ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 646/2894/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2313/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 06 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 04 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою вищевказаного суду у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовлено.
Продовжено дію запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 21 06 2020 року включно.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просив про її скасування та про постановлення нової ухвали, якою просив застосувати щодо нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту у нічний час.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на безпідставність тримання його під вартою, попри відсутність доказової бази, яка б підтверджувала його причетність до вчинення кримінального правопорушення.
Вказує, що тривале знаходження його під вартою призводить до тяжких та непоправних наслідків.
Зазначив, що стороною обвинувачення не доведено жодного ризику, на підставі якого запобіжний захід у виді тримання під вартою можна було б вважати обґрунтованим, в той час як продовження строку запобіжного заходу здійснюється з порушенням процесуальних строків.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Частиною першою ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Положеннями частин 3-5 ст.199 КПК України встановлено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Оскаржуваною ухвалою було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки суд першої інстанції дійшов висновку, про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 просив про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Проте, колегія суддів не може погодитись, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання, утримується під вартою більше двох років та вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту цілком може забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Оцінюючи кожен факт, викладений на підтвердження заявлених стороною обвинувачення ризиків, суд має оцінювати його у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Вказане вбачається не лише зі змісту відповідної норми, але й практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» ( ОСОБА_7 v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «… Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не повною мірою дотримався вказаних вимог закону.

Так, ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з його слів має міцні соціальні зв`язки, а саме матір похилого віку. Будь-яких негативних характеристик на ОСОБА_7 за місцем його реєстрації та мешкання в матеріалах справи не міститься.

Вказані обставини значно зменшують ступінь існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції вказаним обставинам належної оцінки не дав та не зазначив чому інші більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, колегія суддів використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладені обставини, враховуючи наявність у ОСОБА_7 постійного місця мешкання та матері похилого віку, колегія суддів вважає, що ризики передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, є мінімальними.

Разом з цим, колегія суддів враховує закріплену в п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і розтлумачену в п. 86 рішення ЄСПЛ у справі «Макаренко проти України» (Makarenko v. Ukraine) від 30.01.2018 «презумпцію на користь звільнення» з урахуванням того, що запобігти встановленим ризикам можливо, шляхом застосування до обвинувачених цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги викладені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, тривалий строк судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів вважає, що застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а носіння останнім електронного браслету дасть змогу контролювати місце перебування обвинуваченого під час судового розгляду.

За таких обставин Колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню, при цьому вважає за необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, 537-539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 04 2020 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21 06 2020 року, включно, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - задовольнити.

Змінити запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати вказане житло без дозволу суду.

Зобов`язати ОСОБА_7 :

-носити електронний засіб контролю;

-прибувати за викликом до суду;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та мешкає без дозволу суду.

Встановити строк дії цієї ухвали 2 (два) місяці, тобто до 22 серпня 2020 року.

Виконання ухвали покласти на начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та начальника Московського відділу поліції ГУНП в Харківській області за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні Харківської місцевої прокуратури № 5.

У зв`язку із зміною запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з під варти в порядку ч.3 ст. 202 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ ____________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4