ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/908/20 Справа № 190/734/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року про задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року клопотання слідчого слідчого відділення П`ятихатського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 по кримінальному провадженню № 0000429 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 задоволено.
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в слідчому ізоляторі на строк до 20.08.2020 року.
Строк тримання під вартою рахується з моменту фактичного затримання, тобто з 22.06.2020 року.
Строк дії ухвали по 20.08.2020 року.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.
Крім того, суд врахував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 злочину, бере окрім іншого до уваги те, що останній, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні під час досудового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких він підозрюється і щодо яких на даний час є обґрунтована підозра. Суд першої інстанції до уваги, що ОСОБА_7 може ухилитися від органів досудового розслідування та суду, не виконати їх процесуальні рішення (ризик переховування), впливати на показання як потерпілого і свідків у даному провадженні.
При цьому надану захисником копію висновку ЛКК № 61 від 23.06.2020 року з приводу того, що мати підозрюваного ОСОБА_10 потребує постійного медикаментозного лікування суд до уваги не приймає, оскільки даний документ не підтверджує, того, що вказана особа потребує стороннього догляду і такий догляд здійснює ОСОБА_7 .
За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги стан здоров`я ОСОБА_7 , щодо якого на даний час відсутні об`єктивні медичні чи інші застереження щодо неможливості перебування його під вартою, іншого до суду не надано, вважав за необхідне обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є найсуворішим заходом забезпечення кримінального провадження, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть запобігти зазначеним у клопотанні ризикам за ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24.06,2020р. по справі №190/734/20 по розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 більш мякий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що висновок суду першої інстанції про те що кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою з особливою жорстокістю не підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду справи.
Вважає, що твердження суду першої інстанції що ОСОБА_7 зможе перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні під час досудового провадження підпадає під ознаки п.4 ч.1 ст.177 КПК України, що досудовим слідством не встановлено, та будь-яких доказів за даними ознаками до суду не надавалось, та відповідно не досліджувалось.
На думку апелянта, твердження суду першої інстанції що ОСОБА_7 може впливати на показання як потерпілого і свідків у даному провадженні підпадає під ознаки п.3 ч.1 ст.177 КПК України, що досудовим слідством не встановлено, та будь-яких доказів за даними ознаками до суду не надавалось, та відповідно не досліджувалось.
Також в мотивуючій частині ухвали суду першої інстанції зазначено пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , але судом не зроблено будь-яких висновків відповідно до ст.94 КПК України, та не взято до уваги пояснення ОСОБА_7 , як доказ, який міг істотно вплинути на висновки суду.
Окрім того, на думку апелянта, в мотивуючій частині ухвали суду першої інстанції, зазначено, що адвокатом ОСОБА_8 вказав що у ОСОБА_7 є мама, з якою він проживає в одній квартирі, яка потребує постійного медикаментозного нагляду, та мається цивільна дружина, яка вагітна та біологічним батьком майбутньої дитини є ОСОБА_7 .
Судом першої інстанції не взято до уваги хвороба мами підзахисного оцінена як не достатній доказ що вона потребує стороннього догляду, і такий догляд здійснює ОСОБА_7 .
Звертає увагу суду, що стороною захисту довідка про стан здоров`я мами підзахисного надана до суду для визначення міцності соціальних зв`язків підозрюваного по місцю проживання, як передбачено п.4 ч. 1 ст. 178 КПК України, а не доказ, який що вона потребує стороннього догляду.
Окрім того судом взагалі не оцінено та не зазначено в ухвалі доказ про вагітність
цивільної дружини підозрюваного, а саме наданий до суду протокол допиту ОСОБА_11 , де вона особисто слідчому надала покази, в яких зазначила, що вагітна від підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_7 знаходячись на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, у зв`язку з чим доводи захисника про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КК України, є непереконливими.
Доводи ж апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані, характеризуючі підозрюваного, які викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки суд при постановленні ухвали це врахував, однак з метою запобігти встановленим ризикам, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, міру покарання, яка передбачена за нього у виді позбавлення волі, судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Наявність тих обставин, що підозрюваний має вагітну цивільну дружину та хвору матір, яка потребує постійного догляду в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4