БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/467/2020
Провадження № 1-кс/497/264/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.20 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
власника майна - ОСОБА_5 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.06.2020 року скасована ухвала слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 13.04.2020 року, постановлена за наслідками розгляду клопотання старшого слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ГУНП в Одеській області від 10.04.2020 року, клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків, протягом 72 годин з дня отримання повного тексту вказаної ухвали.
Повний текст ухали Одеського апеляційного суду від 01.06.2020 року, номер провадження № 11-сс/813/679/20 отриманий Ізмаїльською місцевою прокуратурою 01.07.2020 року за вх. № 6343-20, а безпосередньо прокурором у кримінальному провадженні №0000094 ОСОБА_3 02.07.2020 року о 09:00 годині.
03 липня 2020 року прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 о 16:27 годині звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000094 від 09.04.2020 року за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.
Матеріали за №497/467/2020 з розгляду клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна після апеляційного перегляду надійшли до Болградського районного суду з Одеського апеляційного суду лише 03.07.2020 року.
З поданого клопотання прокурора вбачається, що 09.04.2020 року ОСОБА_5 ,використовуючи автомобіль марки «Mеrsedes-Benz Sprinter 311» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого він є згідно свідоцтва про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу НОМЕР_2 , в с. Виноградне Болградського району Одеської області закуповував у населення лом чорних металів по ціні 2.50 гривень за 1 кілограм.

Слідчим 09.04.2020 року в с. Винограде Болградського району проведено невідкладний обшук транспортного засобу «Mеrsedes-Benz Sprinter 311» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , в ході якого було виявлено в салоні: лом чорного металу вагою 1.065 тони, електронні ваги та гучномовець марки «MANSONIC».

Після проведення обшуку вказаний транспортний засіб з ломом чорного металу вагою 1.065 тони, електронні ваги та гучномовець марки «MANSONIC» вилучені та направлені до Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

За наслідками усунутих недоліків, прокурором подано дане клопотання, дещо з іншим мотивуванням та обґрунтуванням.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та зазначив, що в клопотанні в редакції від 02.07.2020 року викладені всі обставини та підстави, необхідні для вирішення питання про накладення арешту на вилучене майно, наполягав на його задоволенні.
Стверджував, що відповідно до положень ст. 91, 98 КПК України, майно, що було тимчасово вилучено у гр. ОСОБА_5 є предметом кримінального правопорушення та визнано речовими доказами і знаряддям вчинення злочину, так як безпосередньо з використанням цих речових доказів здійснювалась 09.04.2020 року скупка лому чорних металів у населення. Лом чорного металу вагою 1.065 тони окрім іншого є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.
На думку прокурора необхідність накладення арешту на вищезазначене майно, що є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, обумовлено необхідністю забезпечення їх збереження, а також підпадає під спеціальну конфіскацію з огляду на визначення речових доказів згідно положень ст.ст.91 ч.1 п.6, ст.98 КПК України.
Просив накласти арешт на транспортний засіб шляхом заборони його відчуження та разом зі свідоцтвом передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 , оскільки з ним проведені усі необхідні слідчі дії.
А тимчасово вилучене майно: електронні ваги, гучномовець марки «MANSONIC»; лом чорного металу вагою 1,065 тони накласти арешт шляхом заборони його відчуження, розпорядження, та користування, з передачею на відповідальне зберігання до Болградського ВП.

Слідчий у судовому засідання підтримала клопотання прокурора та наполягала на його задоволенні.

Власник майна заперечував щодо клопотання прокурора, просив негайно повернути належний йому транспортний засіб, яким він позбавлений можливості користуватися тривалий час. До вчиненого злочину він не має ніякого відношення, втім його права на користування та розпорядження належним йому майно грубу порушуються.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 категорично заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, стверджуючи, що ініціатором клопотання до теперішнього часу так і не визначено статус транспортного засобу в цьому кримінальному провадженні, та у разі якщо він є тимчасово вилученим майно, то має бути негайно повернутий після спливу 72 годин після прийняття рішення апеляційним судом.
Спеціальна конфіскація можлива у разі вчинення злочину, за який передбачено покарання у вигляді штрафу понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
А тому, вказане не дозволяє прокурору стверджувати про можливу спеціальну конфіскацію в цьому кримінальному провадженні.
Прокурор стверджує, що особою здійснювалася незаконна діяльність пов`язана зі скупкою металобрухту, втім така діяльність Законом України "Про металобрухт" не заборонена.
Транспортний засіб був вилучений у власника, та протягом трьох місяців він позбавленим ним можливості користуватися, тоді як протягом цього часу слідчим жодні особі про підозру не повідомлено.
Власник має, не будучи причетним до вчинення будь-якого злочину, наразі має нести значні затрати по зберіганню вилученого майна.
Прокурор в обґрунтування поданого клопотання ненадав жодних доказів.

Розглянувши матеріали поданого клопотання та матеріали кримінального провадження, обставини та підстави наведені в клопотанні, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області було розпочате досудове розслідування, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 09.04.2020 року за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України (а.с.3).
09.04.2020 року старшим слідчим СВ Болградського ВП в с. Винограде Болградського району було проведено невідкладний обшук транспортного засобу «Mеrsedes-Benz Sprinter 311» з державним номерним номером НОМЕР_1 , в ході якого було виявлено в салоні: лом чорного металу вагою 1,065 тони, електронні ваги та гучномовець марки «MANSONIC» (а.с.6-8).
Після проведення обшуку вказаний транспортний засіб з ломом чорного металу вагою 1,065 тони, електронні ваги та гучномовець марки «MANSONIC» вилучені та направлені до Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.
Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 10.04.2020 року визнано правомірним проведений обшук транспортного засобу «Mеrsedes-Benz Sprinter 311» з державним номерним номером НОМЕР_1 .
09.04.2020 року ОСОБА_5 добровільно видав органу досудового розслідування свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 .
Постановою старшого слідчого від 10.04.2020 року автомобіль марки «Mеrsedes-Benz Sprinter 311», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; електронні ваги; гучномовець марки «MANSONIC»; лом чорного металу вагою 1.065 тони визнані речовими доказами.
Тоді ж, 10.04.2020 року старший слідчий визнав знаряддям вчинення злочину перелічене майно, окрім лому чорного металу вагою 1.065 тони.
Наразі, транспортний засіб - автомобіль марки «Mеrsedes-Benz Sprinter 311» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику №11 в м. Ізмаїл Одеської області. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу долучено до матеріалів кримінального провадження №0000094 від 09.04.2020 року. Інші речі передані на зберігання в Болградське ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Болград, пр. Соборний, 97.

Частиною 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Статтею 170 КПК України визначено, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб …
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження...
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів ...
Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.
Згідно положень ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159 1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209 1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239 1, 239 2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363 1, 364 1, 365 2 цього Кодексу.
Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання (ст.96-2 ч.1 п.4 КК України).

Фабула ст.213 ч.1 КК України передбачає відповідальність за здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів посадовими особами суб`єктів господарської діяльності, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.
Санкція даної статті передбачає покарання у вигляді штрафу від тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до одного року.
Тобто слушним є зауваження представника власника майна, що вилучений транспортний засіб не підпадає під спеціальну конфіскацію як засіб чи знаряддя вчинення злочину в кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченому ст.213 ч.1 КК України.

Крім того в ухвалі Одеського апеляційного суду від 01.06.2020 року, постановленої за результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області про арешт тимчасово вилученого майна від 22.04.2020 року, провадження №1-кс/497/467/2020 зазначається, що «посилання слідчого в клопотанні, що зазначене вище майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, апеляційний суд вважає таким, що не відповідає обставинам вказаного кримінального правопорушення, оскільки безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, є порядок здійснення операцій з металобрухтом як різновид господарської діяльності. В свою чергу, предметом кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України є металобрухт (брухт кольорових і чорних металів).
З огляду на викладене, твердження слідчого про те, що автомобіль та свідоцтво про реєстрацію є предметами кримінального провадження, апеляційний суд вважає безпідставним, а правовий статус вилученого майна визначеним невірно, що свідчить про відсутність у нього ознак предмета кримінального правопорушення, передбачених ст. 98 КПК України».
Таким чином апеляційним судом вказаним доводам слідчого надана оцінка, та слідчий суддя не може не прийняти до уваги заначений висновок апеляційного суду.

Отже, предметом злочину за ст.213 КК України є металобрухт (брухт кольорових і чорних металів). Металобрухт - це непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів та їх сплавів (ст. 1 Закону України "Про металобрухт"). Вид металобрухту (побутовий чи промисловий), з яким здійснюються операції всупереч установленому порядку, не впливає на кваліфікацію діяння за ст. 213 КК України.
А об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, є порядок здійснення операцій з металобрухтом як різновид господарської діяльності.
Слідчий суддя приймає до уваги, що злочин який розслідується було вчинено з використанням електронних ваг, гучномовця марки «MANSONIC», в результаті діяльності цієї особи було зібрано (придбано) у населення ломом чорного металу (металобрухт) вагою 1,065 тони, які визнані речовими доказами в цьому кримінальному провадженні, та є всі підстави для арешту цього тимчасово вилученого майна.

Транспортний засіб, на якому особа здійснювала перевезення речових доказів у вигляді металобрухту, електронних ваг, гучномовця не є предметом цього кримінального провадження, не належить особі, які здійснювала вказану діяльність, правовий статус вилученого майна визначено слідчим не невірно, що свідчить про відсутність у нього ознак предмета кримінального правопорушення, передбачених ст. 98 КПК України.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого, прокурора надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя вважає, що обраний прокурором спосіб обтяження, а саме накладення арешту шляхом заборони користування, володіння та розпорядження майном: електронними вагами, гучномовцем марки «MANSONIC», ломом чорного металу вагою 1,065 тони з передачею на відповідальне зберігання до Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області є достатнім для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення чи перетворення, а також відчуження даного майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.78, 98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 09.04.2020 року, а саме:

-електронні ваги;

-гучномовець марки «MANSONIC»;

-лом чорного металу вагою 1,065 тон;

Зазначене майно здати на зберігання до Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Болград, проспект Соборний, № 97.
В задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно: автомобіль «Mеrsedes-Benz Sprinter 311» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 відмовити.
Зобов`язати старшого слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, капітана поліції ОСОБА_4 повернути транспортний «Mеrsedes-Benz Sprinter 311» з державним реєстраційним номерним НОМЕР_1 його власнику ОСОБА_5 та усі документи на зазначений транспортний засіб відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.169 КПК України.
Звільнити транспортний засіб «Mеrsedes-Benz Sprinter 311» з державним номерним номером НОМЕР_1 з відповідального зберігання зі спецмайданчика № 11 ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, буд. 27 та передати його власнику ОСОБА_5 .
Роз`яснити, що відповідно до ч.3 ст.169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна … повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Ухвала підлягає до негайного виконання.
Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти на слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, капітана поліції ОСОБА_4 ..
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Повний текст судового рішення проголошено 08.07.2020 року о 15:00 годині в залі судового засідання №4 Болградського районного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1