ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/577/20 Номер провадження 11-сс/814/152/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 7 лютого 2020 року
за участі
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Застосовано щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 7 лютого 2020 року з 23 год.10 хв.
Ухвалюючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у справі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків. Крім того, слідчий суддя взяв до уваги те, що ОСОБА_6 офіційно не працює, не має постійних джерел для існування, неодружений, вчинив злочин в період іспитового строку.
Слідчий суддя дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам , передбаченим ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Апелянт зазначає, що ризики , зазначені слідчим суддею в ухвалі не підтверджені жодним доказом. Ні слідчий, ні прокурор під час судового засідання не довели, що інші, більш м`які запобіжні заходи не будуть достатні для забезпечення його належної процесуальної поведінки..

На думку апелянта, слідчим суддею при обрані запобіжного заходу не взято до уваги те, що на його утриманні перебуває батько ОСОБА_10 , який не працює, є інвалідом 3 групи.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
В рішеннях Європейського суду з прав людини неодноразово підкреслювалось, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177,178,183 КПК України
Згідно зазначених норм, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність взяття під варту судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи і, зокрема, такі фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, якою щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою встановлено, що рішення слідчого судді в повній мірі відповідає вищезазначеним вимогам.
Перевіркою матеріалів за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 встановлено наявність вагомих доказів, які дають достатні підстави вважати, що останній міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України за обставин викладених у повідомленні про підозру.

Слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування немає чогось необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали .

Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, врахував тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який офіційно не працює, не має постійних джерел для існування, неодружений, вчинив злочин в період іспитового строку , а також обґрунтував наявність ризиків, передбачених п ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, це можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у справі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, твердження підозрюваного та його захисника стосовно відсутності у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними та такими, що суперечать зібраним органом досудового розслідування матеріалам.

Безпідставними є також доводи щодо можливості застосування відносно підозрюваного іншого запобіжного заходу, оскільки приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя тим самим виключив можливість того, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

З викладеного вбачається, що слідчий суддя при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на вище викладене, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418,422 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 07.02.2020 року щодо нього без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4