Справа № 359/3600/19
У Х В А Л А

20 травня 2020 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
їх захисника адвоката ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
його захисника адвоката ОСОБА_10

розглянувши в судовому судовому засіданні в м. Переяславі клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, пп. 5,6,11,12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

Кримінальне провадження №0002123 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, пп. 5,6,11,12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України надійшло до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду 25.04.2019 з Київського апеляційного суду відповідно до ухвали цього суду від 25.04.2019 про направлення справи до іншого суду в межах територіальної юрисдикції одного апеляційного суду.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні одного тяжкого злочину та замаху на вчинення злочину, що є особливо тяжким. Зокрема, в тому, що за попередньою змовою з іншими особами, відповідно до заздалегідь розробленого плану 10 жовтня 2018 року з метою протиправного заподіяння смерті особи (вбивства), привівши у бойову готовність заздалегідь приготовлений вибуховий пристрій вкинув його у відкриту кватирку вікна потерпілого. В результаті вибуху вкинутого ОСОБА_6 вибухового пристрою потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді мінно-взривної травми нижніх кінцівок тазу, грудної клітки, лівого плеча, рваних ран обох стоп, гомілок, лівого стегна, пахової ділянки з наявністю інородних тіл.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.02.2020 клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченому було задоволено та змінено йому запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03.04.2020 клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому було задоволено та обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк запобіжного заходу закінчується 01.06.2020.

Відповідно до приписів пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У судовому засіданні 20.05.2020 прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, зазначає про те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого та замаху на вчинення особливо тяжкого злочинів. Також зазначає, що він, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, оскільки йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацію майна. Також зазначає, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Міра покарання, що загрожує йому у випадку визнання його винуватості, дає підстави прокурору допустити наявність такого ризику. Вказує на те, що ризики, які існували під час зміни запобіжного заходу в ході судового розгляду не припинилися.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання до суду не направляли.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заперечив щодо клопотання про продовження запобіжного заходу, зазначивши про те, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи. Прокурором не надано доказу на підтвердження своєї позиції, що викладена в клопотанні. Прокурором не доведено обґрунтованості свого клопотання і не наведено жодного аргументу, а з огляду на відсутність доказів обвинуваченому слід обрати більш м`який вид запобіжного заходу, як-то домашній арешт.

Обвинувачений також висловив заперечення з приводу такого клопотання прокурора, зазначивши про його необґрунтованість. Підтримав думку свого захисника в повному обсязі, а також про доцільність зміни йому запобіжного заходу на більш м`який. Вказує на те, що відсутні ризики, про які зазначає прокурор. Його поведінка не свідчить про ухилення від суду чи про вплив на свідків або ж вчинення іншого злочину. Він має міцні соціальні зв`язки, сім`ю та необхідність її забезпечувати, а тримання під вартою позбавляє його такої можливості.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Судом встановлено, що прокурором подане клопотання у строк, що визначений нормами КПК України.

Відповідно до приписів ст. ст. 199, 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути таке клопотання прокурора.

Як встановлено судом обвинувачений ОСОБА_6 не дотримався умов застосованого раніше до нього запобіжного заходу у вигляді заборони залишати житло цілодобово і ухвалою суду йому було змінено запобіжний захід із цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою. В подальшому йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з врахуванням наявності відповідних ризиків, що визначені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України стороною обвинувачення надані докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим низки кримінальних правопорушень. Зокрема, до суду направлено обвинувальний акт, що є процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і на які вказує прокурор: переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його винуватості.

Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Крім того, у суду відсутні докази достатніх гарантій забезпечення явки обвинуваченого в судове засідання за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вагомість наявної обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень у поєднанні з тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим та характер порушення ним умов застосованого запобіжного заходу свідчить про його суб`єктивне ставлення до виконання покладених на нього судом обов`язків й дають підстави вважати, що існує ризик вчинення особою дій щодо переховування від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Судом не встановлено будь-яких обставин, що вказували б на зменшення ризику, який існував на час зміни судом відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначений прокурором у клопотанні. Дотримання мети і підстави запобіжного заходу є визначальним при вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора, зважаючи на відсутність підстав вважати, що такий ризик припинився від дня постановлення ухвали суду про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, наявні.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При розгляді даного клопотання суд звертає увагу на такі чинники: особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків у місці постійного проживання, наявність місця роботи, репутацію, майновий стан тощо.

Зважаючи на законодавчо визначену мету заходів забезпечення кримінального провадження досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України), а також мету застосування запобіжного заходу забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду (ч. 1 ст. 177 КПК України), суд доходить висновку, що у даному кримінальному провадженні при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу має буди досягнута зазначена вище мета.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, що пов`язані із незаконним поводженням зі зброєю та посяганням на життя людини.

Тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року «Харченко проти України»).

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає, що законодавчо визначені підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявні та актуальні, а продовження саме такого виду запобіжного заходу є доцільним.

Суд звертає увагу, що клопотання прокурора свідчить про продовження запобіжного заходу обвинуваченому на строк до 60 днів, що не узгоджується із вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України. Норма цього закону передбачає продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців. Тому, суд постановляє ухвалу про продовження обвинуваченому запобіжного заходу саме на строк два місяці. Також клопотання прокурора не містить обґрунтування неможливості визначення для обвинуваченого застави в разі продовження такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави.

Керуючись ст. ст. 9, 177, 194, 331 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому в АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто з 20 травня 2020 року до 20 липня 2020 року, утримуючи його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в порядку, визначеному КПК України, з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 №4-р/2019.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3