справа №619/932/20
провадження №1-кс/619/301/20
Ухвала
19 березня 2020 року м. Дергачі
У судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання з підстав, які зазначені у ньому.
Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторони обвинувачення, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про відмову в клопотанні з наступних мотивів.
Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з п. 3 абз. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину, становить вісімнадцять місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 294 КПК України якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2951 КПК України у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.
Конституційний Суд України в рішенні №3-рп/2003 від 30.01.2003 (справа №1-12/2003) вказав наступне. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
Обов`язковість урахування цілого ряду конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність вироблення Європейським судом з прав людини переліку взаємопов`язаних критеріїв. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини розумність тривалості провадження повинна визначатись з урахуванням відповідних обставин справи та з огляду на такі критерії, як, зокрема, складність справи, поведінка заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення у справах «Пелісьє і Сассі проти Франції» від 25.03.1999 та «Філіс проти Греції» від 27.08.1991).
Відповідно до ч. 2 ст. 2951 КПК України клопотання про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру повинно містити: всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведені під час кримінального провадження; обставини, що перешкоджали здійснити інші необхідні процесуальні дії раніше; строк, необхідний для проведення або завершення процесуальних дій; інші відомості, що обґрунтовують необхідність продовження строку досудового розслідування.
Частиною 4 ст. 2951 КПКУкраїни передбачено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру у разі його протиправності та необґрунтованості.
Слідчий суддя зазначає, що слідчим та прокурором не зазначені обставини, які перешкоджали здійснити раніше процесуальні дії, проведення або завершення яких на думку сторони обвинувачення потребує додаткового часу. Слідчий обмежився тільки посиланням на необхідність встановлення особи причетної до скоєння кримінального правопорушення, проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення істини у провадженні: встановлення всіх обставин викрадення майна ОСОБА_5 , встановлення осіб, що викрали майно ОСОБА_5 , з урахуванням отриманих даних - не вирішення питання про повідомлення про підозру винній особі, проведення інших слідчих дій, спрямованих на встановлення істини по справі.
При цьому, об`єктивні причини не вчинення процесуальних дій, які не вдалося провести в вісімнадцятимісячний строк не зазначені та будь-які обґрунтування на підтвердження цього відсутні.
Жодних обставин, що перешкоджали раніше здійснити будь-які процесуальні дії, які сторона обвинувачення вважає необхідними, не зазначено у клопотанні та не надано у судовому засіданні.
Згідно з ч. 9 ст. 2951 КПК України, ухвала слідчого судді, прийнята за результатами розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 219, 294, 2951, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1