ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1098/20 Справа № 184/30/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання,

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8
засудженої (в режимі відеоконференції) : ОСОБА_7 та
захисника: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання про звільнення засудженої умовно-достроково від відбування покарання.
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував дані, що характеризують особу засудженої, зокрема, що остання відбуває покарання у виді 10 років позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, в результаті вчиненого злочину могли настати тяжкі наслідки у вигляді настання смерті людини.
Під час судового розгляду справи в Гомельському обласному суді Республіка Білорусь ОСОБА_7 вину не визнала, у показах не була щирою та намагалася приховати справжні обставини злочину. При цьому, не відбутий засудженою термін покарання є значним, а чотири заохочення з наявних шести, були отримані за попереднім місцем відбуття покарання та вже враховані Уманським міськрайонним судом Черкаської області, який ухвалою від 17.01.2018 року застосував до засудженої ст. 82 КК України та замінив не відбуту частину покарання у виді 3 років 2 місяців 26 днів на обмеження волі. Засуджена працевлаштована адміністрацією установи швачкою в майстерні та норма виробітку останньої не складає 100 %, що свідчить про посереднє відношення до праці. Крім того, оцінка виправлення засудженої становила середній бал задовільно, при якому застосування ст. 81 КК України є неможливим, і лише незадовго до дати розгляду засудженої на комісії про умовно-дострокове звільнення, 19.11.2019 року проведено оцінку її виправлення з середнім балом добре. Вважає, що за таких обставин, умовно-дострокове звільнення засудженої є передчасним.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року задоволено подання начальника Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» щодо застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України та звільнено ОСОБА_7 , засуджену вироком Гомельського обласного суду Республіки Білорусь за ч. 1 ст. 13, п. 12 ч. 2 ст. 139 КК Республіки Білорусь до 10 років позбавлення волі умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді обмеження волі на не відбутий строк 11 місяців 14 днів.
Судом встановлено, що вироком Гомельського обласного суду Республіки Білорусь 21.12.2012 року ОСОБА_7 засуджена за ч. 1 ст. 13, п. 12 ч. 2 ст. 139 КК Республіки Білорусь до покарання у виді 10 років позбавлення волі. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 24.03.2016р. вирок приведено у відповідність із законодавством України, яку в частині визначення строку позбавлення волі скасовано ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 18.05.2016р. і постановлено вважати засудженою ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.01.2018р. замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі 03 роки 02 місяці 26 днів на обмеження волі.
Засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання з 15.05.2012 року, а з 04.04.2018 року у Державній установі «ПВЦ (№79)», працевлаштована до виробничої майстерні установи швачкою, характеризується позитивно, має шість заохочень, два з яких зароблені в ПВЦ (№79): 27.06.2019 року та 02.10.2019 року, стягнень не має, згідно з висновком керівників служб установи ПВЦ-79 засуджена заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Крім того, у судовому засіданні встановлено, що засуджена сумлінно та добросовісно відноситься до праці, оскільки норми виробітку останньої становлять більше 80%.
Суд дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення та перевиховання, оскільки характеризується позитивно, має заохочення, стягнень не має, у вчиненому злочині щиро розкаялась, що свідчить про готовність засудженої до самоконтролю та право слухняної поведінки, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Вислухав суддю - доповідача, доводи прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку засудженої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» звернуто увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необхідно довести, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджена ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
Так, матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджена вироком Гомельського обласного суду Республіки Білорусь від 21 грудня 2012 року за ч. 1 ст. 13, п. 12 ч. 2 ст. 139 КК Республіки Білорусь до покарання у виді 10 років позбавлення волі. Зазначений злочин є особливо тяжким.
Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 24.03.2016 року постановлено вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 14. п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано час з 15.05.2012 року по 14.02.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 18.05.2016 року постановлено вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.11.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.10.2015 року по 04.11.2015 року та з 26.01.2016 року по 18.05.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ст.ст.537, 539 КПК України.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.01.2018 року замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі 03 роки 02 місяці 26 днів на обмеження волі, згідно ст.ст.61,82 КК України, ст.ст.537,539 КПК України.
При цьому, вирішуючи зазначене питання, судом було враховано наявні у засудженої ОСОБА_7 4 заохочення, зароблені нею за час відбування покарання в Уманській ВК №129.
А тому, посилання суду першої інстанції при вирішенні питання про застосування до засудженої ОСОБА_7 положень ст.81 КК України, на наявність у неї 6 заохочень є необґрунтованими, оскільки 4 з них вже були враховані при вирішенні питання про замінену засудженій не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.
Враховуючи зазначене, колегія суддів зауважує, що наявність лише 2 заохочень за період відбування засудженою покарання у Покровському ВЦ №79 та відомості про її належну поведінку хоча і характеризують позитивно особу засудженої, однак з урахуванням інших встановлених судом обставин, зокрема засудження за вчинення особливо тяжкого злочину, на виправлення ОСОБА_7 не вказують.

Крім того, колегія суддів, погоджуючись з доводами апеляційної скарги прокурора, зазначає, що ще станом на 16.07.2019 року оцінка ступеню виправлення засудженої ОСОБА_7 становила середній бал задовільно і лише незадовго до розгляду комісією питання про умовно-дострокове звільнення засудженої, 19.11.2019 року проведено оцінку її виправлення та встановлено середній бал добре.

Також, вірно зазначено прокурором в апеляційній скарзі про те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженої під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженої, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж короткий проміжок часу за яким змінилася поведінка засудженої, згідно наданої характеристики, не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженої, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.

Оцінюючи наведені обставини, апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженої умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженої за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженої в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженої це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання скасувати.

Відмовити в задоволенні подання начальника Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» щодо застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4