Справа № 192/457/20
Провадження № 1-кп/192/77/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000059, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 лютого 2020 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кириківка Великописарівського району Сумської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , не працевлаштований, має середню спеціальну освіту, не одружений, громадянин України, військовозобов`язаний, раніше судимий Солонянським районним судом Дніпропетровської області:

22 серпня 2006 року за ч. 3 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

19 серпня 2008 року за ч. 3 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

13 січня 2011 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

25 липня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;

05 лютого 2015 року за ч. 2 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;

09 грудня 2015 року за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 26 лютого 2019 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим згідно вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року та звільнившись 26 лютого 2019 року по відбуттю строку покарання, у період не знятої та непогашеної судимості за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 01 лютого 2020 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, перебуваючи біля господарської будівлі АДРЕСА_2 , до якої він мав вільний доступ, керуючись злочинним умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, з метою особистої наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу власним ключем відчинив господарську будівлю, звідки викрав майно, яке належить ОСОБА_6 : стерилізатор електричний марки «NUK Vaparisanor», вартістю 800 гривень 00 копійок; жіночі шкіряні літні босоніжки салатового кольору на підборах з металевими вставками жовтого кольору, вартістю 280 гривень 00 копійок; жіночі шкіряні літні босоніжки рожеві в квіточку на підборах, вартістю 1680 гривень 00 копійок; жіночі шкіряні літні босоніжки бордового кольору без підборів, вартістю 490 гривень 00 копійок; жіночі демісезонні туфлі зі шкіро замінювача сірого кольору в чорну клітинку на підборах, вартістю 160 гривень 00 копійок; жіночі літні замшеві модельні туфлі чорного кольору на шпильці, вартістю 150 гривень 00 копійок; жіночі літні замшеві модельні туфлі червоного кольору зі стразами на високій шпильці та платформі, вартістю 490 гривень 00 копійок; жіночі демісезонні туфлі, вартістю 490 гривень 00 копійок; дитячий палас, розміром 1,5*1,5 м синього кольору з візерунками у вигляді дитячих іграшок, звірів, автомобілів та автодоріг, вартістю 880 гривень 00 копійок; кросівки жіночі зі шкіро замінювача сіро-білого кольору з рожевими вставками 40 розміру, вартістю 480 гривень 00 копійок; кухонний міксер білого кольору, вартістю 1050 гривень 00 копійок; дві овчинні ковдри, розміром 180*150 см світлого кольору, вартістю 720 гривень 00 копійок; лампу для сушки гель-лаку бордового кольору прямокутної форми фірми «Ела», вартістю 238 гривень 00 копійок; електричний підігрівач для нагрівання дитячих пляшечок з їжею білого кольору з голубими вставками, вартістю 504 гривні 00 копійок; набір електричних зубних щіток, вартістю 300 гривень 00 копійок.

Вказане майно ОСОБА_3 почергово переніс до своєї квартири АДРЕСА_2 та розпорядився ним на власний розсуд.

Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 01 лютого 2020 року приблизно о 16 годині 00 хвилин знову прийшов до господарської будівлі АДРЕСА_2 , та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу власним ключем відчинив господарську будівлю, звідки викрав майно, яке належить ОСОБА_6 : куртку весняну чоловічу «Yufang germent» з поліестеру 100%, вартістю 1400 гривень 00 копійок; жіночі весняні джинси, вартістю 405 гривень 00 копійок; жіночі літні шорти, вартістю 80 гривень 00 копійок; жіночу джинсову куртку марки «hawkshead», вартістю 180 гривень 00 копійок; жіночі шкіряні демісезонні черевики чорного кольору 40 розміру, вартістю 840 гривень 00 копійок; жіночі високі шкіряні демісезонні черевики коричневого кольору 40 розміру, вартістю 680 гривень 00 копійок. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 12 297 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини вчиненого ним злочину.

У судовому засіданні пояснив, що 01 лютого 2020 року приблизно о 03 годині 00 хвилин йому знадобилися інструменти для ремонту дивана, які зберігалися в господарській будівлі АДРЕСА_2 , до якої він мав вільний доступ. Власним ключем він відчинив господарську будівлю, звідки під час відшукання інструментів викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , яке вона деякий час зберігала в цій будівлі з дозволу самого ОСОБА_3 . Частину викраденого майна він переніс до себе додому, а о 16 годині того ж дня знову прийшов до цієї ж господарської будівлі, власним ключем відчинив її, звідки також викрав майно, яке належить ОСОБА_6 . Деяке майно він продав, а кошти витратив на власні потреби. У судовому засіданні каявся у вчиненому, просив не позбавляти його свободи.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, заявою просила розглянути кримінальне провадження за її відсутності. Зазначила, що не має матеріальних претензій до обвинуваченого (а.с.31).

З`ясувавши думку учасників судового провадження суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності потерпілого з урахуванням положень ст. 325 КПК України.

Враховуючи те, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні «Коробов проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів суд як правило застосує критерій доведеності вини поза розумним сумнівом, та така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно, повторно. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою. Кваліфікуючою ознакою пред`явленого в обвинуваченні злочину є повторність вчинення крадіжки, оскільки остання вчинена під час не знятої та не погашеної судимості за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року, яким ОСОБА_3 був визнаний винуватим за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено - щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є раніше судимим за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, вчинив злочин в період не знятої та не погашеної судимості, характеризується посередньо, відшкодував завдані потерпілій збитки, перебуває на обліку у лікаря нарколога, травматолога та в кабінеті «Довіра» Комунального некомерційного підприємства «Солонянська багатопрофільна лікарня» Солонянської селищної ради, офіційно не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Під час вирішення питання про призначення покарання судом враховано, що обвинувачений є батьком неповнолітньої дитини, проте доказів перебування на його утриманні дитини та дружини-інваліда суду не надано, як не надано і доказів перебування у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства, оскільки призначені покарання за попередні судимості не мали впливу на особу обвинуваченого, який через незначний проміжок часу після звільнення вчинив аналогічний корисливий злочин.

Тому суд вважає, що підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69?, 75 КК України відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі з наближенням до нижчої межі, оскільки обвинувачений каявся, та відшкодував завдані злочином збитки. Суд вважає, що призначення більш м`яких видів покарання у вигляді арешту або обмеження волі не буде сприяти виправленню обвинуваченого, який неодноразово відбував покарання у вигляді позбавлення волі.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно постанов про визнання речовими доказами від 05 лютого 2020 року, від 11 лютого 2020 року стерилізатор електричний марки «NUK Vaparisanor», куртку весняну чоловічу «Yufang germent» з поліестеру 100%; жіночі весняні джинси; жіночі літні шорти; жіночу джинсову куртку марки «hawkshead»; черевики жіночі шкіряні демісезонні чорного кольору 40 розміру; жіночі високі шкіряні демісезонні черевики коричневого кольору 40 розміру, які були повернути потерпілій згідно розписок, слід залишити потерпілій.

В обвинувальному акті зазначено, що витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню №0000059 згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні судового експерта склали 1307 гривень 52 копійки. Вказані витрати підтверджуються Актом здачі-приймання висновку судового експерта№693-20 та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк покарання рахувати з моменту початку його фактичного виконання.

Речові докази: стерилізатор електричний марки «NUK Vaparisanor», куртку весняну чоловічу «Yufang germent» з поліестеру 100%; жіночі весняні джинси; жіночі літні шорти; жіночу джинсову куртку марки «hawkshead»; черевики жіночі шкіряні демісезонні чорного кольору 40 розміру; жіночі високі шкіряні демісезонні черевики коричневого кольору 40 розміру, які були повернути потерпілій згідно розписок, - залишити потерпілій.

Стягнути зі ОСОБА_3 1 307 (одну тисячу триста сім) гривень 02 копійки документально підтверджених витрат на залучення експерта в дохід державного бюджету.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити потерпілій.

Головуючий: суддя ОСОБА_1