ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/469/20 Справа № 197/1357/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений хоча і має 1 стягнення (в 2016 році), має 5 подяк, однак не виконав рішення суду вирок, який набрав законної сили, а саме в частині відшкодування державі судових витрат в сумі 1 292,62 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, оскільки своєю поведінкою він не довів своє виправлення.

В апеляції:
- засуджений просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу новий розгляд.
В обґрунтування вказує, що під час відбування покарання характеризується позитивно, має 2 заохочення, стягнень не має. Працевлаштований на виробництві установи на об`єкті майстерня, приймає активну участь в культурно-масових заходах. Також вказує, що 04 жовтня 2019 року уклав шлюб та змінив прізвище на ОСОБА_8 .
Заслухавши сторони кримінального провадження, засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляції, вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що ОСОБА_5 не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 01 вересня 2015 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року невідбуту частину покарання 3 роки 2 місяців 6 днів замінено на більш м`яке, а саме обмеження волі.
Також за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 року засудженому зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 07.07.2015 року по 02.10.2015 року у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що свідчить про значне зменшення фактичного відбування визначеного судом за вироком строку покарання.
Початок строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 з 07.07.2015 року, кінець- 16.08.2021 року.
Відповідно до характеристики ДУ Широківський виправний центр №75 на засудженого ОСОБА_5 з 01.09.2015 року він утримувався в ДУ Дніпровська установа виконання покарань (№3), де характеризувався посередньо. З 16.10.2015 року відбував покарання в ДУ Жовтоводська виправна колонія (№25), мав одне стягнення і 5 заохочень. З 02 жовтня 2018 року до теперішнього часу відбуває покарання в ДУ "Широківський виправний центр №75", де заохочень та стягнень не має, працевлаштований на власному виробництві установи різноробочим. Разом з тим стягнені за вироком на користь держави судові витрати в сумі 1292,62грн. не відшкодовані, хоча засуджений працює і отримує дохід.
Сама по собі позитивна поведінка засудженого, дотримання ним умов і порядку в установі, на що вказує останній в свої апеляції, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання і у сукупності між собою. Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком, і не може окремо дана обставина слугувати підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на даний час засуджений не довів повністю своє виправлення, а його поведінка свідчить про те, що він лише стає на шлях виправлення та потребує нагляду в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі.
З огляду на викладене, колегія суддів, не вбачає достатньо переконливих підстав для звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4