УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2020 року

м. Київ
справа № 711/7530/19

провадження № 51 1081 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на постанову Придніпровського районного м. Черкас від 10 жовтня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 22 січня 2020 року,

встановив:
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкас від 10 жовтня 2019 року подання Державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» задоволено частково та встановлено адміністративний нагляд щодо ОСОБА_5 строком на 1 рік з обмеженнями: 1) заборонити виходити з квартири (будинку) у період з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня; 2) заборонити перебувати у місцях, де здійснюється продаж спиртних напоїв на розлив; 3) заборонити виїзд в особистих справах за межі району (міста) без дозволу органів Національної поліції; 4) реєструватися в органах Національної поліції чотири рази на місяць.
Не погоджуючись з постановою суду, адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкас від 10.10.2019 року та відмовити в задоволенні подання ДУ «Черкаська ВК № 62», посилаючись на незаконність, необґрунтованість судового рішення через порушення вимог ст. 370 КПК, вимог ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Черкаський апеляційний суд ухвалою від 22 січня 2020 року постанову місцевого суду залишив без змін.

Не погоджуючись з постановою місцевого та ухвалою апеляційного судів, захисник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкас від 10 жовтня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 22 січня 2020 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання ДУ «Черкаська ВК № 62».
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі та долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від

02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Частиною шостою статті 13 Закону № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Порушене захисником засудженого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 у касаційній скарзі питання стосується оскарження судових рішень, постановлених в порядку ст. 539 ч. 6 КПК.
Щодо вказаного питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновок в постанові від 18 березня 2019 року (справа №756/9514/15-к, провадження за касаційною скаргою № 51-115 кмо 17), зазначивши, що за змістом ст. 129 ч. 3 п. 8 Конституції України, ст. 424 ч. 2, ст. 539 ч. 6 КПК ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.
Згідно положень ст. 1 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд складає собою систему тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі.
Аналіз положень Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» в частині кола осіб, до яких такий нагляд може бути застосований, підстав його застосування, а також підстав та порядку його припинення свідчить про те, що застосування адміністративного нагляду є одним із наслідків засудження особи та випливає з судового рішення, яке набрало законної сили (щодо осіб, визначених у пункті «г» статті 3 цього Закону), або ж матеріалів установ виконання покарань або органів Національної поліції, що характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання, або ж після його відбування.
Оскаржувана ухвала апеляційного суду є ухвалою суду апеляційної інстанції за результатами апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, винесеної в порядку ст. 539 ч. 6 КПК.
Що стосується посилань ОСОБА_4 на незаконність постанови Придніпровського районного суду м. Черкас від 10 жовтня 2019 року, то в силу ст. 424 згадане рішення не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Враховуючи вищезазначений висновок об`єднаної палати Верховного Суду, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на постанову Придніпровського районного м. Черкас від 10 жовтня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 22 січня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3