Справа № 442/3269/17
Провадження № 1-кп/442/100/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження № 0002015 від 23.08.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислава Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого робітником поточного ремонту Центральної Бориславської лікарні, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В :
01.08.2016 ОСОБА_7 з метою незаконної порубки дерев на території Підгородцівського лісництва Національного природного парку „Сколівські бескиди, яке згідно Закону України „Про природно-заповідний фонд України відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, прибув на територію Підгородцівського лісництва квартал 1, виду № 2, що в адміністративних межах Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. Використовуючи заздалегідь підготовлену бензопилу, самовільно, без належного дозволу, який посвідчується відповідними документами, виданими уповноваженим органом, здійснив незаконну порубку 3 сироростучих дерев породи „Бук, загальною кубомасою 3,5 м. куб. Після цього, 03.08.2016 ОСОБА_8 , згідно попередньої домовленості з ОСОБА_5 , на своєму транспортному засобі марки „ГАЗ-66 д.н.з. НОМЕР_1 , перевозив спиляні ОСОБА_5 дерева з кварталу 1, виду № 2 до місця свого проживання, та на кільцевій дорозі в смт Східниця був виявлений працівниками Підгородцівського лісництва Національного природного парку „Сколівські бескиди. Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги Закону України „Про природно-заповідний фонд України щодо порядку використання території та об`єктів природно-заповідного фонду України та спричинив державі збитки на загальну суму 13 271 грн.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявила про можливість призначення справи до судового розгляду, детально обґрунтувавши відповідність обвинувального акту вимогам ст 291 КПК України.

Захисник обвинуваченого вказав на необхідність закриття кримінального провадження в зв`язку з декриміналізацією інкримінованих ОСОБА_5 дій та крім того зазначив на недоліки обвинувального акту, які вважає суттєвими, детально описавши їх письмово, як такі, що мають своїм наслідком повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін, оглянувши матеріали судового провадження суд приймає до уваги наступне.

На час вчинення діяння 01.08.2016 року, що інкримінується ОСОБА_5 диспозиція норми ст. 246 КК України була викладена законодавцем наступним чином: Незаконна порубка дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах. Набрання чинності відбулось 28.02.2016 року.

Згодом, вона ще тричі змінювалась. Власне, після другої зміни, у відповідності до редакції закону № 2531-VIII від 06.09.2018 статтю 246 викладено в такій редакції:

"Стаття 246. Незаконна порубка або незаконне перевезення, зберігання, збут лісу

1. Незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду, - караються штрафом від тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

2. Ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, -

караються обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

3. Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені у заповідниках або на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах, -

караються штрафом від тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.

4. Дії, передбачені частинами першою, другою чи третьою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки, -

караються позбавленням волі на строк від п`яти до семи років.

Примітка. 1. У цій статті істотною шкодою вважається така шкода, яка у дві тисячі і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, або інша істотна шкода, завдана навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів.

2. У цій статті тяжкими наслідками вважаються такі наслідки, які у п`ять тисяч і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян".

У цій редакції об`єктивна сторона злочину «Незаконна порубка дерев на територіях природно-заповідного фонду» - відсутня. Приймати до уваги ч.3 теж підстав немає, оскільки ч.1 містить обов`язкову ознаку заподіяння істотної шкоди, чого обвинувачення не містить.

Таким чином, даною редакцією, по суті скасовано кримінальну відповідальність за діяння, що інкримінується ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання щодо дії в часі положень КК України Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, провадження №13-31кс18 зазначила таке.

Питання темпоральної дії (тобто дії у часі) закону про кримінальну відповідальність врегульоване ст. 4 і 5 КК України.

Залежно від напряму дії нормативно-правових актів у часі (в т.ч. й закону про кримінальну відповідальність) дія закону в часі може бути прямою, зворотною або переживаючою (ультраактивною).

Пряма дія полягає в тому, що новий нормативно-правовий акт або нова правова норма поширюється на факти й правовідносини, що виникли та/або існують після набрання ним чинності.

Зворотна дія полягає в тому, що новий нормативно-правовий акт або нова правова норма застосовується до фактів та правовідносин, які існували до набрання цим актом (нормою) чинності.

Переживаюча дія полягає в тому, що правова норма продовжує свою дію після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення злочину згідно із ч. 3 ст. 4 КК України визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).

Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).

Згідно із ч. 4 ст. 5 КК України коли закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів і наступні його редакції в силу погіршення кримінально-правового становища особи зворотної дії не мають, до правовідносин застосовується той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

У такому випадку йдеться про застосування так званого проміжного закону - закону, що набув чинності після вчинення злочину, але втратив чинність до моменту прийняття рішення у справі.

Із системного тлумачення норми ч. 4 ст. 5 КК України випливає, що «проміжний» закон про кримінальну відповідальність, який встановлює найбільш сприятливі умови для особи порівняно з «наступним» («наступними») законом (законами), який погіршує кримінально-правове становище особи, має так звану переживаючу (ультраактивну) дію.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо злочинності, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння.

Варіанти темпоральної дії закону про кримінальну відповідальність у часі законодавець виділяє також і в ст. 5 КК України, що нерозривно пов`язана та застосовується в системному взаємозв`язку зі ст. 4 цього Кодексу залежно від трьох умов: чи цей закон скасовує (або встановлює) злочинність діяння, пом`якшує (чи посилює) кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує (чи погіршує) становище особи.

Ці норми кореспондують з нормою ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Вжиті законодавцем словосполучення «інші кримінально-правові наслідки діяння», а також «поліпшення (чи погіршення) становища особи іншим чином» охоплюють собою всі інші кримінально-правові наслідки діяння, окрім злочинності й караності, та всі можливі аспекти впливу на кримінально-правове становище особи, в якому вона опиняється внаслідок вчинення нею злочину.

«Іншими кримінально-правовими наслідками діяння» можуть визнаватися будь-які передбачені КК України примусові заходи кримінально-правового характеру, здатні змінити (поліпшити чи погіршити) кримінально-правове становище особи.

Перелік таких наслідків та аспектів кримінально-правового становища особи не є вичерпним і охоплює, зокрема, на думку суду і питання закриття провадження у випадку передбаченому ст.284 ч.1 п.4 КПК.

Зважаючи на заяви сторони захисту як щодо необхідності закриття кримінального провадження так і щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору, суд у даному випадку, визначає прерогативою процедурне питання, яке більшим чином покращує становище обвинуваченого.

З огляду на вищенаведене згідно ст. 314 ч.3 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право зокрема закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктом 4 частини першої ст 284 цього Кодексу.

Керуючись ст.284 ч.1 п.4 КПК України, п.7 ППВСУ №3 від 31.03.1989 року, суд, -
у х в а л и в:
Кримінальне провадження № 0002015 від 23.08.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_5 закрити, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Дрогобицький міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1