Вирок

Іменем України

24.12.2019 м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 01.06.2018 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської обл., українця, громадянина України зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
Сторона обвинувачення -
прокурор військової прокуратури Хмельницького гарнізону Західного регіону україни - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 15.04.2016 уклав контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України до кінця особливого періоду та в цей же день був зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та призначений на посаду «курсант». Відтак, з моменту укладання контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України до кінця особливого періоду та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) тобто з 15.04.2016 солдат ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.
18.07.2016наказом Командувача Високомобільних десантних військ ЗСУ №31-РС, ОСОБА_3 призначений на посаду номера обслуги 1 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї 1 десантно - штурмового батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , місце дислокації АДРЕСА_3 (далі - військова частина - п/п НОМЕР_2 ).
25.07.2016 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини - п/п НОМЕР_2 , поставлений на всі види забезпечення, прийняв посаду і приступив до виконання своїх обов`язків.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 1 березня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», Указами Президента України від 2 березня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України та «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, а в державі оголошено часткову мобілізацію.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Разом з тим, солдат ОСОБА_3 у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи- їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків у невстановлений слідством час до 08 год. 00 хв. 16.08.2016 самовільно залишив розташування військової частини - п/п НОМЕР_2 , на ранкове шикування підрозділу не прибув, а направився за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 де проводив час на власний розсуд до 14.02.2017, тобто до моменту добровільного повернення до розташування військової частини -п/п НОМЕР_2 та приступив до своїх службових обов`язків.
Надалі, ОСОБА_3 діючи з єдиним умислом 01.08.2017 на ранкове шикування до військової частини - п/п НОМЕР_2 не з`явився, а перебував за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 де проводив час на власний розсуд по 02.11.2017, тобто до моменту повернення до військової частини - п/п НОМЕР_2 .
Він же, 04.12.2017 діючи з єдиним умислом на ранкове шикування до військової частини п/п НОМЕР_2 не з`явився, а перебував за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 де проводив час на власний розсуд до 01.06.2018, тобто до моменту добровільного прибуття до військової прокуратури Хмельницького гарнізону (вул. Пилипчука, 65, м. Хмельницький).
Дані дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування та процесуальним прокурором кваліфіковані, як вчинення самовільного залишення військової частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині визнав та пояснив, що наміру покидати військову частину на зовсім у нього не було. Залишення ним військової частини було викликано сімейними обставинами. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати та застосувати до нього Закон України « Про амністію».
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання про застосування до підсудного акту амністії заперечив, мотивуючи тим, що злочин вчинено поза межами дії Закону "Про амністію".

У зв`язку із визнанням обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення, суд виходячи з вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи думку учасників процесу вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим та досліджених матеріалів кримінального провадження, в частині тих, що надані прокурором, суд вважає, що прокурором доведено той факт, що солдат військової частини- п/п НОМЕР_2 , ОСОБА_3 у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, маючи намір тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, без поважних причин та дозволу командування частини в умовах особливого періоду у невстановлений слідством час 16.08.2016 в умовах особливого періоду самовільно залишив розташування військової частини - п/п НОМЕР_2 і до моменту свого повернення 14.02.2017 проводив час на власний розсуд за місцем свого постійного проживання: АДРЕСА_1 .
Надалі, ОСОБА_3 діючи з єдиним умислом 01.08.2017 на ранкове шикування до військової частини - п/п НОМЕР_2 не з`явився, а перебував за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 де проводив час на власний розсуд по 02.11.2017, тобто до моменту повернення до військової частини - п/п НОМЕР_2 .
Він же, 04.12.2017 діючи з єдиним умислом на ранкове шикування до військової частини - п/п НОМЕР_2 не з`явився, а перебував за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 де проводив час на власний розсуд до 01.06.2018, тобто до моменту добровільного прибуття до військової прокуратури Хмельницького гарнізону (вул. Пилипчука, 65, м. Хмельницький), чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є учасником АТО та по місцю проживання в цілому характеризується позитивно, а також його негативне ставлення до вчиненого. Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_3 самостійно повернувся у військову частину, продовжив військову службу та був звільнений на законних підставах.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та активне сприяння органам досудового розслідування у розкритті даного кримінального правопорушення.

Обставин, щоб обтяжували відповідальність обвинуваченого, прокурором не наведено, не встановлено таких і судом.

З урахуванням пом`якшуючих обставин і особи обвинуваченого, суд приходить до переконання, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статті за якою інкриміновано кримінальне правопорушення, у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, на підставі якої встановити випробувальний термін строком на 1 (один) рік та покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України у вигляді періодичного зявлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі та судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись статтями 75,76 КК України, статтями 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,- У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , року 1997, місяця 02, дня 16 народження, визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України, звільнити засудженого від відбування покарання призначеного за даним вироком, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.. Іспитовий строк встановити терміном в 1 (один ) рік.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України у вигляді періодичного зявлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.
У випадку відсутності апеляційних скарг, вирок набирає законної сили з 23 січня 2020 року.
Копію вироку сторони процесу можуть отримати у секретаря судового засідання.
Суддя ОСОБА_5