Справа № 461/4198/20
Провадження № 1-кс/461/3984/20
УХВАЛА

19.06.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ПП «Транс Логістик» про скасування арешту майна,
встановив:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ПП «Транс Логістик» звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року на автомобіль марки «MAN TGM 18.250» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 1246, належить ПП «Транс Логістик», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною, користування, розпоряджання та проведення обліково-реєстраційних операцій із вказаним автомобілем, мотивуючи клопотання тим, що органом досудового розслідування проведено усі необхідні слідчі дії, які потребували доступу до арештованого автомобіля, відтак станом на день звернення до суду з клопотанням відпала потреба для подальшого арешту. Просить клопотання задовольнити скасувати арешт на автомобіль та вирішити питання про передачу його на відповідальне зберігання власнику.

Заявник, згідно клопотання, просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Слідчий подав заяву, згідно якої клопотання заперечує. Клопотання просить розглядати за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, з огляду на нижченаведене.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000420 від 23.05.2020 року, за ознаками ст. 286 ч. 2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року накладено арешт на автомобіль марки «MAN TGM 18.250» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 1246, належить ПП «Транс Логістик», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною, користування, розпоряджання та проведення обліково-реєстраційних операцій із вказаним автомобілем.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, метою накладення арешту на вказане майно зазначено збереження речових доказів у кримінальному провадженні, проведення експертних досліджень, а також те, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак вони мають бути об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Доказів того, що у межах кримінального провадження на даний час проводяться будь-які слідчі дії або експертні дослідження слідчому судді органом досудового розслідування не надано.

Вважаю, що з моменту початку досудового розслідування та вилучення у ПП «Транс Логістик» майна пройшло достатньо часу для встановлення та перевірки усіх необхідних обставин справи, які стосуються перевірки та дослідження даного транспортного засобу.

Відповідно до ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні клопотання враховую також положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Встановлені в ході розгляду клопотання обставини свідчать про відсутність підстав для подальшого арешту майна в частині заборони користування вказаним автомобілем. Доводи органу досудового розслідування щодо того, що розслідування не завершене не можуть бути єдиною законною підставою для подальшого обмеження прав володільця, адже слідчий у своїй заяві взагалі не мотивував та не навів з чим пов`язана необхідність подальшого застосування даних обмежень у повному обсязі. Водночас, на даному етапі досудового розслідування, з метою збереження даного автомобіля як речового доказу, в іншій частині скасовувати арешт є передчасним.

Доказів з приводу протилежного слідчим не надано, як і не доведено ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна у разі користування ним.Під час розгляду клопотання не встановлено обставин, які б підтверджували, що незастосування заборони або обмеження користування вилученим автомобілем призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, а тому, зважаючи на доводи наведені в клопотанні та вищенаведені мотиви, вважаю за можливе надати володільцю можливість користуватись вказаним автомобілем.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи наведене, вважаю, що на даний час частково відпали обставини, які стали підставою для арешту майна, що передбачені ст.170 КПК України, тобто заявником доведено обставини, на які він посилається у клопотанні, а тому клопотання підлягає до часткового задоволення та слід скасувати арешт в частині користування автомобілем, з огляду на необхідність збереження даного транспортного засобу до завершення досудового розслідування.

Роз`яснити, що згідно ч.3 ст.167 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Разом з цим, у задоволенні клопотання про передачу автомобіля на відповідальне зберігання власнику слід відмовити, оскільки це питання виходить за межі повноважень слідчого судді. Так, зберігання речових доказів здійснюється органом досудового розслідування відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1911.2012 року № 1104.
Таким чином, клопотання підлягає до частково задоволення.
Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172-174 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року на автомобіль марки «MAN TGM 18.250» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 1246, належить ПП «Транс Логістик», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в частині заборони користування вказаним автомобілем.

У решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1