Провадження № 11-кп/4808/54/20
Категорія ст. 199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2019 року,-

в с т а н о в и в :

1. Зміст ухвали суду першої інстанції.

1.1.Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора, та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою до 15 лютого 2020 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який - відмовлено.

1.2. Ухвала мотивована тим, що обставини які слугували підставою для продовження до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, інших обставин, які давали б підстави для скасування чи зміни запобіжного заходу, судом не встановлено.

2. Доводи апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_9 стверджує, що:

- продовжуючи запобіжний захід ОСОБА_8 суд обмежився лише констатацією факту про наявність ризиків, при цьому суд не зазначив жодних нових доказів чи обставин, які б свідчили про те, що ризики не зменшились чи з`явились нові, які виправдовують продовження строку тримання під вартою;

- суд взагалі не взяв до уваги та не дослідив докази, характеризуючі особу ОСОБА_8 , та стан його здоров`я;

- суд проявив обвинувальний ухил та упередженість до обвинуваченого, оскільки продовження строку тримання під вартою суд незаконно обґрунтував практикою ЄСПЛ. При цьому суд не врахував, що згідно постанови ККС у складі Верховного Суду від 07.08.2019 року у справі №607/14707/17, згідно з яким практика ЄСПЛ не може бути використана проти особи, так як виникає ризик для справедливості кримінального провадження.

З цих підстав, оскаржувану ухвалу суду, захисник ОСОБА_9 що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просив скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Також, захисник просив дослідити в судовому засіданні: клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу від 18.12.2019 року, показання ОСОБА_8 , та докази характеризуючі особу обвинуваченого.

3. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

3.1. В засіданні апеляційного суду обвинувачений (в режимі відеоконференції) та його захисник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з указаних у ній мотивів.

3.2. Прокурор доводи апеляційної скарги заперечив, оскаржувану ухвалу суду просив залишити без зміни.

4. Мотиви рішення апеляційного суду.

4.1. Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, які є тяжкими злочинами.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки місцевого суду, що у цьому кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду, впливати на свідків, які ще не допитувались під час судового розгляду, та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом першої інстанції при продовженні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою правильно враховано, що на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 25.07.2018 року, після внесення застави, ОСОБА_8 був звільнений з УВП №12, проте 25.10.2018 року вчинив новий злочин передбачений ч.3 ст. 186 КК України, що свідчить, про те, що запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою на ОСОБА_8 не діють він продовжує вчиняти злочини.

Беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч.1 статті 177 КПК України, які були враховані судом під час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , а також серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить у даний час підстав для зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

4.2. Щодо доводів апеляційної скарги.

Так, в апеляційній скарзі захисник просив дослідити дані про стан здоров`я обвинуваченого. Разом з тим, ні захисник, ні сам обвинувачений не надали будь яких доказів, які б підтверджували неможливість тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 за станом здоров`я. Не містять таких даних і копії матеріалів контрольного кримінального провадження.

За таких обставин, враховуючи принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК законодавством, суд апеляційної інстанції, на цій стадії розгляду справи позбавлений можливості витребовувати зазначені додаткові докази.

4.3. Щодо незаконного посилання суду першої інстанції на практику ЄСПЛ.

В оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції послався на ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) та ст. 6 (право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Жодного посилання на якесь рішення Європейського суду з прав людини оскаржувана ухвала не містить. Отже, доводи захисника в цій частині є неспроможними, та такими, що не відповідають дійсності.

5. Рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419, 422 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2019 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5