Провадження №11-кп/801/1409/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0002823 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку села Некрасово Вінницького району Вінницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки Україна, раніше судимої 09.08.2018 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 240 годин,
визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України та призначено їй покарання:
- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки;
- за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту строком 4 місяці.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09.08.2018 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 30 днів.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 строк тримання під вартою під час судового розгляду кримінального провадження зараховано у строк покарання з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі з 04.09.2019 по 03.10.2019.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнено засуджену ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку терміном 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України,
в с т а н о в и в :

05.07.2018 в період часу з 20 год. 26 хв. по 20 год. 37 хв. ОСОБА_8 перебувала в приміщенні магазину «Екомаркет Н-96» ТОВ «ЕКО», що розташований на першому поверсі ТРЦ «Дастор» по проспекті Юності, 18 в місті Вінниці. Вона переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяла з полиць вищевказаного магазину одну пляшку горілки торгівельної марки «Козацька рада» серії «Класична» об`ємом 0.7 л, пачку підгузків торгівельної марки «Pampers» серії «Active baby-dry» кількість 11 шт., вагові цукерки торгівельної марки «АВК» сорту «Труфальє» 0.076 г та три пачки яблучного соку з м`якоттю торгівельної марки «Агуша» об`ємом по 0.2 л, які заховала до жіночої сумки.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №4042-4044/18-21 від 25.07.2018 ринкова вартість станом на 05.07.2018 за умови, що не вийшов строк придатності пляшки горілки торгівельної марки «Козацька рада» серії «Класична» об`ємом 0.7 л складає 118,75 грн.; пачки підгузків торгівельної марки «Pampers» серії «Active baby-dry» кількість 11 шт. складає 103,38 грн.; вагових цукерок торгівельної марки «АВК» сорту «Труфальє» 0.076 г складає 10,48 грн. та трьох пачок яблучного соку з м`якоттю торгівельної марки «Агуша» об`ємом по 0.2 л складає 24,72 грн.
В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 попрямувала через касу, не розрахувавшись за вищевказаний товар до виходу з метою покинути приміщення магазину, однак хоча і виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки останню було затримано працівником охорони магазину. Загальна вартість майна, яке намагалась викрасти ОСОБА_8 складає 257,31 грн.
Крім того, ОСОБА_10 18.02.2019 в період часу з 11 год. 20 хв. по 11 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 105, в продуктовому відділі помітила ковбасу ТМ «Глобино», асортиментний ряд «Московська» вищого ґатунку. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на таємне викрадення даного майна. Реалізовуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу взяла з полиць вищевказаного магазину ковбасу с/к ТМ «Глобино» асортиментний ряд «Московська» вищого ґатунку у кількості 2 шт., загальною масою 0,670 кг, яку заховала до жіночої сумки.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №2137/19-21 від 22.03.2019 ринкова вартість ковбаси с/к ТМ «Глобино» асортиментний ряд «Московська» вищого ґатунку у кількості 2 шт., загальною масою 0,670 кг на момент вчинення злочину, а саме, на 18.02.2019 складала 300,52 грн.
В подальшому, ОСОБА_8 попрямувала до виходу із магазину, та не розрахувавшись за вказаний товар, вийшла з приміщення магазину та з викраденим майном з місця злочину зникла, розпорядившись ним на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 завдала ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальної шкоди на суму 300,52 гривень.
Крім того, ОСОБА_8 31.05.2019 близько 20.55 год. зайшла до приміщення супермаркету «Сільпо» Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд», який розташовано за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, 17 Е, та помістила до своєї жіночої сумки товари магазину, а саме: бекон запечений вищого сорту «Переяслав», вагою 1,942 кг., сир твердий зелений «Базиліко» торгової марки «Prego», вагою 0,216 гр., сир твердий зелений «Pomadore Piccante», торгової марки «Prego», вагою 0,322 гр. Загальна вартість вищевказаних товарів відповідно до висновку експерта № 5580-5582/19-21 від 27.08.2019 становить 582 гривні 43 копійки. Після цього, не маючи наміру оплачувати даний товар, ОСОБА_8 направилася до виходу з приміщення супермаркету «Сільпо», при цьому, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Проте, ОСОБА_8 не змогла реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальної шкоди на загальну суму 582,43 гривень, хоча й виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки злочин не було закінчено з причини, які не залежали від її волі, оскільки вона була зупинена працівником охорони супермаркету разом з викраденим майном.
Крім того, ОСОБА_8 була засуджена вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09 серпня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого частиною ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді 240 годин громадських робіт. Вказаний вирок 11 вересня 2018 року набув законної сили. В подальшому 01.10.2018 дільничним офіцером поліції Вінницького ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 приводом було доставлено було доставлено ОСОБА_8 до Вінницького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, де цього ж дня ОСОБА_8 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також її було попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, про що 01.10.2018 ОСОБА_8 надала відповідну підписку. Після чого ОСОБА_8 було видано направлення на відпрацювання громадських робіт до Міського комунального підприємства «ЖЕК №6» за № 10027 від 01.10.2018.
Згідно наказу № 75 начальника МКП «ЖЕК № 6» від 01 жовтня 2018 року ОСОБА_8 з 02 жовтня 2018 року прийнято на відбування 240 годи громадських робіт, тривалістю робочого дня 4 години на день, безоплатно (крім суботи, неділі та святкових днів), згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 09.08.2018. Із вказаним наказом та правилами техніки безпеки ОСОБА_8 було ознайомлено 01 жовтня 2018 року, про що остання поставила свій підпис на вказаному наказі.
Після чого з 02.10.2018 по 03.10.2018 ОСОБА_8 не приступила до відпрацювання громадських робіт до МКП «ЖЕК №6», у зв`язку із чим 03 жовтня 2018 року інспектором Вінницького міськрайонного відділу з питаї пробації ЦЗМУ з питань ВКП та пробації Міністерства юстиції Україн викликано ОСОБА_8 та остання надала письмові пояснення. Після чого її було попереджено про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.
Однак, не зважаючи на вжиті заходи, ОСОБА_8 не приступила до відпрацювання громадських робіт у МКП «ЖЕК №6» з 03.10.2018 по 10.10.2018.
11.10.2018 ОСОБА_8 відпрацювала 1 годину громадських робіт, 16.10.2018 - 2 години громадських робіт, та в подальшому з 17.10.2018 до Міського комунального підприємства «ЖЕК №6» жодного разу відпрацювання громадських робіт не з`являлась.
Незважаючи на неодноразові попередження про наслідки ухилення і відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_8 без поважних причин, неодноразово, в період з 02.10.2018 по 10.10.2018 та з 17.10.2018 умисно ухилялася від відбування покарання у виді громадських робіт, а саме не з`являлась до МКП «ЖЕК № 6» на відпрацювання громадських робіт, тим самим не виконувала встановлені обов`язки та порушувала порядок і умови відбування покарання.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_8 у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до обвинуваченої положення ст.75 КК України та звільнено останню від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком, оскільки обвинувачена не відбула покарання у виді громадських робіт за вироком Вінницького міського суду Вінницької області09.08.2018.

У матеріалах провадження відсутні дані на підтвердження щирого каяття обвинуваченої, кримінальне правопорушення розкрито та встановлено винну особу лише завдяки діям працівників правоохоронних органів, а тому щире каяття не може бути враховане, як пом`якшуюча покарання обставина.

Крім того, обвинувачена вчинила три епізоди умисних корисливих злочинів середньої та злочин невеликої тяжкості в період не знятої та не погашеної судимості; обвинувачена є особою працездатного віку, однак вона ніде не працює, не займається суспільно-корисною працею, за місцем проживання характеризується негативно.

Також судом першої інстанції не взято до уваги висновок органу пробації від 18.10.2018 року, згідно якого виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора та просив залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно звукозапису судового засідання вбачається, що обвинувачена визнала свою провину, висловлювала жаль з приводу вчиненого, щиро каялась як під час досудового розслідування, так і в суді, крім того, згідно обвинувального акту прокурором зазначено обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 щире каяття, а тому виключення даної обставини із оскаржуваного вироку є безпідставним.

Будь які претензії матеріального чи морального характеру до обвинуваченої відсутні.

Крім того, судом першої інстанції враховано особу обвинуваченої та з`ясовано, що вона під час вчинення злочинів перебувала під тиском негараздів та негативних життєвих ситуацій: хвороба чоловіка інваліда, проживання із дочкою та її п`ятьма малолітніми дітьми, перебування родини у скрутному матеріальному становищі. Обвинувачена пояснила, що вчиняла злочини, оскільки онуки хотіли їсти. Також просить врахувати, що до аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у справі №127/3650/19.

Заслухавши прокурора, який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити, обвинувачену ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги просили залишити її без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 , у скоєні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України, за які вона засуджена, при обставинах, викладених у вироку правильні та ґрунтуються на досліджених у суді доказах, докази щодо обставин, які ніким не оспорювались судом не досліджувались згідно положень ч.3 ст.349 КПК України, ніким вони не оскаржують, перевірці судом апеляційної інстанції не підлягають.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Доводи, наведені у апеляційній скарзі прокурора в частині безпідставного звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України колегія суддів вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.
Згідно абзацу 2 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Колегія суддів вважає, що всі наведені судом першої інстанції дані про особу обвинуваченої та обставини, які пом`якшують покарання, у даному конкретному випадку не є такими, які б свідчили про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про застосування ст.75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Так, судом першої інстанції не враховано належним чином особу обвинуваченої, яка маючи незняту та непогашену судимість та умисно ухиляючись від відбування покарання у виді громадських робіт, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та вчинила умисні корисливі злочини невеликої та середньої тяжкості, що негативно характеризує особу обвинуваченої ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку органу пробації від 18.10.2018 виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства.
Таким чином, колегія суддів вважає, що обвинувачена ОСОБА_8 не надала критичну оцінку своїй поведінці, не бажає стати на шлях виправлення, а тому застосування до неї інституту звільнення відбування покарання (ст.75 КК України) є безпідставним.
Колегія суддів прийшовши до висновку про необхідність відбування обвинуваченою покарання в умовах ізоляції від суспільства не погоджується із мірою призначеного їй судом першої інстанції покарання з огляду на його суворість, а тому керуючись ч.2 ст.404 КПК України вважає за необхідне пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання.
Відповідно до змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України у виді позбавлення волі на 3 роки судом першої інстанції не в повній мірі враховано обставини скоєння крадіжок, з яких лише одного разу злочин вдалось скоїти до кінця, при чому обвинуваченою викрадались продукти харчування, та пачка підгузників, зважаючи на що колегія суддів вважає зазначене вище покарання за своєю мірою занадто суворим, таким що не відповідає ступеню тяжкості злочинів, особі обвинуваченої, яка, як на досудовому так і в суді свою винуватість визнала, щиро розкаялась у скоєному, зважаючи на причини вчинення крадіжок задля годування сім`ї, яка знаходиться у скрутному матеріальному становищі, членами якої є її хворий чоловік (інвалід), донька та п`ятеро неповнолітніх дітей, тому колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити покарання, призначивши його в межах санкцій інкримінованих статей, мірою наближеною до мінімальної, однак у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачена маючи судимість не відбувши покарання за попереднім вироком продовжила скоювати злочини.
Колегія суддів вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховування обвинуваченої, відповідатиме принципам розумності та справедливості.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Остаточне покарання слід призначити за правилами ст.71 КК України.
Строк тримання обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою з 04.09.2019 по 03.10.2019 під час судового розгляду судом першої інстанції, на підставі ч.5 ст.72 КК України, вірно зараховано у строк покарання.
Враховуючи вищенаведені обставини, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_13 вчастині призначення покарання, неправильного звільнення від відбування покарання скасувати.

Вважати засудженою ОСОБА_14 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України та призначити їй покарання:
- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік 5 місяців;
- за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту строком 4 місяці.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 5 місяців.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09.08.2018 та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку у виконання.
В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: (підпис)

Згідно з оригіналом