У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіка Грузія, громадянина Російської Федерації, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14 листопада 2007 року Апеляційнимс судом Київської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 13 жовтня 2010 року Брянським міськрайонним судом Луганської області за ст. 391 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 24 листопада 2012 року у зв`язку з відбуття строку покарання;
- 15 вересня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 2 років позбавлення волі,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 189 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2020 року задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 189 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 21 березня 2020 року включно, з утриманням обвинуваченого у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Цією ж ухвалою, відмовлено у задоволенні клопотань обвинуваченого та його захисника.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, судом першої інстанції взято до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 189 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до середньої тяжкості злочинів та є тяжкими злочинами, а також наявність ризиків, які не відпали і дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
А тому, оцінивши в сукупності всі обставини провадження, дані про особу обвинуваченого суд першої інстанції дійшов висновку, що лише тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і виключає можливість змінення запобіжного заходу на більш м`який.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2020 року та змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Захисник звертає увагу, що сторона обвинувачення не має та не надає стороні захисту та суду достатніх доказів, які, відповідно до положень ст. 177 КПК України, виправдовують застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу. Крім того, продовження строку тримання під вартою, на переконання захисника ОСОБА_5 , не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі. А ризик втечі обвинуваченого, як далі вказує захисник, не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в триманні під вартою відсутня.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як далі зазначає сторона захисту, суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду і це положення проголошує не тільки право «на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися в судове засідання».
Від інших учасників провадження апеляційних скарг не надходило.
До початку апеляційного розгляду - 04 березня 2020 року надійшла письмова заява за підписом захисника ОСОБА_5 , за згодою із обвинуваченим ОСОБА_6 , про відмову від апеляційної скарги на ухвалу Броварського районного суду Київської області від 22 січня 2020 року, оскільки, як зазначено в заяві, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 був змінений запобіжний захід.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не заперечував щодо задоволення поданої заяви захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та вважав за необхідне закрити апеляційне провадження, дослідивши кримінальне провадження та подану заяву, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.
Приписами ч. 2 ст. 403 КПК України встановлена необхідність закриття апеляційного провадження, якщо при відмові від апеляційної скарги ухвала суду першої інстанції не була оскаржена іншими особами.
Оскільки захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в порядку ч. 1 ст. 403 КПК України, відмовився від своєї апеляційної скарги, а іншими особами досліджувана ухвала суду першої інстанції не оскаржувалась, апеляційне провадження підлягає безумовному закриттю.
Керуючись ст. 403 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3