1Справа № 335/1891/20 1-кс/335/1080/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-
ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання слідчого слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про накладення арешту на майно, а саме на комп`ютерний системний блок з надписами « D9Х350003729» 90-PL863A15N-53C, грошові кошти в сумі 535 грн.

Клопотання мотивується тим, що у слідчому відділенні Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000611 від 29 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.02.2020 до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те що, за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно працюють ігрові автомати.
29.02.2020 за даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000611 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
29 лютого 2020 року на підставі ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України на підставі заяви від ОСОБА_4 про дозвіл на проведення огляду приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 18:20 год. по 18:40 год. слідчим СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 проведено огляд приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого за вищевказаною адресою. Під час огляду було вилучено наступне майно комп`ютерний системний блок з надписами « D9Х350003729» 90-PL863A15N-53C, грошові кошти в сумі 535 грн.
Постановою слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області вищевказані речі визнано речовими доказами.
На підставі ст. 63 Конституції України ОСОБА_4 свідчення з приводу даного кримінального правопорушення давати відмовився.
Допитана в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона на протязі 4 -х років працює в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » який розташований за адресою: в АДРЕСА_1 . В даному закладі ігрових автоматів не має. Люди приходять, купують лотерейні квитки «ЛотоЗабава» та інші лотерейні квитки. В залі розташовані монітори для спостереження ставок на спорт та зміни їх у разі бажання. Якщо ставка проходить, то вона виплачує суму виграшу.
Вилучене вищезазначене майно с знаряддям вчинення кримінального порушення, містить на собі сліди кримінального правопорушення підлягає арешту з метою збереження речових доказів.
Враховуючи те, що вилучені під час огляду місця події комп`ютерний системний блок з надписами « D9Х350003729» 90-PL863A15N-53C, грошові кошти в сумі 535 грн - мають значення речових доказів, є знаряддям вчинення злочину, у зв`язку з чим необхідно провести детальний огляд, призначити судові експертизу.
Слідчий надав заяву у якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

У судове засідання власник майна не з`явився, повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

29.02.2020 до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те що, за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно працюють ігрові автомати.

29.02.2020 за даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000611 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

29 лютого 2020 року на підставі ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України на підставі заяви від ОСОБА_4 про дозвіл на проведення огляду приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 18:20 год. по 18:40 год. слідчим СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 проведено огляд приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого за вищевказаною адресою. Під час огляду було вилучено наступне майно комп`ютерний системний блок з надписами «D9Х350003729» 90-PL863A15N-53C, грошові кошти в сумі 535 грн.

Згідно ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученими.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому діючим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у діючим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя погоджується із заявником в частині того, що необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно на підставі ст.170 КПК України, а саме: на комп`ютерний системний блок з надписами « D9Х350003729» 90-PL863A15N-53C, оскільки надані слідчим матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто має ознаки речових доказів та зокрема забезпечить виконання завдань такого арешту та досягнення його мети передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому для забезпечення кримінального провадження та виконання завдань у запобіганні можливості пошкодити, знищити інформацію, проведення експертних досліджень необхідних для встановлення істини по справі, з метою збереження доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вищезазначене майно, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно підлягає задоволенню.

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання про накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Кримінально-процесуальним законом закріплено, що при вирішенні питання про застосовування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчий суддя, згідно ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, правову підставу для арешту майна, можливий розмір шкоди, завданої злочином, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Аналізуючи викладені обставини, суд доходить висновку про те, що слідчим у своєму клопотанні не наведено достатніх підстав, що обґрунтовують необхідність арешту грошових коштів, також не вказано, які саме сліди злочину зберегли ці кошти, і що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а очевидна істотна причина для утримання цього майна державою відсутня.

На думку слідчого судді, відсутні достатні підстави вважати, що вилучені грошовій кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а арешт їх в даному випадку не є доцільним та не відповідатиме меті та завданням кримінального провадження, що здійснюється за ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Враховуючи викладене, слідчий суддя, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на грошові кошти. Отже, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167, 169,170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на комп`ютерний системний блок з надписами «D9Х350003729» 90-PL863A15N-53C.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

В решті частині клопотання відмовити.

Копію судового рішення негайно вручити слідчому.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1