УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.2020 Справа №607/15985/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час судового розгляду в залі суду кримінального провадження №0001358 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

Прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , яке мотивується тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченого.
Захисник та обвинувачений заявили клопотання про зміну останньому запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який, зокрема, особисте зобов`язання, мотивуючи його тим, що ризики, які існували на момент застосування даного запобіжного заходу, на даний час зменшились.
Суд, заслухавши клопотання прокурора, захисника та обвинуваченого, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотань захисника та обвинуваченого необхідно відмовити, а клопотання прокурора слід задовольнити, виходячи з наступних мотивів.
Згідно ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

А тому, зважаючи на наведене, а також на те, що враховувалось судом і у попередніх ухвалах про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_3 про те, що останній, хоча і будучи особою молодого віку, має постійне місце проживання, однак ніде не працює, низький рівень його соціальних зв`язків (неодружений, не має утриманців), який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, на даний час обвинувачується у вчиненні 3 епізодів середньої тяжкості та тяжких злочинів проти власності та проти безпеки руху та експлуатації транспорту, за найтяжчі з яких передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_3 внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вищенаведені обставини в сукупності їх аналізу, дають суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі зміни йому чинного запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який, як про це клопоче сторона захисту, останній не забезпечить мети його застосування, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання обґрунтованим у попередньому абзаці даної ухвали ризикам, а тому, враховуючи вказане, а також те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується, а судове провадження неможливо завершити до його спливу, суд приходить до висновку, щострок тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 13 квітня 2020 року.

На підставі викладеного і керуючись ч.3 ст.331 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу із тримання під вартою на менш суворий відмовити, а клопотання прокурора задовольнити, раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо нього під час досудового розслідування, продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 13 квітня 2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Головуючий суддяОСОБА_1