Справа180/439/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2020 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 22.02.2020 року за №0000105 , за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

міста Апостолове Дніпропетровської області, громадянки України,

незаміжної, із неповною середньою освітою, непрацюючої, маючої на

утриманні сина 2014 року народження, не маючої місця реєстрації,

фактично проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 лютого 2020 року приблизно о 15 годині ОСОБА_5 підійшла до кіоску «Good cofe», що розташований навпроти магазину «АТБ-маркет», на перехресті вулиці Єдності та вулиці Київської в місті Марганець Дніпропетровської області, де зустріла потерпілу ОСОБА_4 , у якої побачила мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «M792H» (Pro 7), 4/64 Gb. В цей час у ОСОБА_5 , виник умисел спрямований на заволодіння мобільним телефоном та грошовими коштами ОСОБА_4 , шляхом обману під приводом проведення ритуалу ворожіння, а саме: зняття порчі з ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_5 керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно, під приводом проведення ритуалу ворожіння, а саме: зняття порчі, схилила потерпілу ОСОБА_4 передати їй грошові кошти в розмірі 250 гривень та мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «M792H» (Pro 7), 4/64 Gb. Потерпіла будучи введеною в оману, помиляючись про дійсні наміри ОСОБА_5 , сприйнявши її як особу, що має наміри надати їй допомогу шляхом проведення ритуального обряду, передала ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 250 гривень, мобільний телефон торгової марки «MEIZU», моделі «M792H» (Pro 7), 4/64 Gb, вартістю 3733 гривні 33 коп. та чохол з сім-карткою на рахунку якої грошові кошти відсутні, та які цінності для потерпілої не представляють.

Отримавши від потерпілої ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 250 гривень та мобільний телефон ОСОБА_5 залишила місце вчинення злочину разом з майном, яким незаконно заволоділа спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 3983 гривні 33 копійки.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Під час досудового слідства 16 березня 2020 року між підозрюваною ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду та отримана судом 20 березня 2020 року.

Згідно з угодою про примирення підозрювана у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.190 КК України за обставин, викладених у повідомленні про підозру, щиро розкаялася, шкоду відшкодувала. Сторони погодили покарання за вказане кримінальне правопорушення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена вину визнала повністю, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити їй узгоджену міру покарання. Пояснила, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, їй зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілій на досудовому розслідуванні роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, які їй зрозумілі. Потерпіла просить затвердити угоду про примирення, визнала, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Потерпіла пояснила, що вибачила обвинувачену, претензій не має.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України є невеликої тяжкості. Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинуваченої у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, суд переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченою, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, існують фактичні підстави для визнання винуватості, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 16 березня 2020 року та призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі ст.126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, які були витрачені на проведення товарознавчої експертизи.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Запобіжній захід обвинуваченій на досудовому слідстві не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 376, 468-470, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 16 березня 2020 року, укладену між підозрюваною ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000105 від 22.02.2020 року.

ОСОБА_5 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи в сумі 628 гривень 04 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченою, її захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;

2) потерпілою, її представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпіла має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1