ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/3655/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/1136/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних справах
УХВАЛА
іменем України

19 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 29.10.2019 року, якою відмовлено у задоволені спільного подання начальника ДУ «Голопристанська виправна колонія №7» та голови спостережної комісії Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні спільного подання начальника ДУ «Голопристанська виправна колонія №7» та голови спостережної комісії Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цамбула, Лазовського району, Республіки Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого:

- 18.12.1984 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 215-3, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 10.03.1986 року на підставі ст. 52-2 КК України умовно-достроково на 1 рік 09 місяців 10 днів з направленням на будівництво в м. Хабаровська ТЕЦ 3; 28.05.1986 року на підставі ст. 53-2 КК України повернутий в місця позбавлення волі строком на 1 рік 06 місяців 09 днів, на підставі ст.9 ПВР СРСР «Про амністію» від 18.06.1987 року не відбута частина покарання 05 місяців 19 днів скорочена на 1/2, до відбуття 02 місяці 25 днів, звільнений 12.09.1987 року по відбуттю строку покарання;

-18.04.1996 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 140 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.14 КК України застосовано примусове лікування від алкоголізму, звільнений 06.10.1997 року на підставі ст. 3 ЗУ «Про амністію» від 26.06.1997 року;

-27.05.1999 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 140 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.14 КК України застосовано примусове лікування від алкоголізму, звільнений 27.03.2000 року по відбуттю строку покарання;

-17.08.2001 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 05.07.2001 року;

-25.04.2003 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 15.04.2006 року по відбуттю строку покарання;

-26.03.2007 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ст. ч. 1 ст. 162, ст. 395, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 30.10.2009 року умовно-достроково на 1 рік 03 місяці 02 дні;

-26.02.2010 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений 18.12.2012 року умовно-достроково на 09 місяців;

- 18.06.2015 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ст. 246 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, знятий з обліку 14.09.2016 року по відбуттю іспитового строку;

-21.02.2017 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

-06.04.2017 року вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06.04.2017 року за ч. 3 ст. 185 70 ч. 4 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано у строк попереднього ув`язнення з 21.02.2017 року по 23.03.2017 року. Початок строку відбування покарання - 21.02.2017 року, кінець строку 22.01.2021 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 є особою, раніше неодноразово судимою за вчинення умисних корисних злочинів проти власності. Двічі до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, двічі застосовувалась амністія, внаслідок чого засуджений чотири рази достроково звільнявся від відбування покарання у виді позбавлення волі. Натомість, після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_7 на шлях виправлення не ставав і знову вчиняв корисливі злочини. З наведеного ясно вбачається, що засуджений ОСОБА_7 має схильність до вчинення злочинів проти власності, а призначення покарань за вчинені ОСОБА_7 злочини не досягли своєї мети: не виправили засудженого та не запобігли вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
В апеляційній скарзі засуджений ставить питання про скасування ухвали суду з постановленням нової ухвали, якою просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. В обґрунтування своїх доводів, посилається на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що він офіційно працевлаштований днювальним, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має ряд заохочень. Просить врахувати його стан здоров`я, його вік 57 років та наявність на утримані двох дітей: сина, 2001 року народження та доньки, 1998 року народження. Вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що визнано адміністрацією установи виконання покарання, щиро розкаюється у вчиненому.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Матеріали особової справи містять відомості про те, що ОСОБА_7 востаннє засуджено 06.04.2017 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання з 21.02.2017 року по 23.03.2017 року.
З досліджених судом першої інстанції характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.02.2017 року, характеризується позитивно, у Державній установі «Голопристанська виправна колонія № 7» відбуває покарання з 01.08.2017 року, працевлаштований днювальним в стаціонарному відділені №3, має 5 заохочення та 1 стягнення, є хворим на туберкульоз легенів.
Разом з цим ОСОБА_7 до цього дев`ять разів засуджувався за ст. 215-3 ч.1, 140 ч.3, 140 ч.2 КК України (в редакції 1960 року), ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 162 ч.1, 395, 186 ч.2, 246, 263 ч. 1 КК України, періодично звільнявся від покарання з умовно-достроково, з випробуванням, на підставі акту амністії, однак через нетривалий проміжок часу вчиняв нові умисні корисні злочини, тому числі тяжкі. Тобто застосування державою поблажливих норм у виді застосування випробування та умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Крім того, поряд з заохоченнями, має стягнення.
Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом не достатніми для її задоволення та звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405 , 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 29.10.2019 року, якою відмовлено у задоволені спільного подання начальника ДУ «Голопристанська виправна колонія №7» та голови спостережної комісії Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи
З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2