Провадження №11-кп/801/406/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку п.1 ч.4 ст.107 КПК України кримінальне провадження №0002914 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2020, згідно якої відносно

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

встановив:

Під час судового засідання при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 до Вінницького міського суду Вінницької області розглядалося питання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд визнав, що зібрано достатньо доказів, які свідчать про продовження існування ризиків, що дають достатні підстави до продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений, в своїй апеляційній скарзі, просив скасувати ухвалу суду, як незаконну та постановити нову, якою відмовити прокурору в продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків для застосування найсуворішого запобіжного заходу та особу обвинуваченого.

ОСОБА_6 не з`явився на апеляційний розгляд, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Прокурор та захисник просили проводити розгляд у їхню відсутність.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; дослідивши апеляційну скаргу та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи обвинуваченого має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

На момент розгляду питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд врахував, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_6 належить, відповідно до ст.12 КК України, до тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України строком покарання до 6 років позбавлення волі, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може уникати від покарання, незаконно впливати на свідків, які підлягають виклику до суду та ще не допитані в судовому засіданні, уникати явки до суду.

Також з матеріалів справи вбачається, що у Суворівському районному суді міста Одеси перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке на даний час ще не розглянуте. Дана обставина свідчить про те, що ОСОБА_6 на шлях виправлення не стає, схильний до вчинення злочинів, тому існує ризик, що останній, у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, може продовжувати вчиняти інші злочини.

Крім того, не може бути єдиною підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, поганий стан здоров`я обвинуваченого, оскільки, відповідна медична допомога може бути надана в умовах СІЗО.

Судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому місцевий суд визнав за необхідне продовжити, за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суду не надано переконливих доказів, які б могли свідчити, про те, що обвинувачений у разі перебування на волі буде виконувати свої процесуальні обов`язки.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для продовження тримання заявника під вартою.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали ОСОБА_6 перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Суд при розгляді апеляції не виявив таких істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які би давали підстави до скасування судового рішення.

Хоча ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 28.02.2020 було задоволено клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з триманням під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання строком на 2 місяці та обвинувачений ОСОБА_6 звільнений із-під варти.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2020 щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 09.03.2020 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3