Справа № 445/2131/19
Провадження № 1-кп/445/46/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 Золочівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

неповнолітнього ОСОБА_4

законного представника

неповнолітнього ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Золочів Львівської області клопотання прокурора ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000590 від 13.11.2019 року відносно неповнолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , із основною середньою освітою,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи неповнолітнім, 24 вересня 2019 року, близько 14 год. 00 хв., за попередньою змовою із особою, матеріали щодо якої виділені у окреме провадження, маючи умисел на незаконне проникнення у житло, порушуючи гарантоване ст. 30 Конституції України право на недоторканість житла і бажаючи вчинити такі дії, без законних на те підстав, а також без дозволу власника або законних користувачів, таємно, умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вибивши вхідні двері житлового будинку, проникли в житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , який є житлом та перебуває у володінні ОСОБА_7 , де незаконно перебували близько 40 хвилин.

Такі дії неповнолітнього ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як незаконне проникнення до житла, що порушує недоторканість житла громадян, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нових злочинів.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України визнав, щиро розкаявся.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 - його мама ОСОБА_5 обіцяє забезпечити належний догляд за сином, приділяти ще більшу увагу її вихованню та розвитку.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 не заперечив проти задоволення клопотання.

Вина неповнолітнього ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України стверджується рядом письмових доказів у кримінальному провадженні, що були досліджені в судовому засіданні, зокрема:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.11.2019 року за № 0000590 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України;

- постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 13.11.2019 року;

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.09.2019 року за № 0000504 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України;

- заявою ОСОБА_7 про притягнення до кримінальної відповідальності;

- рапортом помічника чергового Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду місця події від 24.09.2019 року;

- постановою про залучення представника неповнолітнього свідка від 25.09.2019 року;

- протоколом огляду предмету від 26.09.2019 року;

- постановою про визнання предметів речовими доказами від 26.09.2019 року;

- висновком експерта № 4/893 від 15.10.2019 року;

- висновком експерта № 6.1-1106/19 від 30.10.2019 року;

- квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 702 від 04.11.2019 року;

- постановою про перекваліфікацію кримінального провадження від 08.11.2019 року.

Аналізуючи та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, поза будь-яким розумним сумнівом, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив незаконне проникнення до житла, що порушує недоторканість житла громадян, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а тому його дії вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.497 КПК України якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до ст. 485 КПК України, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також з`ясовуються:

1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними;

2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння;

3) умови життя та виховання неповнолітнього;

4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

-до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд ухвалюючи судове рішення у даній справі, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Дії неповнолітнього ОСОБА_4 мiстять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України.

Враховуючи обставини провадження та той факт, що ОСОБА_4 за місцем реєстрації характеризується позитивно, на диспансерних обліках з приводу психіатричного та наркологічного захворювання не знаходиться, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Крім цього суд враховує дані про сім`ю, здатність матері забезпечити виховний вплив на ОСОБА_4 та постійний контроль за його поведінкою, здатність позитивного впливу, умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме, передача під нагляд матері.

Таким чином, клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.22, ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

клопотання прокурора ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000590 від 13.11.2019 року відносно неповнолітнього ОСОБА_4 - задовольнити.
Звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 на строк до 05.09.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , а в разі відсутності в нього доходу з законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 1/2 вартості проведення судової дактилоскопічної експертизи № 4/893 від 15.10.2019 року в сумі 628,04 грн та 1/2 вартості проведення судової товарознавчої експертизи № 6.1-1106/19 від 30.10.2019 року в сумі 549,5 грн.

Речові докази: три алюмінієві каструлі, дві емальовані каструлі, два емальовані друшляки - повернути ОСОБА_7 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1