Постанова

іменем України
17 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 164/1288/17
провадження № 51-3378 км 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 червня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000364.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2019 року застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено строком на 60 днів до 28 липня 2019 року включно.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 13 червня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вказану ухвалу суду першої інстанції.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що ухвала суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, а тому апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження, обмеживши його право на апеляційний перегляд судового рішення.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні обвинувачений підтримав касаційну скаргу.
Прокурор вважав, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.
Проте ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент виконання такої дії або прийняття такого рішення.
У ч. 2 ст. 152 Конституції України закріплено принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто, закони, інші правові акти мають юридичну силу і підлягають застосуванню до визнання їх неконституційності рішенням Конституційного Суду України, яке набирає законної сили з дня його ухвалення, є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.
Як видно з матеріалів провадження, суддя Волинського апеляційного суду ухвалою від 13 червня 2019 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу про продовження строку тримання під вартою на стадії судового розгляду, мотивуючи тим, що ч. 2 ст. 392 КПК не передбачено можливості оскарження відповідної ухвали в апеляційному порядку.
Разом із тим, рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 положення ч. 2 ст. 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті,визнано таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним).
За таких обставин, відмовивши 13 червня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд не дотримався вимог кримінального процесуального закону та істотно їх порушив, а тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого слід врахувати викладене та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 червня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7