Номер провадження: 11-сс/813/147/20
Номер справи місцевого суду: 519/1135/19 1-кс/519/186/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 17.12.2019 року про залишення без розгляду скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,
установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 17.12.2019 року було залишено без розгляду скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що скаржник, будучи належним чином повідомлений про розгляд його мкарги до місцевого суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, а тому слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність залишення без розгляду скарги ОСОБА_6 .

Зміст вимог апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та його скаргу направити на новий судовий розгляд іншим слідчим суддею.
В мотивування своєї апеляційної скарги наголошує, що слідчим суддею не враховані приписи ст.. 307 КПК України та прийнято рішення, яке не передбачено нормами діючого КПК України.
Також ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просив спрямувати його скаргу на постанову слідчого до Приморського районного суду м. Одеси.
Крім того, апеляційна скарга ОСОБА_6 містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді мотивує тим, що в судовому засіданні місцевого суду участі не приймав, а копію оскаржуваного рішення отримав лише 11.01.2020 року, що на його думку є підставою для поневолення строку на апеляційне оскарження.
До початку судового розгляду до апеляційного суду, від ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд його апеляційної скарги без його участі.
Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату і час апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про прияини своєї неявки не повідомив, у зв`язку із чим, апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання без їх участі та, згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювати технічну фіксацію апеляційного розгляду.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Щодо строків звернення з апеляційною скаргою.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційні скарги на ухвалу слідчого судді можуть бути подані протягом п`яти днів з дня їх проголошення.

Частиною 3 статті 395 КПК України передбачено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику та участі ОСОБА_6 чи його представника, копія ухвали йому направлена 30.12.2019 року, а відомості щодо дати отримання ним копії оскаржуваної ухвали в матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим апелянт не мав об`єктивної можливості подати апеляційну скаргу в межах передбаченого законом строку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний дійшов висновку про поважність пропущення апелянтом строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно визнати такою, що подана у строк та продовжити її розгляд.

Щодо доводів по суті апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.
Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_6 не в повній мірі дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.
Вирішуючи питання про перегляд в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, яка згідно положень ст.309 КПК України, не може бути оскаржена в апеляційному порядку, апеляційний суд керується положеннями ст.ст. 2, 7, 8, 9 КПК України, які визначають завдання та засади кримінального провадження, зокрема верховенство права, законність прийнятих рішень та застосування належної правової процедури.
З урахуванням того, що в ч.2 ст.307 КПК України законодавець визначив вичерпний перелік видів рішень слідчого судді, які можуть бути прийнятті за результатами судового розгляду, що не було враховано слідчим суддею при прийнятті оскаржуваного рішення, апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 2, 7, 8, ч.6 ст.9 КПК України, вважає, що рішення судді, яке не передбачене ч. 2 ст. 307 КПК України, може бути оскаржене в апеляційному порядку.
З матеріалів провадження вбачається, що слідчий суддя прийняв скаргу ОСОБА_6 до розгляду, відкрив судове провадження, провів судове засідання, однак прийняв рішення про залишення скарги без розгляду. При цьому, мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав на неможливість розгляду скарги слідчим суддею у зв`язку з неявкою ОСОБА_6 в судове засідання.
З таким рішенням слідчого судді апеляційний суд не погоджується, оскільки воно не відповідає положенням ст.ст. 2, 7, 9, 304, 305, 306, ч.2 ст.307 КПК України.
Відповідно до положень ч.2 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльності під час досудового розслідування, слідчий суддя може прийняти чітко визначений законом перелік рішень:
1) скасувати рішення слідчого чи прокурора;
1-1) скасувати повідомлення про підозру;

2) зобов`язати припинити дію;
3) зобов`язати вчинити певну дію;
4) відмовити у задоволенні скарги.
Таким чином, встановлені апеляційним судом обставини справи свідчать про невиконання слідчим суддею вимог ст.ст. 2, 7, 9, 307 КПК України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, в тому числі, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки слідчий суддя районного суду за результатами розгляду скарги прийняв помилкове рішення щодо залишення скарги без розгляду, яке суперечить вимогам ч.2 ст.307 КПК України та приписам ст.ст. 9, 21 КПК України, а також враховуючи, що скарга по суті слідчим суддею не розглядалась, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а скарга - поверненню до суду першої інстанції для розгляду.
Між тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо направлення його скарги до Приморського районного суду м. Одеси, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Пунктом 2 частини 1 ст. 34 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_6 до апеляційного суду була подана апеляційна скарга, в якій він просив направити його скаргу на закриття кримінального провадження до Приморського районного суду м. Одеси.
При цьому, апеляційна скарга ОСОБА_6 , в цій частині, не містить належного обґрунтування, в контексті ст.34 КПК України, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 303-307, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, Одеській апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 17.12.2019 року було залишено без розгляду скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження скасувати та призначити новий розгляд скарги ОСОБА_6 в тому ж суді іншим слідчим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4