ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1049/20 Справа № 216/5307/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000617 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 квітня 2020 року включно,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також вказує на те, що він під вартою знаходиться з 01.09.2016 року, що є порушенням ч. 1 ст. 318 КПК України.
Посилається на те, що за довгий строк перебування його під вартою, в нього погіршився стан здоров`я.
Зазначає, що він співпрацює зі слідством, має міцні соціальні зв`язки, а саме матір пенсійного віку, має позитивну характеристику за місцем проживання, повністю визнає вину, щиро розкаюється.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 квітня 2020 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що обставини, за яких раніше було продовжено тримання обвинуваченого під вартою, не змінились, адже ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше судимий, не працює, джерела доходу не має, розгляд кримінального провадження триває, тому є підстави вважати про існування ризиків, що обвинувачений, знаходячись на волі, може переховуватись від суду, а тому суд дійшов висновку щодо необхідності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року за № 4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Доводи захисника щодо усного клопотання прокурора про продовження тримання під вартою, не заслуговують на увагу, оскільки ухвала постановлена на підставі ст. 331 КПК України.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до матеріалів провадження, слідчим слідчого відділу Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській областіпроводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000617від 01 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115КК України.

Так, ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 вересня 2016 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Обвинуваченим ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 04 лютого 2020 року було заявлено клопотання про заміну щодо нього запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки він тривалий час перебуває під вартою, прокурор наполягав на продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з тих підстав, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, та продовжує існувати ризик переховування від суду, оскільки обвинувачений обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше судимий, не працює, джерела доходу не має, а також не має міцних соціальних зв`язків.

Розглядаючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що судом правильно встановлена наявність ризику того, що обвинувачений може переховуватися від суду, тому що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше судимий 17 грудня 2009 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, та звільнившись з місць позбавлення волі 27 березня 2015 року по відбуттю строку покарання, через нетривалий час обвинувачується у вчиненні злочину за ч. 1 ст.115 КК України, також він не працює, джерела доходу не має, розгляд кримінального провадження триває, а тому обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись на волі, може переховуватись.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначений ризик встановлений і об`єктивно існує, та для його запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Твердження ОСОБА_8 про те, що він перебуває під вартою тривалий час не є підставою для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває та перебуває на стадіях дослідження матеріалів кримінального провадження та допиту обвинуваченого (а. м. п. 38), наявний ризик переховування від суду та відсутні дані щодо міцних соціальних зв`язків.
Доводи про те, що він має міцні соціальні зв`язки, стан здоров`я, який погіршився не приймається до уваги, оскільки будь-якими документами не підтверджуються, а також колегія суддів вважає їх такими, що не зменшують заявлений у кримінальному провадженні ризик переховування від суду.
Посилання захисника на наявність утриманців та міцні соціальні зв`язки не приймаються до уваги, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 не працював до затримання, а тому не підтверджується факт того, що в нього перебувають на утриманні інші особи.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Доводи прокурора щодо продовження тримання під вартою іншою ухвалою в цьому ж провадженні не заслуговують на увагу, оскільки здійснюється апеляційний перегляд законності постановлення ухвали, що оскаржується.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 рокущодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4