Справа № 442/506/17
Провадження № 1-кп/456/40/2020
ВИРОК

іменем України

"25" травня 2020 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрий кримінальне провадження щодо обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Підбуж, Дрогобицького району, Львівської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, працюючого директором МПП «Західтранс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - за ч. 3 ст. 289 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 05.05.2016 року приблизно о 19 год. 30 хв., рухаючись на своєму автомобілі "Toyota Landcruiser 200 VX" р.н. НОМЕР_1 по автодорозі до смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області, перед мостом через річку Бистриця обігнав та перекрив дорогу ОСОБА_9 , який в цей час рухався в попутному напрямку на своєму автомобілі марки "ВАЗ-2106", р.н. НОМЕР_2 разом із своїм батьком ОСОБА_11 . Після цього, ОСОБА_7 із застосуванням до потерпілого ОСОБА_9 фізичного насильства у вигляді нанесення ударів руками на ногами в різні частини тіла, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді 11 синців на боковій поверхні шиї справа в середній третині, на лівій дельтовидній ділянці по задній її та боковій поверхні, на спині зліва в ділянці кута лівої лопатки, правій та лівій поперековій ділянці, рани на лівій дельтовидній ділянці по її задній поверхні ближче до вищевказаного синця, які по ступеню тяжкості кваліфікуються за ознакою легких тілесних ушкоджень, та погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, а саме, перезарядивши газовий пістолет марки ПГШ-790 к.9 № НОМЕР_3 , яким він користується на підставі дозволу виданого Дрогобицьким МРВ УМВСУ у Львівській області №Х-12 09.09.2003, та скерувавши його в напрямку ОСОБА_9 , незаконно заволодів транспортним засобом останнього - автомобілем марки "ВАЗ-2106", р.н. НОМЕР_2 , та поїхав на ньому з місця події в напрямку смт. Підбуж.
За цих обставин ОСОБА_7 органами досудового розслідування інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України не визнав та пояснив, що 05.05.2016 року між 19.00-20.00 год. він їхав разом з дружиною ОСОБА_12 автомобілем «Тойота Лендкрузер» н.з. НОМЕР_1 з роботи та між с. Монастирок та с. Підбуж обігнав автомобіль марки ВАЗ- 2106, на якому їздить ОСОБА_11 , за кермом автомобіля ВАЗ-2106 був син ОСОБА_9 . Побачивши в автомобілі Полько Федора, він поморгав фарами, щоб зупинились та своїм автомобілем зупинився на обочині з правої сторони, а автомобіль, яким їхали ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , зупинився позаду його автомобіля. Після чого він підійшов до автомобіля ВАЗ-2106 та запитав ОСОБА_11 , чому він відмовляється відремонтувати транспортний засіб, на якому він працював, оскільки ОСОБА_11 працював водієм в МПП «ЗахідТранс», перегрів автобус і відмовлявся його відремонтувати. Коли ОСОБА_11 сказав, що нічого не буде робити, то він шарпнув його з автомобіля, однак його не бив. Тоді з другої сторони автомобіля вийшов син ОСОБА_11 - ОСОБА_13 та розборонив їх. Коли ОСОБА_7 дав крок назад, то впав, а ОСОБА_11 та ОСОБА_9 розвернулися і втекли в ліс, а свій автомобіль залишили, бо він сказав їм, що буде дзвонити в поліцію. Тоді він пішов до свого автомобіля, щоб взяти телефон та подзвонити колезі ОСОБА_14 , якому ОСОБА_15 також розбив автобус в Польщі, завдав травми людям, тобто також завдав збитки. Після чого він сів за кермо свого автомобіля «Тойота Лендкрузер» н.з. НОМЕР_1 і поїхав додому. За кермо автомобіля ОСОБА_11 він не сідав. Вказаний конфлікт тривав до п`яти хвилин. В подальшому ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вимагали від нього гроші в сумі по 600 000 гривень кожному.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 05.05.2016 року о 19:30 год. разом із батьком ОСОБА_11 автомобілем ВАЗ-2106 р.н. НОМЕР_2 поверталися додому та перед мостом с. Підбуж біля річки Бистриця на автомобілі «Тойота Лендкрузер» їх перегнав ОСОБА_7 та перегородив дорогу. Після чого, ОСОБА_7 підійшов до пасажирської дверки їхнього автомобіля, відкрив її та намагався вирвати сумку у батька ОСОБА_11 , яка порвалась і з неї випав гаманець. В той час ОСОБА_9 вийшов з автомобіля і хотів перешкодити ОСОБА_7 , щоб не було бійки та відтягнув його в сторону. ОСОБА_7 вимагав у батька паспорт та документи, а батько відмовлявся віддати, тоді ОСОБА_7 пішов до свого автомобіля, дістав пістолет і направив на батька, щоб той віддав паспорт. Батько перекинув ОСОБА_9 сумочку і побіг в сторону лісу. Тоді ОСОБА_7 націлив пістолет в сторону ОСОБА_9 та вимагав віддати документи батька, підійшов до нього і рукояткою пістолета наніс декілька ударів в область лівої сторони плеча, лопатки, та в область поясу з-заду, ударів наніс близько десяти. Після цього, ОСОБА_7 сів за кермо їхнього автомобіля ВАЗ 2106, завів автомобіль і намагався рушити, однак автомобіль заглох. Тоді ОСОБА_7 намагався знову вдарити ОСОБА_9 , однак він відхилився і в той момент у нього випали ключі від автомобіля «Мерседес Бенс», що належить фірмі «Західукртранс». Після чого він з ОСОБА_7 знову шарпалися і під час шарпанини з пістолета останнього випав магазин, який ОСОБА_9 забрав і викинув в кущі, після чого побіг в ліс. Що було дальше він не знає. В подальшому він зателефонував братові ОСОБА_16 , щоб він забрав їх, який приїхав, забрав його з батьком і вони поїхали додому. Його брат ОСОБА_16 бачив, як ОСОБА_7 сідав за кермо їхнього автомобіля. Автомобіль ВАЗ 2106 р.н. НОМЕР_2 по документах належить іншій особі, вони його купили без доручення. Коли через годину вони проїжджали повз будинок ОСОБА_7 , то він помітив на подвір`ї ОСОБА_7 свій автомобіль ВАЗ 2106 р.н. НОМЕР_2 ., після чого викликав поліцію. Після приїзду працівників поліції автомобіля вже не було на подвір`ї ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 05.05.2016 року близько 19:30 год. він їхав разом із сином ОСОБА_9 автомобілем ВАЗ 2106 р.н. НОМЕР_2 додому, тоді як ОСОБА_7 на своєму автомобілі «Тойота Лендкрузер» перегородив їм дорогу і вони змушені були зупинитися. Після чого ОСОБА_7 підійшов до їхнього автомобіля та почав вимагати від нього документи, так як він раніше до січня 2016 року працював водієм автобуса в «Західукртранс». ОСОБА_7 приставив пістолет, вимагав у нього сумку, паспорт, після чого взяв у ОСОБА_11 гаманець із грошима, в якому були білоруські рублі і гривні. Після того, як ОСОБА_7 наставив на ОСОБА_11 пістолет, то він побіг в ліс і що було дальше він не бачив. Він також не бачив, чи наносив ОСОБА_7 удари його сину ОСОБА_9 .. Пізніше з сином ОСОБА_9 вони зустрілися у лісі та подзвонили в поліцію. З їхнього автомобіля пропав навігатор «Модеком» вартістю 100 Євро, також було викрадено ключ від автомобіля «Мерседес Бенс», також пропали іменна банківська картка і гаманець чорного кольору. Зі слів сина ОСОБА_13 йому відомо, що ОСОБА_7 сів за кермо їхнього автомобіля ВАЗ 2106 р.н. НОМЕР_2 і приїхав вказаним автомобілем на своє подвір`я. Вказаний автомобіль вони виявили наступного дня за річкою.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_7 . В травні 2016 року в її квартирі проводили обшук та під час обшуку було вилучено належні їй гаманець чорного кольору і більше 1500 білоруських рублів, які потім повернули на зберігання.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що 05.05.2016 року близько 19-20 години йому подзвонив батько ОСОБА_15 і сказав, що в нього виник конфлікт з ОСОБА_7 і попросив приїхати. Коли він приїхав автомобілем «Жигулі», то на місці події був ОСОБА_7 разом зі своєю дружиною. ОСОБА_7 сів в автомобіль брата ВАЗ 2106 жовтого кольору, а дружина ОСОБА_7 сіла в автомобіль «Тойота Лендкрузер» та поїхали в сторону с. Підбуж. В подальшому по дорозі він підібрав свого батька ОСОБА_11 з братом ОСОБА_9 і вони разом поїхали в сторону с. Підбуж. Коли проїжджали біля подвір`я ОСОБА_7 , то він побачив на подвір`ї автомобіль ВАЗ 2106 р.н. НОМЕР_2 , що належав його братові. Після чого вони викликали працівників поліції. Батько йому пояснив, що ОСОБА_7 перегородив своїм автомобілем дорогу, і коли вони зупинилися то вимагав документи, погрожував пістолетом, хотів забрати паспорт та сумочку.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що працює юрисконсультом в ПАТ «Західукртранс», а ОСОБА_13 працює водієм вантажного автомобіля. Одного разу ОСОБА_13 повідомив, що не може їхати в рейс автомобілем «Мерседес Бенц» р/н НОМЕР_4 , оскільки ОСОБА_7 зупинив їхній автомобіль, погрожував пістолетом та витягнув ключі від автомобіля «Мерседес Бенц». Пізніше ключі від автомобіля «Мерседес Бенц» були підкинуті невідомою особою на прохідну підприємства.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що точної дати не пам`ятає, але близько 20:00 год. він повертався автомобілем із роботи з с. Уріж в с. Підбуж. Перед мостом він побачив, що стояли два автомобілі і на обочині стояло троє чоловіків. Він зупинився метрів за десять до крайнього автомобіля і побачив, що між чоловіками була шарпанина, один з них впав це був ОСОБА_7 . Двоє інших пішли до свого автомобіля «ВАЗ 2106». ОСОБА_7 підвівся і пішов до свого автомобіля «Тойота». Із цікавості він зняв на мобільний телефон номера автомобілів. Автомобіль «Тойота» стояв спереду автомобіля «ВАЗ 2106». Розмови чоловіків він не чув, оскільки знімав на мобільний телефон не виходячи з автомобіля. Він не бачив, щоб ОСОБА_7 наносив удари Полько, пістолета також не бачив. ОСОБА_7 не сідав в транспортний засіб «ВАЗ 2106», що належить ОСОБА_21 і не намагався завести вказаний автомобіль. Його покази на досудовому слідстві відрізняються від показів, які дані в судовому засіданні, оскільки на досудовому слідстві слідчий сказав, що прізвище в протоколі буде змінено, бо так потрібно, що його ніхто не буде викликати, тому ним було підписано протокол. Все, що було записано в протоколі на досудовому слідстві, все це видумав слідчий ОСОБА_22 . Ініціатива змінити його прізвище також була слідчого. Його покази правдиві ті, які дає зараз в судовому засіданні, а також ті, що давав в Трускавецькому міському суді Львівської області. Слідчий експеримент з його участю проводився по змінених анкетних даних як свідка ОСОБА_23 та відтворювались події зі слів працівників поліції.
Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що працює оперуповноваженим в Стрийському ВП Львівської області, хоча на час розслідування кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України працював оперуповноваженим Дрогобицького ВП. Під час проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_20 , останній детально розказав, як обвинувачений витягував потерпілих із автомобіля і наносив тілесні ушкодження. Один з потерпілих працював на фірмі в ОСОБА_7 , із-за чого стався конфлікт. Понятими були жителі села, яких запросили працівники поліції.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що працює ст. слідчим в Дрогобицькому ВП. Він розслідував кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України. Допитував потерпілих, свідків і проводив всі слідчі дії. Допит свідка ОСОБА_20 проводився в кабінеті відповідно до вимог КПК України. Ним було прийнято рішення про зміну анкетних даних свідка на прізвище « ОСОБА_25 », яке вибрав свідок ОСОБА_20 особисто. Окрім цього, свідок надав відео з місця події, яке було зняте з його мобільного телефону. Слідчий експеримент проводив ОСОБА_26 . Про те, що на місці події була дружина ОСОБА_7 не було відомо.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що працював слідчим Дрогобицького ВП та був включений в групу слідчих по кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України. Проводився слідчий експеримент із свідком ОСОБА_20 на місці вчинення злочину. Прізвище свідка було «залегендоване». Із пояснень і показів свідка ОСОБА_20 відтворювалися події вчинення злочину. Поняті, які є жителями села, були залучені на місці: ОСОБА_27 , ОСОБА_28 . З ОСОБА_7 у нього був конфлікт під час виконання ухвали суду про накладення арешту на майно обвинуваченого, під час якого ОСОБА_7 наніс йому удар ногою в ногу. Після цього він заявив самовідвід по справі і більше жодних слідчих дій не проводив.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що 05.05.2016 року близько 19-19:30 год. вона їхала разом з чоловіком ОСОБА_7 автомобілем «Тойота Лендкрузер» з роботи з м. Дрогобича в с. Підбуж. За кермом автомобіля «Тойота Лендкрузер» був її чоловік ОСОБА_7 .. По дорозі біля моста неподалік с. Підбуж вони наздогнали автомобіль ВАЗ, в якому їхав ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . Вони зупинили свій автомобіль попереду автомобіля ВАЗ. Чоловік вийшов з автомобіля, також з свого автомобіля вийшли Польки та емоційно розмовляли, однак розмови їхньої вона не чула, оскільки сиділа в автомобілі. Потім вона вийшла з автомобіля і покликала чоловіка, щоб їхати додому, після чого чоловік сів в автомобіль і вони поїхали в с. Підбуж, а Польки побігли кудись в ліс. Перед тим ОСОБА_15 працював водієм автобуса у них на фірмі МПП «ЗахідТранс», де чоловік працює на посаді директора. Чоловік неодноразово хотів зустрітися з ОСОБА_29 та поговорити щодо ремонту автобуса, оскільки Полько Федір поламав автобус, а ремонтувати не хотів та уникав зустрічей.
Судом досліджено наступні докази, на які орган досудового слідства посилається як на доказ в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме:
-Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне провадження від 05.05.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_9 зазначив, що 05.05.2016 близько 19:30 год. ОСОБА_7 в смт. Підбуж, Дрогобицького району, погрожуючи фізичною розправою та предметом схожим на пістолет заволодів його автомобілем марки «ВАЗ-2106» д.н.з. НОМЕР_2 , жовтого кольору, спричинив матеріальну шкоду на суму 1300 доларів США (Т.2 а.с.3-4).
-Протокол огляду місця події від 05.05.2016 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється частина вулиці, що перед в`їздом в смт. Підбуж Дрогобицького району зі сторони м. Дрогобич перед недіючим приміщенням Підбужського ПТУ та мостом через річку Бистриця. На вказаній автодорозі на час огляду будь-яких транспортних засобів не виявлено та будь-яких заборонених речей не виявлено. Під час огляду було вилучено у ОСОБА_11 матерчату сумку сірого кольору (Т.2 а.с.5-6).
-Заяву ОСОБА_11 від 06.05.2016 року щодо приєднання як речового доказу до кримінального провадження № 0001051 сумки з тканини сірого кольору, яка була пошкоджена 05.05.2016 ОСОБА_7 (Т.2а.с.8).
-Постанову про призначення судово-медичної експертизи від 06.05.2016 року, відповідно до якої слідчий Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, капітан поліції ОСОБА_30 розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00 від 06.05.2016 за ознаками ч.1 ст.125 КК України, постановив призначити судово-медичну експертизу ОСОБА_9 (Т.2 а.с.9).
-Висновок експерта № 262 від 06.05.2016 року,з якого вбачається, що у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження, які могли виникнути в різний термін, зокрема тілесні ушкодження у вигляді синців на боковій поверхні шиї справа в середній третині, на лівій дельтовидній ділянці по задній її та боковій поверхні, на спині зліва в ділянці кута лівої лотки, правій та лівій поперековій ділянці, рани на лівій дельтовидній ділянці по задній її поверхні, ближче до вищевказаного синця, могли виникнути в термін близько доби до моменту огляду, зокрема вони могли виникнути 05.05.2016 року, садна на внутрішній поверхні лівого передпліччя в середній третині близько тижня до моменту огляду дією твердого тупого предмета, чи твердих тупих предметів і по ступені тяжкості кваліфікуються за ознаками легких тілесних ушкоджень (Т.2 а.с.10).

-Витяг з кримінального провадження № 0001051 про внесення відомостей до ЄРДР за ч.3 ст. 289 КК України (Т.2 а.с.13).
-Постанова про призначення судово-медичної експертизи від 06.05.2016, відповідно до якої слідчий Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, капітан поліції ОСОБА_30 розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00 від 06.05.2016 за ознаками ч.1 ст.125 КК України, постановив призначити судово-медичну експертизу ОСОБА_11 (Т.2 а.с.14).
-Висновок експерта № 261 від 06.05.2016 року,з якого вбачається, що у ОСОБА_11 на момент огляду будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено (Т.2 а.с.15).

-Повідомлення Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 06.05.2016 № 7555/44/04-16 про те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає АДРЕСА_1 має у власному користуванні мисливську гладкоствольну рушницю марки ИЖ-27М к.12 № НОМЕР_5 , та газовий пістолет марки ПГШ-790 к.9 № НОМЕР_3 , дозвіл виданий Дрогобицьким МРВ УМВС у Львівській області № Х-12, 08.09.2003 термін дії дозволів 14.11.2017. Порушень умов зберігання зброї не виявлено (Т.2 а.с.17).
-Інформацію надану Територіальним сервісним центром 4642 Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області від 06.05.2016 № 837, з якої вбачається, що транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser 200 VX» (2011), чорний, н.з. НОМЕР_1 належить МПП «Західтранс». У власності ОСОБА_7 перебувають наступні транспортні засоби: ВАЗ 2109 (1993), зелений, н.з. НОМЕР_6 ; КАМАЗ 53212 (1989), білий, н.з. НОМЕР_7 ; ПР DAV Limburg (1991), сірий, н.з. НОМЕР_8 ; Mercedes-Benz 124, (1993), бежевий, н.з. НОМЕР_9 ; Mercedes-Benz 124, (1995), чорний, н.з. НОМЕР_10 (Т.2 а.с.20-22).
-Протокол огляду місця події від 06.05.2016 року, план-схемоюта таблицею ілюстрацій до нього, відповідно до якого огляд проведено на грунтовій дорозі до лісу зі сторони вул. Набережної смт. Підбуж. В полі, де ділянка називається «Садки», виявлено автомобіль марки ВАЗ 21061 р.н. НОМЕР_2 , жовтого кольору. Під час огляду вилучено матерчаті рукавиці; два сліди пальців рук; один слід матеріалу (Т.2 а.с.24-33).
-Протокол проведення слідчого експерименту від 06.05.2016, план-схемоюта таблицею ілюстрацій до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_11 , який під час даної слідчої дії показав, що 05.05.2016 року приблизно о 19:30 год. спільно із сином ОСОБА_9 рухався на автомобілі марки ВАЗ 2106 д.н. НОМЕР_2 жовтого кольору в напрямку смт. Підбуж. ОСОБА_11 вказував, яким чином ОСОБА_7 застосовував насильство, погрози та незаконно заволодів транспортним засобом. Тобто дія відбувалась за участі ОСОБА_11 (Т.2 а.с.36-52).
-Протокол обшуку від 07.05.2016 року проведеного у ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 та виявлено паспорт пістолета газового ПТШ-790.04 (Т.2 а.с. 53-57).
-Протокол обшуку від 07.05.2016 року проведеного у ОСОБА_17 по АДРЕСА_2 та виявлено грошові кошти білоруські рублі на загальну суму 1650 рублів та гаманець чорного кольору (Т.2 а.с.66-71).
-Протокол обшуку від 18.05.2016 проведеного в МПП «Західтранс», директором якого є ОСОБА_7 , в м. Дрогобич по вул. Гайдамацького, 1 та виявлено пістолет «ПТШ-790 кал.9 мм РАKnell» номер НОМЕР_11 , у пістолеті магазин та 5 патронів «Терен-3 9 мм», дозвіл на зброю (Т.2 а.с.76-79).
-Протокол обшуку від 18.05.2016, згідно якого проведеного обшук автомобіля «Toyota Land Cruiser 200 VX» р.н. НОМЕР_1 , що належить МПП «Західтранс» і знаходиться на території по вул. Гайдамацька, 1 та нічого не було виявлено (Т.2 а.с.84-87).
-Протокол огляду місця події від 10.05.2016 та таблицею ілюстрацій до нього, відповідно до якого огляд проводився за участю спеціаліста ОСОБА_31 з металошукачем для виявлення металевих предметів під час огляду місця події та ніяких металевих предметів не було виявлено (Т.2 а.с.89-92).
-Протокол огляду речей від 10.05.2016 та фото таблицею до нього, згідно якого проведено огляд речей: компакт-диск «4.7GB DVD-R KAKTUZ 8-16x», на якому було записано відеозапис з камери мобільного телефону ОСОБА_23 , який був здійснений 05.05.2016 на місці вчинення злочину (Т.2 а.с.93-99).
-Протокол проведення слідчого експерименту від 10.05.2016, план-схемою та фототаблицею, проведеного за участю свідка ОСОБА_23 , який під час даної слідчої дії показав про обставини, які мали місце 05.05.2016 (Т.2 а.с.100-121).
-Висновок експерта № 2328 від 25.08.2016,з якого вбачається, що ринкова вартість автомобіля «ВАЗ-21061» 1982 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 05.05.2016 року з урахуванням особливостей його стану на той час, що визначені при обстеженні 16.05.2016 становила 18983 грн. Вартість матеріального збитку з технічної точки зору завданого власнику автомобіля «ВАЗ-21061» 1982 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в цінах на 05.05.2016 становить 1304,97 грн. Ринкова вартість автомобіля «ВАЗ-21061» 1982 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 05.05.2016 з урахуванням особливостей його стану на той час, що визначені при обстеженні 16.05.2016 становила 17678 грн. (Т.2 а.с.125-137).

-Протокол огляду речей та документів від 23.07.2016, яким встановлено, що предметом огляду є: газовий пістолет ПТШ 790 «Schmeisser» калібру 9 мм, п`ять патронів «Терен-3» 9 мм., дозвіл на зброю № НОМЕР_13 (Т.2 а.с.138-141).

-Протокол огляду речей від 23.07.2016, яким встановлено, що предметом огляду є чоловічий гаманець чорного кольору «Dingniu» (Т.2 а.с.142-144).

-Протокол пред`явлення речей для впізнання від 23.07.2016, згідно якого потерпілим ОСОБА_9 проведено впізнання пістолета, яким ОСОБА_7 погрожував 05.05.2016 та пояснив, що на пістолет, яким ОСОБА_7 погрожував, схожі два пістолети: під номером 4 «ПГШ-790 к.9» та під номером 5 «ПМ-РФ 9мм». Однак більше по розміру та конструкції подібний саме пістолет під номером 4, оскільки він є меншим (Т.2 а.с.145-148).

-Протокол огляду предмета від 23.07.2016, яким проведено огляд зв`язки з ключами (три ключі), брелок центрального замка, відкривача та брелок з емблемою «Mercedes-Benz» (Т.2 а.с.150-152).
-Протокол слідчого експерименту від 23.07.2016 та фото таблицею до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 , який під час даної слідчої дії показав обставини, які мали місце 05.05.2016 (Т.2 а.с.154-175).
-Висновок експерта №11/1631 від 19.08.2016, з якого вбачається, що представлений на експертизу слід слідоутворюючої поверхні, відкопійований на відрізок прозорої клейкої стрічки, розмірами сторін 136х56мм, вилучений при огляді автомобіля «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_2 , 06.05.2016 року, придатний для встановлення групової належності слідоутворюючої поверхні, а саме типу та виду поверхні, яка його залишила. Даний слід залишений поверхнею з таким самим типом малюнку та розмірними характеристиками, як і малюнок на рукавичках, вилучених при огляді місця події в смт. Підбуж, Дрогобицького району, Львівської області 06.05.2016. Встановити, чи залишений даний слід слідоутворюючої поверхні саме рукавичками, наданими на дослідження, не представляється можливим, оскільки у даному сліді недостатньо чітко відобразився комплекс ідентифікаційних ознак, за якими можна було б провести порівняння (Т.2 а.с.185-187).
-Висновок експерта №4/1338 від 01.09.2016, відповідно до якого, два сліди пальців рук відкопійовані на одному відрізку прозорої липкої стрічки (сліди №№І,ІІ) розмірами сторін 120х57 мм, вилучені 06.05.2016 при огляді місця події за фактом незаконного заволодінням автомобілем ОСОБА_9 на автодорозі поблизу смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області, придатні для ідентифікації особи. Два сліди пальців рук відкопійовані на одному відрізку прозорої липкої стрічки (сліди №№І,ІІ) розмірами сторін 120х57 мм залишені не ОСОБА_9 , не ОСОБА_11 , не ОСОБА_7 , а іншою особою (Т.2 а.с.192-208).
-Протокол пред`явлення для впізнання від 08.08.2016,згідно якого потерпілим ОСОБА_11 проведено впізнання гаманця шкіряного, чорного кольору, по типу книжечка, який був викрадений ОСОБА_7 , та потерпілий ОСОБА_11 заявив, що серед пред`явлених речей його гаманця немає (Т.2 а.с.209-211).

-Протокол огляду предмета від 08.08.2016, яким проведено огляд матерчатої сумки сірого кольору з емблемою «J.HAODA», яка належала ОСОБА_11 (Т.2 а.с.212-218).

-Протокол огляду предмета від 08.08.2016, яким проведено огляд грошей, які були вилучені під час обшуку проведеного 07.05.2016 за адресою: смт. Підбуж, вул. Шевченка, 6 у ОСОБА_17 , а саме чотири купюри білетів національного банку Білорусії номіналом: 1000 рублів, 50 рублів, 100 рублів та 500 рублів (Т.2 а.с.217-219).

-Заява ОСОБА_11 , якою зазначив, що був присутнім під час огляду слідчим білоруських рублів, які були вилучені у ОСОБА_17 та зазначив, що це не його гроші. По зовнішньому вигляду може сказати, що це не його гроші (Т.2 а.с.220).

-Висновок експерта № 492 від 16.08.2016, з якого вбачається, що у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження, які могли виникнути в різний термін, зокрема тілесні ушкодження у вигляді синців на боковій поверхні шиї справа в середній третині, на лівій дельтовидній ділянці по задній її та боковій поверхні, на спині зліва в ділянці кута лівої лотки, правій та лівій поперековій ділянці, рани на лівій дельтовидній ділянці по задній її поверхні, ближче до вищевказаного синця, могли виникнути в термін близько доби до моменту огляду, зокрема вони могли виникнути 05.05.2016, можливо за обставин, що вказані при проведенні слідчого експерименту від 23.07.2016 та при проведені допиту потерпілого від 24.05.2016, а також під час шарпанини, не виключено і в салоні автомобіля. При цьому враховуючи анатомічну локацію вказаних тілесних ушкоджень, а також колір їх, форму виникнення їх не виключається також і за декілька діб до моменту первинного огляду 06.05.2016 (загоєння цих тілесних ушкоджень, а також загоєння ран та саден відбуваються поступово). Садна на внутрішній поверхні лівого передпліччя в середній третині могли виникнути близько тижня до моменту огляду, дією твердого тупого предмета, чи твердих тупих предметів і по ступені тяжкості кваліфікуються за ознакою легких тілесних ушкоджень. Питання про те, чи могли виникнути вказані тілесні ушкодження при інших обставинах чи спричинення іншою особою не входить в компетенцію судово-медичного експерта. В конкретному випадку, якщо у слідства є дані про інші механізми спричинення тілесних ушкоджень чи інші обставини, що стосуються конкретного випадку, їх необхідно представити на експертизу. Питання чи вказані тілесні ушкодження могли бути спричиненні ОСОБА_9 собі самостійно до певної міри містить ознаки мотиву, що не є компетенцією судово-медичного експерта (Т.2 а.с.222-224).

-Протокол пред`явлення речей для впізнання від 27.08.2016, згідно якого потерпілим ОСОБА_11 проведено впізнання пістолета, яким ОСОБА_7 погрожував 05.05.2016 та заявив, що не може впізнати пістолет ОСОБА_7 серед пред`явлених йому речей, оскільки бачив лише те, що він тримав пістолет у руках і не запам`ятав його ознак (Т.2 а.с.225-226).

-Протокол огляду предмету від 27.08.2016, яким проведено огляд матерчатого батника (Т.2 а.с.228-230).

-Постанову про повернення тимчасово вилучено майна від 31.08.2016, згідно якої визнано безпідставним подальше утримання тимчасово вилучених у кримінальному провадженні №0001051 речей чоловічого гаманця чорного кольору «dingniu» та грошей в сумі 1650 рублів Білетів Національного банку Республіки Білорусь, а саме номіналом 1000 рублів, 500 рублів, 100 рублів, 50 рублів для повернення ОСОБА_17 (Т.2 а.с.232).

-Рапорт чергового Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_32 від 05.05.2016 про поступлення повідомлення гр. ОСОБА_9 про те, що 05.05.2016 близько 20:00 год. в с. Підбуж, ОСОБА_7 погрожуючи предметом, схожим на пістолет, незаконно заволодів автомобілем заявника (Т.3 а.с. 237).

-Заяву ОСОБА_20 від 10.05.2016 про застосування до нього заходів безпеки, передбачені Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», а саме забезпечення конфіденційності даних про особу, не оголошення дійсних анкетних даних у зв`язку з тим, що відчуває загрозу власному життю та здоров`ю (Т3.а.с.238).

-Протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 06.05.2016 року, який повідомив, що ОСОБА_11 працював водієм на підприємстві та з ОСОБА_11 та його сином 05.05.2016 не зустрічався та з його сином не знайомий. Будь-яких конфліктів між ними не було, були лише речові питання (Т.3 а.с.239-240).

-Постанову про застосування заходів безпеки від 10.05.2016 відносно забезпечення безпеки ОСОБА_20 (Т.3 а.с.241).

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Згідно ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено, зокрема, такі, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у постанові від 29.06.1990 року №5 з наступними змінами, внесеними постановами від 04.06.1993 року №3 та від 03.12.1997 року №12 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" та вимог ст.323КПК України (1960 р.) в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, викладених у ст.324 КПК України. Виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Дослідивши представлені суду докази у справі з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що органом обвинувачення за допомогою належних та допустимих доказів не доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, і такого слід виправдати відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, зокрема, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Так, покази обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , які були очевидцями події, дані в судовому засіданні, є логічними, послідовними та правдивими і немає підстав для суду сумніватись в їх достовірності. Допитані особи однаково описують події, які відбувались на місці події 05.05.2016.

Що стосується дослідженого в судовому засіданні протоколу допиту обвинуваченого ОСОБА_7 від 06.05.2016 р. в якості свідка, то такий не може вважатись допустимим доказом, оскільки по суті є позасудовими показаннями та в силу положень ч. 4 ст. 95 КПК України є недопустимим доказом.

Згідно ст. 240 КПК України, слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події. Тому пояснення ОСОБА_20 ( ОСОБА_23 ) дані ним під час слідчого експерименту, які зазначені у протоколі проведення слідчого експерименту від 10.05.2016, наданого стороною обвинувачення (т.2 а.с.100-121), зокрема щодо обставин події та наміру заволодіти транспортним засобом, то такі повністю різняться з показами даними свідком в судовому засіданні. В ході досудового розслідування свідок давав показання під зміненим прізвищем та іншими анкетними даними, він особисто не був ініціатором зміни дійсного прізвища на вигадане, це було зроблено по ініціативі слідчого ОСОБА_22 , котрий переконував, що так буде краще. Також слідчий ОСОБА_22 його запевняв, що йому не потрібно буде ходити до суду. Прізвище « ОСОБА_25 » та інші анкетні дані вибрав та запропонував сам слідчий ОСОБА_22 , йому загрози ніякої не було, оскільки ОСОБА_7 ніколи не погрожував, він не бачив ніяких підстав боятися за свої правдиві показання, оскільки на короткому відеозаписі була лише інформація про номера автомобілів. Заяву про застосування заходів безпеки написав на пропозицію слідчого ОСОБА_22 . Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні також заперечив відображені в протоколі допиту як свідка, а також в протоколі проведення слідчого експерименту від 10.05.2016 року записані показання про деталі розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 і ОСОБА_29 . Їхньої розмови він не чув, оскільки перебував у своєму автомобілі, з салону не виходив. Також заперечив записані в протоколі інші обставини, зокрема з приводу того, що ОСОБА_7 сідав в автомобіль ВАЗ, що ОСОБА_7 мав при собі пістолет та погрожував ним, що перекидалась сумка. А тому вказаний слідчий експеримент суд також вважає недопустимим доказом.

Суд не приймає до уваги показання потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 , оскільки вони перебували у неприязних відносинах з обвинуваченим ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_11 зобов`язаний був згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.01.2017 року у справі №442/5057/16-ц відшкодувати МПП «Західтранс» матеріальну шкоду, завдану ним під час виконання трудових обов`язків. Відтак суд вважає, що такий свідок мав підстави оговорити обвинуваченого з метою уникнення в подальшому матеріальної відповідальності. Вказані покази потерпілого та свідка не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а навпаки спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами.
Щодо показів свідка ОСОБА_18 , який є рідним братом потерпілого ОСОБА_9 та сином свідка ОСОБА_9 , то суд також не бере їх до уваги, оскільки жоден з допитаних в судовому засіданні осіб, які були очевидцями події, не вказали, що свідок ОСОБА_18 був на місці події.
Показання потерпілого ОСОБА_33 , а також свідків його батька ОСОБА_11 і ОСОБА_18 в окремих моментах є суперечливими між собою та позбавленими логічного змісту, а відтак викликають сумнів щодо їх достовірності та не підтверджені жодними іншими належними та допустимими доказами.
Показання допитаних в судовому засіданні працівників Дрогобицького відділу поліції слідчого ОСОБА_22 , слідчого ОСОБА_26 , о/у СКР ОСОБА_24 судом не беруться до уваги, оскільки ці показання стосувались лише двох слідчих дій протоколу допиту та протоколу слідчого експерименту від 10.05.2016 року, які проводились під час досудового розслідування за участю свідка ОСОБА_23 (змінені анкетні дані свідка ОСОБА_20 ). В своїх показаннях в суді свідок ОСОБА_20 заперечив суть та зміст показань, які було записано слідчим при проведенні вищевказаних слідчих дій. Окрім цього, в ході судового розгляду справи встановлені достатні дані, що свідчать про безпідставність та незаконність дій працівників поліції Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, зокрема слідчого ОСОБА_34 щодо вчинення дій по забезпеченню конфіденційності відомостей про особу свідка. Таке рішення слідчим було прийнято безпідставно, без дійсного волевиявлення свідка ОСОБА_20 з надуманих міркувань та за ініціативою слідчого, а не самої особи та з метою штучного створення доказів у справі. Зазначене рішення слідчого суперечить вимогам ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» від 23.12.1993р.
Окрім цього, висновок судово-медичної експертизи № 262 від 06.05.2016 щодо потерпілого ОСОБА_9 та висновок судово-медичної експертизи № 261 від 06.05.2016 щодо ОСОБА_11 є недопустимими доказами, оскільки дані експертизи проводились в межах іншого кримінального провадження за № 00 від 06.05.2016 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що вбачається із постанов слідчого про призначення судово-медичної експертизи від 06.05.2016 (Т.2 а.с.9, 14). Крім того, згідно первинно СМЕ №262 від 06.05.2016 року та висновку додаткової СМЕ №492 від 16.08.2016 року експертом зазначено, що потерпілий наявні у нього на тілі тілесні ушкодження, що були виявлені під час проведення огляду експертом, пояснив, що вони виникли внаслідок падіння потерпілого з драбини за тиждень до часу огляду, тобто до 06.05.2016 року.

Також, під час дослідження письмових доказів, стороною обвинувачення та потерпілим суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що транспортний засіб марки «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_2 на законних підставах (право володіння, користування) належить потерпілому ОСОБА_9 .. Навпаки, з показів потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 встановлено, що транспортний засіб марки «ВАЗ-2106» р.н. НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить іншій особі, договір купівлі-продажу автомобіля відсутній, доручення на право керування транспортним засобом також відсутнє. За таких обставин, судом неможливо визначити, якої саме шкоди заподіяно потерпілому ОСОБА_9 ..

Стороною обвинувачення не доведено належними і допустимими доказами факт заволодіння обвинуваченим автомобілем ВАЗ. Із показань потерпілого ОСОБА_35 та його батька свідка ОСОБА_29 вбачається, що останні не бачили, яким чином автомобіль ВАЗ було переміщено з місця події. Стороною обвинувачення не з`ясовано та не доведено, яким саме чином автомобіль ВАЗ опинився біля річки, де його було виявлено 06.05.2016 року. Матеріали справи не містять відомостей, хто конкретно його туди перемістив, та хто виявив цей автомобіль. За наслідками результатів огляду автомобіля ВАЗ на місці його виявлення та проведеними у зв`язку з цим експертизами не здобуто будь-яких доказів, які б вказували на можливу причетність обвинуваченого ОСОБА_7 .

Щодо інших вище зазначених письмових доказів, наданих стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення, то такими у сукупності не доводиться винуватість обвинуваченого поза розумним сумнівом.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 діяв з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров"я потерпілого, органом обвинувачення не надано.

Згідно пунктів 15 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" незаконне заволодіння транспортним засобом (ст.289 КК України) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним. Проникнення в кабіну, гараж чи інше сховище, спробу запустити двигун або буксирувати транспортний засіб з метою заволодіння ним необхідно розглядати як замах на вчинення злочину.

У відповідності до вимог ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України, і такими є зокрема винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов"язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів- з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процессуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За змістом ст. ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов"язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз"яснень, даних у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 р. "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" недопустимим є обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов"язаний постановити виправдувальний вирок.

Окрім того, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В силу норм ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується зурахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain" від 06 грудня 1998 p. (п.146) Європейский Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов"язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, а обов"язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Частина 5 ст. 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, суд оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.12 р. у справі "Федорченко та Лозенко проти України"). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄС від 11.07.13 р. у справі "Вєренцов проти України").

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284, п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, не встановлено достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання, ухвалюється виправдувальний вирок.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Суд звертає увагу на неодноразове звернення ЄСПЛ у своїх рішеннях на його прецедентну практику щодо питання оцінки доказів, згідно з якою при такій оцінці ЄСПЛ керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Авиїар проти Туреччини», «Кобець проти України»).

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 21.10.2011 року у справі «Коробова проти України», відповідно до якої, при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», який ґрунтується на достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновках.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Надаючи оцінку безпосередньо дослідженим у судовому засіданні вищевказаним доказам суд зауважує, що жоден з наведених доказів не вказує на безпосереднє вчинення обвинуваченим ОСОБА_36 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 289 КК України (не є прямим доказом винуватості обвинуваченого) та не містять в собі фактичних даних, які б вказували на причетність обвинуваченого до його вчинення (не є непрямими доказом винуватості обвинуваченого). По своїй суті, досліджені докази не містять в собі беззаперечних фактичних даних, які б давали суду обгрунтовані підстави вважати, що такий вчинений саме обвинуваченим ОСОБА_7 . У своїй сукупності ці докази є недостатніми для доведення винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, що злочин, передбачений ч.3 ст. 289 КК України, вчинений ОСОБА_7 , а тому він по пред`явленому обвинуваченню підлягає визнанню невинуватим і судом виправданим, як того вимагають положення п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_11 , ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення підлягає залишенню без розгляду на підставі ч. 3 ст. 129 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вирішено відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати невинуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України і виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_7 злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Скасувати арешт на автомобіль марки «TOYOTA LANDCRUISER 200 VX» р/н НОМЕР_1 , що належить МПП «ЗАХІДТРАНС», накладений згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30.08.2016 року.
Речові докази: газовий пістолет марки «ПГШ-790 к.9» № НОМЕР_3 , 5 патронів «Терен-3», дозвіл на зброю № НОМЕР_13 виданий 26.01.2007 року Дрогобицьким МРВ УМВСУ у Львівській області, паспорт на пістолет газовий марки «ПГШ-790 к.9», що знаходяться на зберіганні у дозвільній системі Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області - повернутиОСОБА_7 .

Автомобіль марки «TOYOTA LANDCRUISER 200 VX» р/н НОМЕР_1 - повернути МПП «ЗАХІДТРАНС».
Матерчату сумку сірого кольору з емблемою «J.HAODA», що знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській областяка повернути ОСОБА_11 .

Компакт-диск 4.7 GB DVD-R KAKTUZ 8-16х» з відеозаписом з камери мобільного телефону ОСОБА_23 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_9 , ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1 Суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3