Справа № 304/232/20 Провадження № 1-кс/304/76/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , затверджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000086 від 25 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

слідчий СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000086 від 25 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України про накладення арешту на автомобіль марки «Шкода Октавія», р/н НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик Перечинського ВП, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на вказаний автомобіль на ім`я ОСОБА_5 , мешканця АДРЕСА_1 , а також два предмети, схожі на холодну зброю, один довжиною близько 43 см, довжина леза 29,7 см, ширина 2,3 см, з маркуванням на рукоятці «V5264», на одній стороні леза «Е24», на другій «CSZ», другий довжиною близько 37,4 см, довжина леза 24,3 см, ширина 2,4 см, з маркуванням на лезі «ПРЕДУЗЕБЕ 44». Клопотання мотивує тим, що 25 лютого 2020 року до Перечинського ВП надійшло повідомлення зі служби «102» від старшого о/у карного розшуку Перечинського ВП про те, що в м. Перечин по вул. Ужанській Перечинського району біля АЗС спільно з СРПП Перечинського ВП за порушення правил дорожнього руху зупинено автомобіль марки «Шкода Октавія», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , та під час перевірки виявлено два штик-ножі. Виїздом СОГ встановлено, що ОСОБА_6 рухався на вказаному автомобілі в напрямку с. Дубриничі Перечинського району та в м. Перечин по вулиці Ужанській, № 25/а біля АЗС «Sunoil» був зупинений за порушення ПДР та в ході поверхневого огляду автомобіля на задньому килимку виявлено два предмети, схожі на штик-ножі, які ОСОБА_6 визнав своєю власністю. Того ж дня з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вказаної події було проведено огляд, під час якого в присутності понятих з автомобіля марки «Шкода Октавія», р/н НОМЕР_1 , вилучено два предмети, схожі на холодну зброю штик-ножі, а також сам автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію на ім`я ОСОБА_5 , мешканця АДРЕСА_1 . Оскільки у вказаному автомобілі було виявлено предмети, схожі на холодну зброю, такий відповідно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та може містити на собі сліди вчинення злочину, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, та з метою проведення всіх необхідних слідчих дій та експертиз, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, попередньо подав клопотання про проведення розгляду без його участі, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання.

Фактичний користувач майна ОСОБА_6 у судове засідання також не з`явився, однак його представник адвокат ОСОБА_7 подав заяву про розгляд клопотання за їх відсутності, в якій одночасно просив в частині клопотання про арешт транспортного засобу відмовити.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши надані слідчим матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні та позицію учасників даного клопотання, приходить до такого висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, з матеріалів клопотання встановлено, що 25 лютого 2020 року о 16.07 год старший о/у карного розшуку повідомив, що спільно з ГШР ними, за порушення правил дорожнього руху, було зупинено автомобіль марки «Шкода Октавія», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час перевірки виявлено предмети, схожі на штик ножі. Потребують СОГ (а. с. 6).

Також із даних матеріалів убачається, що за вищевказаним фактом того ж дня було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000086 від 26 лютого 2020 року (а. с. 5).

Крім того матеріалами підтверджується, що на підставі добровільної згоди ОСОБА_6 того ж дня було проведено огляд місця події ділянки місцевості, що розташована в м.Перечин біля АЗС «Sunoil» по вулиці Ужанській, де припарковано автомобіль марки «Шкода Октавія», р/н НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_6 . На передньому пасажирському сидінні наявні два предмети, схожі на штик-ножі; один ніж довжиною близько 43 см, довжина леза 29,7 см, ширина 2,3 см, маркування на рукоятці «V5264», на одній стороні леза «Е24», на другій «CSZ»; другий ніж довжиною близько 37,4 см, довжина леза 24,3 см, ширина 2,4 см, маркування на лезі «ПРЕДУЗЕБЕ 44» (а. с. 7, 8-11).

Зазначений вище автомобіль та Свідоцтво про його реєстрацію, а також два предмети, схожі на штик-ножі, постановою слідчого СВ Перечинського ВП про визнання речовими доказами від 25 лютого 2020 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000086 від 25 лютого 2020 року (а. с. 16-18).

Також наявними у матеріалах клопотання письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 25 лютого 2020 року підтверджується, що виявлені у нього штик-ножі він придбав близько року тому на базарі, а декілька днів назад виклав їх на продаж на інтернет-ресурсі «OLX». 25 лютого 2020 року він, взявши автомобіль, що належить його шурину, віз їх до м.Перечина для продажу (а. с. 12-13).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим доведено, що зазначене у клопотанні майно, а саме предмети, схожі на штик ножі, мають значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000086 і, що таке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України щодо запобігання можливості його пошкодження, псування, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

В той же час, матеріалами доданими до клопотання не встановлено достатніх підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Шкода Октавія», р/н НОМЕР_1 , та відповідно Свідоцтва про реєстрацію такого транспортного засобу.

В цій частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки ні з клопотання, ні з матеріалів, які обґрунтовують клопотання, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не вбачається жодних підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вказаного майна (проведення експертиз, слідчих експериментів тощо).

Навпаки, матеріалами клопотання підтверджується, що відомості до ЄРДР за №0000086 були внесені з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 263 КК України, де предметом злочину може бути холодна зброя (кинджали, фінські ножі, кастети), але аж ніяк не транспортні засоби.

Крім того, відомостей про вручення повідомлення про підозру у кримінальному провадженні в матеріалах клопотання відсутні, згідно доданого Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, жодній особі про підозру не повідомлено.

Крім цього, сам транспортний засіб марки «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на який слідчий просить накласти арешт, згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_1 (а. с. 15).

Також слідчий суддя зазначає, що згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція вказаної статті не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином відсутні й підстави для накладення арешту на транспортний засіб у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

В силу ст. 41 Конституції України, статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

На теперішній час слідчим не доведено, що в застосуванні цього заходу є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт транспортного засобу марки «Шкода Октавія», р/н НОМЕР_1 , та Свідоцтва про реєстрацію такого транспортного засобу.

З урахуванням вище викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не надано доказів необхідності накладення такого арешту, а також відсутні ризики зазначені ст. 170 КПК України.

Відтак, доводи слідчого щодо необхідності накладення арешту на транспортний засіб марки «Шкода Октавія», р/н НОМЕР_1 , та Свідоцтво про його реєстрацію є безпідставними та немотивованими.

З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що зазначене клопотання підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40, 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , затверджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000086 від 25 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.263 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на два предмети, схожі на штик-ножі, один з маркуванням на рукоятці «V5264», на одній стороні леза «Е24», на другій «CSZ», другий з маркуванням на лезі «ПРЕДУЗЕБЕ 44».

У задоволені іншої частини клопотання відмовити.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1