Справа № 487/350/17
Провадження № 1-кп/487/45/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року

Колегія суддів Заводського районного суду м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0005171 від 02.11.2016 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Первомайське Жовтневого району Миколаївської області, є громадянином України, одружений, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14
обвинуваченого ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, у невстановленому місці у невстановленої особи, незаконно придбав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою в перерахунку на висушену речовину 5175,5 г, який в подальшому переніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та незаконно зберігав до моменту вилучення співробітниками правоохоронного органу 02.11.2016.

Дії ОСОБА_9 , після зміни прокурором обвинувачення, кваліфіковані за ч.3 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах.

В судовому засіданні ОСОБА_9 вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, від надання показів відмовився, оскільки злочин не вчиняв та не має жодного відношення до наркотичних засобів.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України, сторона обвинувачення посилається на показання допитаних в судому засіданні свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та докази, які вважав за необхідне надати прокурор, і які в судовому засіданні були безпосередньо ретельно досліджені судом за його клопотанням, а саме:

-витяг з кримінального провадження №0005171, внесено до ЄРДР 02.11.2016 року о 18-41 год. (т.1, а.с. 57);

-рапорт о/у ДПН НПУ з обслуговування Одеської, Миколаївської та Херсонської областей ОСОБА_15 від 02.11.2016 року про отримання інформації щодо зберігання за місцем проживання ОСОБА_9 наркотичного засобу канабісу, виявлення в його квартирі коробки з пакетами в яких знаходилась речовина зеленого кольору, після чого було викликано СОГ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області (т.1, а.с. 58);

-протокол обшуку від 02.11.2016 року з фото таблицею (т.1, а.с.59-64);

-ухвала слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.11.2016 про надання слідчому Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_19 дозволу на проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_9 (т.1, а.с. 67);

-висновок експерта №1261 від 04.11.2016 року (т.1, а.с. 70-73);

-постанова від 07.11.2016 року про визнання, залучення до справи речових доказів і здачі на зберігання (т.1, а.с. 79);

-ухвала слідчого судді Заводського районноо суду м. Миколаєва від 04.11.2016 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно (т.1, а.с.80);

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що від довіреної особи отримав оперативну інформацію про те, що особа на ім`я ОСОБА_20 має намір продати велику партію наркотичної речовини. Від тієї ж довіреної особи він отримав номер мобільного телефону ОСОБА_9 , зателефонував йому та домовився про зустріч з метою оглянути товар (наркотичну речовину) та придбати його. Приблизно через 2 години він приїхав до будинку де проживає ОСОБА_9 , при цьому в багажнику його машини був ще один співробітник поліції, оскільки вони збирались відразу після збуту затримувати ОСОБА_9 . Останній запросив його до квартири. Увійшовши до кімнати він побачив картонну коробку. ОСОБА_9 дав йому перчатки та ніж. При цьому ОСОБА_9 вказав йому на коробку, сказав розпечатувати та дивитися, а сам вийшов до іншої кімнати. Він ножем розпечатав коробку та побачив у ній речовину схожу на коноплю. Після цього, побачивши на дивані чохол від рушниці та скориставшись відсутністю ОСОБА_9 в кімнаті, він зателефонував керівнику свого департаменту, повідомив про виявлені наркотики та зброю. Приблизно через 10 хвилин приїхала слідчо-оперативна група та розпочали проводити обшук.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що 02.11.2016 від свого підлеглого оперуповноваженого ОСОБА_15 він отримав інформацію в усній формі про намір особи на ім`я ОСОБА_20 збути велику партію наркотиків. Було прийнято рішення затримувати цю особу з наркотичними засобами. ОСОБА_15 домовився з цим чоловіком про передання наркотиків в машині. Але, оскільки на вулиці йшов дощ, то ОСОБА_9 запросив ОСОБА_15 зайти до квартири. При цьому він попереджав ОСОБА_15 , що б той не заходив ні в які приміщення, оскільки була інформація, що ОСОБА_9 може бути озброєним. Через 5-10 хвилин, ОСОБА_15 зателефонував йому та тривожним голосом сказав, щоб вони підіймались в квартиру. Після цього, він відразу зателефонував до чергової частини Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, повідомив що потрібна допомога та попросив найскоріше направити до них слідчого. Інший його підлеглий у цей час знайшов понятих. Слідчий прибув до будинку приблизно через 10 хвилин та вони разом з понятими піднялись до квартири ОСОБА_9 . Двері в квартиру були відчинені, в ній знаходились ОСОБА_15 та на кухні сидів ОСОБА_9 . В присутності понятих розпочали проводити обшук. В кімнаті, що розташована праворуч було виявлено декілька картонних коробок, в одній з яких виявлені пакунки з коноплею. Крім того, було виявлено рушницю та набої. Все вилучене опечатали та вилучили до Заводського ВП. Крім того, свідок ОСОБА_16 повідомив, що після отримання оперативної інформації ОРС не заводилась, письмовий рапорт ОСОБА_15 не писав, інформацію повідомив усно, під час обшуку до ОСОБА_9 спеціальні засоби кайданки не застосовувались, оскільки опір він не чинив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що на запрошення працівників поліції був присутній в якості понятого при проведенні обшуку в квартирі ОСОБА_9 . До квартири він разом з другим понятим зайшли за працівниками поліції, яких було 4 або 5 осіб, двері були відчинені. В квартирі знаходився поліцейський ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , який сидів на кухні. На кухні були коробки з позначкою Нової пошти, в одній з яких знаходилось 10 пакетів, а в інших запаковані речі. Сказали, що буде проведено обшук. Обшук розпочали з коробки з наркотиками. Всі пакети були запечатані, їх розкривали в його присутності, потім в їх присутності все вилучене опечатували. Бачив на дивані рушницю, де знайшли патрони не пам`ятає. Чи застосувались до ОСОБА_9 кайданки не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що разом зі своїм знайомим ОСОБА_21 був запрошений працівниками поліції для проведення обшуку. Разом з працівником поліції піднялись на 5 поверх, увійшли до квартири, двері їм ніхто не відчиняв. В квартирі був працівник поліції, на кухні сидів затриманий та тримав руки за спиною. В квартирі була запакована коробка, яку розкрили та побачили в ній 10 пакунків з речовиною зеленого кольору. Коли ножем розкрили пакунки то відчули неприємний запах трави. В кімнаті були інші коробки з речами. ОСОБА_22 пояснював, що його співмешканка займається продажем речей. Бачив в кімнаті на дивані рушницю без чохла. Всі пакунки з травою опечатали, також опечатали рушницю та патрони. Обшук в інших кімнатах не проводився, чи є в квартирі балкон йому не відомо.

Оцінюючи надані прокурором докази на підтвердження пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення за ч.3 ст. 309 КК України, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК України).
Відповідно до ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 87 КПК докази, отримані внаслідок порушення права особи на захист, а також здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу є недопустимими.

Положеннями статті 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. До внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у невідкладних випадках може бути проведено огляд місця події.

За змістом статей 234, 233 КПК обшук є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом.

Статтею 233 КПК України закріплено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Відповідно до протоколу обшуку від 02.11.2016 слідчий Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_19 в період часу з 17-10 год. до 17-30 год., в присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 провів обшук квартири АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_9 , якому було запропоновано видати наркотичні засоби, предмети вилучені з обігу, на що останній заявив, що заборонених предметів та речовин не зберігає. В ході обшуку виявлено: - у вітальні картонну коробку з полімерними пакуваннями, які містять речовину в кількості 10 (десять) штук, при відкритті упакувань встановлено, що в них міститься рослинна речовина зеленого кольору з різким запахом, за зовнішніми ознаками та запахом речовина схожа на частини рослини роду коноплі; - в квартирі справа виявлений металевий сейф , в якому знаходилась рушниця на затворі якої мається номер « НОМЕР_1 », три картонних коробки, в яких містяться патрони по 20 штук в кожній та три патрони, які не упаковані; в приміщенні кухні на столі виявлено ноутбук «Аpple» сірого кольору с/н CO2F5PHYDH2G, телефон «iPhone 5s» білого кольору imei НОМЕР_2 , телефон «iPhone 6» сірого кольору imei НОМЕР_3 .

У вказаному протоколі обшуку відсутній номер кримінального провадження в рамках здійснення досудового розслідування якого було проведено обшук, не зазначені правові підстави для проникнення до житла ОСОБА_9 без його згоди з метою проведення обшуку (наявність ухвали слідчого судді, або обставини, що свідчать про невідкладність випадку у разі проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді).

З наданого прокурором витягу з кримінального провадження №0005171 вбачається, що 02.11.2016 о 18-41 год. за матеріалами правоохоронних органів внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 307 КК України, фабула: 02.11.2016 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено упакування з рослинною речовиною.

02.11.2016 на ім`я в.о. начальника Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_23 складений рапорт оперуповноваженим ДПН НПУ з обслуговування Одеської, Миколаївської та Херсонської областей ОСОБА_15 , відповідно до якого останній повідомляє, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів була отримана інформація про зберігання ОСОБА_9 за місцем проживання: АДРЕСА_1 , особливо небезпечної наркотичної речовини канабіс. В ході перевірки отриманої інформації, знаходячись в квартирі ОСОБА_9 на його запрошення, побачив картонну коробку, в якій знаходились поліетиленові пакети з речовиною зеленого кольору, після чого було викликано СОГ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Як підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 оперативна інформація про намір збуту наркотичних засобів була отримана в усній формі та до проведення обшуку ніякі рапорти з цього приводу не складались.

Форми фіксування процесуальних дій під час кримінального провадження прямо визначені статтею 103 КПК України та можуть фіксуватися: 1. у протоколі; 2. на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3. У журналі судового засідання.

Таким чином, у органу досудового розслідування були відсутні підстави для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, початку досудового розслідування та проведення обшуку, оскільки суду не надано доказів про отримання інформації про вчинення кримінального правопорушення, зафіксованої у певній процесуальній формі, передбаченій ст.. 103 КПК України. Фіксування інформації про вчинення кримінального правопорушення у вигляді рапорту працівника поліції не передбачено вимогами КПК України. Більш того, в самому протоколі обшуку взагалі не зазначено підставу його проведення.

Відповідно до ч. 8 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

Виходячи з приписів статей 214, 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

З урахуванням того, що обшук в квартирі ОСОБА_9 02.11.2016 проведений до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, тобто з грубим порушенням порядку, встановленого КПК України, то така слідча (розшукова) дія є недійсною, а отримані в наслідок її здійснення докази є недопустимими.

У своєму рішенні по справі «Пантелеєнко проти України», заява №11901/02, від 29.06.2006 року, п.49, Європейський суд з прав людини підкреслює, що вираз «відповідно до закону» значною мірою покладає на національне законодавство і державу обов`язок дотримання матеріальних і процесуальних норм.

Крім того, відповідно до ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Як встановлено в судовому засіданні, під час проведення обшуку 02.11.2016 за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , останній знаходився у приміщенні вказаної квартири та фактично був затриманий, а після проведення обшуку був доставлений до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області. Факт знаходження ОСОБА_9 в квартирі під час обшуку та прибуття всіх учасників обшуку до Заводського відділу поліції після його завершення в судовому засіданні підтверджено показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Також ці обставини непрямо підтверджують покази допитаної в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідка ОСОБА_24 , яка підтвердила, що після повернення додому всі коробки з речами, які вона напередодні отримала на Новій пошті, були перериті, а її чоловіка ОСОБА_9 не було вдома.

Частиною 4 статті 208 КПК України на уповноважену особу, що здійснила затримання особи покладено обов`язок негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору (ч.5 ст. 208 КПК України).

Проте, в порушення викладених норм процесуального законодавства, стороною обвинувачення не наданий суду протокол затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину, а в протоколі обшуку, під час якого здійснювався і особистий обшук останнього, не зазначено про роз`яснення ОСОБА_9 щонайменше його права мати захисника та нічого не говорити з приводу підозри проти нього. Не роз`яснення затриманому (підозрюваному) вищевказаних прав є порушенням права на захист.

Приймаючи до уваги, що порушення права особи на захист є істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституціє та законами України, колегія суддів приходить до переконання, що вказані порушення є самостійною підставою для визнання недопустимими докази, отримані в ході проведення обшуку від 02.11.2016 в квартирі АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 87 КПК України.

В рішенні від 30.06.2008 року у справі № 22978/05 «Гефген проти Німеччини» Європейський суд для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

В рішенні від 21.04.2011 року по справі № 42310/04 «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Протокол обшуку від 02.11.2016, в якому відображено вилучення за місцем проживання ОСОБА_9 десяти полімерних упакувань з рослинною речовиною зеленого кольору, є у даному кримінальному провадженні ключовим доказом, і, на думку суду, цей доказ здобутий з порушенням закону.

Тому суд не приймає як допустимі, надані стороною обвинувачення, докази які є похідними, від протоколу обшуку від 02.11.2016, а саме: висновок експерта №1261 від 04.11.2016, постанову слідчого про визнання речовим доказом картонної коробки, в якій знаходиться канабіс та передачу на зберігання (оскільки на дослідження експерту надавалась речовина, вилучена з порушенням процесуальних норм).

Крім того, не заслуговують на увагу доводи сторони обвинувачення про існування загрози життю поліцейського ОСОБА_25 , що стало підставою для проникнення до житла ОСОБА_9 без ухвали слідчого судді, оскільки відповідно до відповідей Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області від 23.02.17 та 31.03.2017 в Заводському ВП відсутня інформація щодо виклику слідчо-оперативної групи відділу 02.11.2016 за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу загрози життя мешканцям будинку. Більш того, такі твердження спростовуються показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які не підтвердили агресивної поведінки ОСОБА_9 , зазначивши, що останній спокійно сидів на стільці у кухні та самим протоколом обшуку від 02.11.2016, в якому зазначено, що рушниця та патрони були виявлені в сейфі.

Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , надані в судовому засіданні, оскільки ці свідки залучались понятими при проведенні обшуку і фактично дали пояснення про вилучення в обвинуваченого рослинної речовини зеленого кольору під час проведення цієї слідчої дії, яка визнана судом недійсною, а отримані в наслідок її здійснення докази недопустимими.

Покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які підтвердили факт отримання оперативної інформації про збут наркотичних засобів, але не вжили заходів щодо її належного процесуального оформлення, підтвердили факт проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 до внесення відомостей до ЄРДР, без ухвали слідчого судді, та вилучення в ході обшуку наркотичного засобу, суд також оцінює критично, оскільки вказані особи будучі працівниками правоохоронного органу, діяли з грубим порушенням вимог КПК України та ст. 19 Конституції України. Показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим,1950) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року, зазначено, що при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ч.1 ст.62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості.

П.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у рішеннях по справах «Тельфнер проти Австрії» від 20.03.2001 року та «Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08.02.1996 року.

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року, вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи не винність обвинуваченого. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, з точки зору достатності та взаємозв`язку, у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, розглянувши матеріали кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення, колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 необхідно виправдати за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України через недоведеність його винуватості поза розумним сумнівом.

Оскільки щодо ОСОБА_9 ухвалюється виправдувальний вирок питання процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта слід віднести за рахунок держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України, а саме наркотичні речовини підлягають знищенню як майно пов`язане з незаконним обігом та вилучене з обігу.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, у зв`язку з виправданням обвинуваченого, колегія суддів вважає необхідним скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, застосовані ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.11.2016.

На підставі викладеного та керуючись ст.6 Конвенції Про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 6, 19, 32, 62 Конституції України, ст. ст.. 2, 3, 7, 8, 9, 17, 23, 84-87, 94, 214, 219, 223, 233-236, 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_9 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.309 КК України, та виправдати, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Речові докази: - картонну коробку, в якій знаходиться канабіс вагою 5172,5 г, передані на зберігання до кімнаті зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області знищити після набрання вироком законної сили.
Витрати на залучення експерта у розмірі 660 (шістсот шістдесят) грн. 30 коп. за проведення судової експертизи № 1261 від 04.11.2016 віднести за рахунок держави.

Арешт майна: ноутбук «Аpple» сірого кольору с/н CO2F5PHYDH2G, телефон «iPhone 5S» білого кольору imei НОМЕР_2 , мобільний телефон «iPhone 6» сірого кольору imei НОМЕР_3 , застосований ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.11.2016 скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити виправданому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3