пр. № 1-кп/759/1658/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004145 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.06.2019 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 03.06.2019 року перебуваючи в невстановленому місці та час, з метою покращення свого матеріального становища, вирішив незаконно заволодіти автомобілем.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_3 , 03.06.2019 року домовився про зустріч з потерпілим ОСОБА_5 за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 45. Під час зустрічі, ОСОБА_3 під приводом роботи в таксі взяв на одну добу у ОСОБА_5 належний останньому автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Наступного дня, тобто 04.06.2019, ОСОБА_3 повинен був повернути вказаний автомобіль власнику, однак він цього не зробив, а натомість вранці вказаного дня продав автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 третій особі.

05.06.2019 року автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено по вул. Привокзальній, 34 в м. Біла Церква Київської області.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України за наведених вище обставин визнав в повному обсязі та дав суду показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину та пояснив, що 03.06.2019 року він вирішив заволодіти автомобілем з метою покращення свого матеріального становища. Так, того ж дня, він домовився про зустріч з потерпілим по АДРЕСА_3 , під час якої взяв у останнього під приводом роботи в таксі на одну добу автомобіль Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Проте наступного дня він не повернув автомобіль ОСОБА_5 , а продав його. У вчиненому щиро розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів до справі.

Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена, а кваліфікація його дій за ч.1 ст. 289 КК України вірна, оскільки він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини скоєння злочину, враховує особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не судимий, не працює, його відношення до скоєного, а також те, що завдана потерпілому шкода повністю відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Згідно ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття. Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання останнього, судом не встановлено. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати міру покарання у виді позбавлення волі.

Поряд з цим суд вважає за можливе перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього ст. 75 КК України.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 змінити з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Речові докази після набрання вироком законної сили: автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники суд ового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1