№ 243/1458/18
№ 1-кс/243/151/2020
У Х В А Л А
іменем України

28 січня 2020 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Слов`янської місцевої прокуратури про відмову в задоволенні клопотання,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 23.01.2020 р. зі скаргою на постанову прокурора Слов`янської місцевої прокуратури про відмову в задоволенні клопотання звернулася ОСОБА_3 , посилаючись на те, що 18.12.2019 р. вона звернулася з заявою про залишення у спокої її сина ОСОБА_5 , оскільки він є особою з інвалідністю, а у кримінальному провадженні № 0000179 він не є ані свідком, ані підозрюваним. Прокурором відмовлено у задоволенні її клопотання, що є прямим порушенням та втручанням в особисте життя хворої людини. Просила скасувати постанову прокурора та поновити їй строк на звернення до суду зі скаргою.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала скаргу. Додатково зазначила, що їй стало відомо, що під час досудового розслідування до лікарні, де вона та члени її родини отримують медичну допомогу, направлено запит щодо відомостей про стан здоров`я її сина ОСОБА_5 , 1993 року народження, який є особою з інвалідністю. Відомості щодо стану здоров`я особи становлять лікарську таємницю та не можуть розголошуватися. Окрім того, вона працює в цій лікарні. Її син має 1 групу інвалідності, він не може бути свідком у кримінальному првоадженні

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, зазначила, що під час досудового розслідування з метою перевірки показань свідка ОСОБА_3 , наданих нею щодо деталізації її вхідних та вихідних дзвінків, до лікарні було направлено запит з метою з`ясування чи міг син свідка ОСОБА_3 - ОСОБА_5 користуватися мобільним телефоном за станом здоров`я. Цей запит було направлено оскільки свідок ОСОБА_3 під час допиту пояснювала, що телефон вона залишила вдома, де знаходився її син ОСОБА_6 , деякі дзвінки зі свого мобільного телефону, відображені в деталізації, вона не здійснювала. З урахуванням таких показань свідка ОСОБА_3 органом досудового розслідування мав бути допитаний в якості свідка ОСОБА_5 , що і обумовило направлення такого запиту до лікарні.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані слідчому судді матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слов?янським ВП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000179 від 18.01.2017 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.3 ст.187 КК України.

Зі змісту постанови про відмову у задоволенні клопотання вбачається, що 18.12.2019 р. надійшло клопотання ОСОБА_3 про залишення в спокої її сина ОСОБА_6 . Зазначене клопотання розглянуто прокурором, за результатами розгляду клопотання винесено постанову про відмову у його задоволенні.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Існування такого предмета оскарження зумовлене задекларованою та імплементованою в КПК засадою змагальності сторін у кримінальному провадженні, оскільки одне із законодавчих положень, завдяки якому реалізується зазначена засада, передбачене у ч. 2 ст. 22 КПК, якою встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Також реалізація відповідної засади забезпечується положеннями ст. 220 КПК, якою встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а в разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Таким чином у відповідності до положень ст.220 КПК України учасники кримінального провадження мають право звернутися з клопотанням про проведення будь-яких процесуальних дій. Заявник ОСОБА_3 у кримінальному провадженні має статус свідка, окрім того нею не заявлялося клопотання про проведення будь-яких процесуальних дій у розумінні ст.220 КПК України. Так, зі змісту клопотання ОСОБА_3 вбачається, що вона просила залишити в спокої її сина ОСОБА_6 .

За змістом постанови прокурора у задоволенні зазначеного клопотання ОСОБА_3 відмовлено, оскільки вона є свідком у кримінальному провадженні та згідно ст.66 КПК України не має права заявляти клопотань. Слідчий суддя погоджується з таким висновком прокурора, однак додатково вважає необхідним зазначити, що положення ст.220 КПК України покладає обов`язок на слідчого і прокурора розглядати не будь-які клопотання в триденний строк, а саме клопотання про виконання процесуальних дій. Слід більш детально зупинитися на понятті процесуальні дії.

Діяльність органів досудового слідства й дізнання щодо розслідування злочинів передбачає різноманітні дії, що врегульовані кримінально-процесуальним законом. У зв`язку з цим, їх називають процесуальними. Незалежно від їх безпосередніх завдань, ці дії загалом спрямовані на забезпечення повного, всебічного й об`єктивного розслідування обставин вчиненого суспільно небезпечного діяння. Активний пошуковий характер процесу розслідування, що пов`язаний зі збиранням, перевіркою, оцінюванням і використанням доказів, зумовлює виконання слідчим комплексу процесуальних дій. Такі дії можуть мати різну назву, зокрема: слідчі дії, процесуальні дії, інші процесуальні дії, однак усі вони мають єдине спрямування виконання завдань кримінального судочинства.
Під час розслідування злочину слідчий здійснює: 1) процесуальні дії усі передбачені кримінально-процесуальним законодавством заходи; 2) слідчі дії, що виконують функції збирання, дослідження, оцінювання й використання доказів; 3) розшукові заходи; 4) організаційні заходи, що спрямовані на забезпечення проведення процесуальних, слідчих і розшукових дій. Тобто, поняття процесуальні дії та слідчі дії співвідносяться між собою як ціле і частка.
Підсумовуючи вищенаведене, слід зазначити, що положенням ст.220 КПК України покладено на слідчого та прокурора обов`язок розглянути клопотання щодо здійснення будь-яких процесуальних дій, тобто передбачених кримінальним процесуальним законом заходів.
Оскільки КПК України не передбачає вчинення такої процесуальної дії як залишення в спокої, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення скарги. Додатково слід зазначити, що слідчому судді згідно положення п.7 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржене рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, тобто навіть не всіх процесуальних дій, з клопотаннями про проведення яких має право звертатися учасник кримінального провадження до слідчого, прокурора. Частиною 2 ст.303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.
Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Слов`янської місцевої прокуратури від 20.12.2019 р. про відмову в задоволенні клопотання залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 28.01.2020 року.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1