної постанови, її скерування з відповідними матеріалами до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України і є початком перебування особи у міжнародному розшуку в розумінні вимог ст. 281 КПК України та є доказами міжнародного розшуку в розумінні вимог ч.6 ст. 193 КПК України.

При цьому, скерування даної постанови до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України є одним з можливих шляхів міжнародного розшуку, тобто є лише засобом фактичного виконання (реалізації) постанови слідчого (детектива) про оголошення особи у міжнародний розшук.

Вважає, що слідчий суддя вправі був обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою за його відсутності. На думку прокурора, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, та не буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Ураховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, запобіжний захід у виді тримання під вартою йому слід обрати без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора - на підтримання поданої апеляційної скарги, пояснення захисника на заперечення доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя, керуючись положеннями ч.2 ст. 376 КПК, 18 лютого 2020 року оголосив лише резолютивну частину ухвали, натомість її повний текст було оголошено 21 лютого 2020 року. Матеріали справи містять повідомлення від 24 лютого 2020 року про надіслання копії даної ухвали слідчого судді прокурору, яка надійшла на адресу Городоцької місцевої прокуратури, як про це зазначає прокурор в апеляційній скарзі, 25 лютого 2020 року. З апеляційною скаргою до апеляційного суду прокурор звернувся 26 лютого 2020 року.
Ураховуючи необізнаність прокурора з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, зазначені ними причини (проголошення повного тексту рішення 21 лютого 2020 року та отримання 25 лютого 2020 року копії даної ухвали) колегія суддів визнає поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст. 117 КПК України.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно матеріалів кримінального провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001087 від 31.12.2017 року про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України.
Слідчий Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Городоцької місцевої прокуратури Львівської області, звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , покликаючись на те, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, після вчинення ним кримінального правопорушення покинув місце свого проживання та переховується від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності, на даний час оголошений в міжнародний розшук, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та свідчить про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Органом досудового розслідування за викладених у повідомленні про підозру обставин дії підозрюваного кваліфікуються за п.13 ч.2 ст. 115 КК України.

За викликами слідчого ОСОБА_7 неодноразово не являвся і не повідомив про причини свого неприбуття.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні оголошений у міжнародний розшук немає.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Згідно витягу з бази даних «відомості про осіб, які перетнули Державний кордон України» підозрюваний ОСОБА_7 28.12.2017 року, о 13.39 год., в напрямку виїзду перетнув державний кордон України через пункт пропуску КПВВ «Чонгар».

7.02.2018 року у даному кримінальному провадженні слідчим за погодженням з прокурором складено повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України.

Постановою слідчого від 16.02.2018 року оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки місцезнаходження останнього невідоме. Здійснення розшуку підозрюваного доручено працівникам СКП Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області. Досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.

Постановою слідчого від 2.10.2019 року оголошено у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки місцезнаходження останнього невідоме. Здійснення розшуку підозрюваного доручено працівникам СКП Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області. Досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.

24.05.2018 року до обліків Генерального секретаріату Інтерполу було внесено клопотання про публікацію синього повідомлення щодо розшуку каналами Інтерполу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п.9 ч.2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п.«с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зі змісту клопотання про обрання запобіжного заходу вбачається, що слідчий посилається на наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України, та зазначає, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру.

Між тим, у матеріалах клопотання відсутні відомості про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , а також про надіслання його на поштову адресу за місцем проживання такого. Така інформація відсутня і у відомостях руху кримінального провадження, долученого до матеріалів клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або заміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язані виконати дії передбачені статтею 278 цього Кодексу.

Порядок вручення повідомлення передбачено статтею 135 КПК України, згідно якої особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Частиною 1 статті 136 КПК України передбачено, що належним підтвердженням отримання особою повідомлення є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону органом досудового розслідування не дотримано.

Матеріали справи не містять інших доказів вручення повідомлення у встановленому законом порядку ОСОБА_7 про підозру та прокурором під час апеляційного розгляду не надано. При цьому, колегія суддів позбавлена можливості витребувати та дослідити такі дані з власної ініціативи під час апеляційного розгляду на підставі ч. 3 ст. 404 КПК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, згідно витягу з бази даних «відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, ОСОБА_7 28.12.2017, о 13.39 год., в напрямку виїзд перетнув державний кордон України через пункт пропуску КПВВ «Чонгар».

Ураховуючи наведене, органу досудового розслідування відомо, що ОСОБА_7 покинув межі України до моменту складення стосовно нього повідомлення про підозру.

Між тим, матеріали справи не містять даних про направлення повідомлення про підозру ОСОБА_7 шляхом використання міжнародної правової допомоги у порядку ст. ст. 551, 564 КПК України.

На переконання колегії суддів, стороною обвинувачення не надано належних доказів про вручення в порядку, передбаченому ст. ст. 135, 136, f/link1/an_2126/ed_2018_12_19/pravo1/ НОМЕР_1 .html?pravo=1#2126" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">278 КПК України, письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 , що ставить під сумнів наявність у останнього належного процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчим у клопотанні не доведено перебування ОСОБА_7 у міжнародному розшуку та, відповідно, наявність підстав для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за його відсутності.

Так, згідно ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

За правилами ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно п. 3 "Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань", затвердженого наказом Генеральної прокуратури України №139 від 06.04.2016, унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про оголошення розшуку здійснюється протягом 24 годин з моменту винесення прокурором або слідчим відповідної постанови.

Колегією суддів встановлено, що матеріали клопотання слідчого не містять даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні відомостей про оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України №3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 54/1858 від 26.02.1997 року затверджено Інструкцію про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідування злочинів (надалі - Інструкція).

Ця Інструкція, як зазначено в її п. 1.1, визначає порядок використання правоохоронними органами України можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні (надалі - НЦБ) для співробітництва з Генеральним секретаріатом Інтерполу та правоохоронними органами зарубіжних держав під час здійснення діяльності, пов`язаної із попередженням, розкриттям та розслідуванням злочинів, які мають транснаціональний характер або виходять за межі України.

Згідно підпунктів 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 п. 1.3 Інструкції, підрозділом, на який безпосередньо покладається організація виконання функцій Міністерства внутрішніх справ України як Національного центрального бюро Інтерполу, є робочий апарат Укрбюро Інтерполу. НЦБ забезпечує співробітництво правоохоронних органів України та зарубіжних країн як у цілому, так і в окремих напрямках боротьби із злочинністю і надає можливості для: підготовки та надсилання ініціативних запитів за кордон; підготовки та надсилання відповідей на запити зарубіжних правоохоронних органів; обміну оперативно-розшуковою, оперативно-довідковою та криміналістичною інформацією про підготовку і вчинення злочинів та причетних до них осіб, а також архівною та, в окремих випадках, процесуальною інформацією.

Запити до НЦБ надсилаються, як правило, через підрозділи Укрбюро Інтерполу в головних управліннях МВС України в Криму, м. Києві та Київській області, управліннях МВС України в областях та м. Севастополі (п. 1.8 Інструкції).

Згідно підпункту 4.3.1 п. 4.3 Інструкції, міжнародному розшукові з ініціативи правоохоронних органів України підлягають особи, які виїхали за межі України і ухиляються від кримінальної відповідальності та відбуття покарання за злочини, за які згідно з чинним законодавством або судовим вироком, що набув законної сили, передбачене (призначене) покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше шести місяців.

Відповідно до п.п. 4.4, 4.6, 4.7 Інструкції, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до Національного центрального бюро Інтерполу в Україні (надалі - НЦБ).

У запиті повинна бути викладена повна та об`єктивна інформація про події, факти на розшукуваних осіб, а саме : номер кримінальної справи, ким та коли вона порушена, прізвище слідчого, який провадить розслідування, його контактний телефон; номер, дата заведення оперативно-розшукової справи категорії "Розшук", прізвище та контактний телефон працівника, який здійснює провадження у справі; обставини вчиненого злочину (злочинів) - місце, час, спосіб, юридична кваліфікація діянь, інші причетні до злочинів особи, тощо.

У п. 4.5. Інструкції наведено перелік додаткових відомостей, які повинні бути зазначені у запиті щодо розшуку підозрюваної, обвинуваченої або засудженої особи, яка переховується за кордоном.

НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Відповідно до підпункту 1.6.2 пункту 1.6 Інструкції, запити та інші документи виконуються лише у друкованому вигляді, підписуються керівниками органу , для органів прокуратури - від прокурора району (прирівняних до нього прокурорів), їх заступників і вище.

Крім того, як вбачається зі змісту клопотання слідчого та копії листа ГУ НП у Львівській області Сектору міжнародного поліцейського співробітництва 24.05.2018 було унесено клопотання про публікацію синього повідомлення щодо розшуку каналами Інтерполу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням наведеного, вказане вище клопотання про публікацію синього повідомлення щодо розшуку каналами Інтерполу ОСОБА_7 у даному конкретному випадку не є достатніми доказами оголошення особи в міжнародний розшук, оскільки матеріали клопотання не містять та прокурором, на якого покладено обов`язок доведення факту перебування підозрюваного у міжнародному розшуку, під час апеляційного розгляду не надано доказів на підтвердження дотримання органом досудового розслідування встановленої законом процедури оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук. На підтвердження оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук долучено факсимільні повідомлення на іноземній мові.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у порядку ч.6 ст. 193 КПК України за відсутності ОСОБА_7 .

На переконання колегії суддів, слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду не доведено існування обставин, на які він посилається у клопотанні, зокрема набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні та оголошення його у міжнародний розшук з дотриманням встановленої законом процедури, а тому підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою у порядку ч.6 чт. 193 КПК України відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосування запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України, однак у матеріалах справи відсутні дані про оголошення ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні у міжнародний розшук, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим.
Ураховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

поновити прокурору Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року.

Ухвалу слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4