ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/153/20 Справа № 703/2698/19 Категорія: ч. 1 ст. 249 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_9 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Пастирське Смілянського району Черкаської області, а жителя АДРЕСА_1 . українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, водія КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф ЧОР», несудимого, та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, і призначено їм покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 і ОСОБА_8 близько 03.00 год. 04 травня 2019 року, перебуваючи на ставку № НОМЕР_1 в с. Пастирське Смілянського району, порушуючи п.п 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», за попередньою змовою та разом, в період нересту риби, із застосуванням надувного човна «BARK» і використанням мисинових сіток, незаконно займалися рибним добувним промислом та виловили 208 карасів, чим заподіяли рибним запасам і рибному господарству України істотної шкоди на загальну суму 3536 грн.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, заступник прокурора Черкаської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій не заперечуючи доведеності вини обвинувачених у вчинені інкримінованого їм злочину, правильність кваліфікації їх дій, вважає вирок суду незаконним та просить вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.09.2019 року змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання на призначення покарання у виді конфіскації знарядь лову та всього добутого. Вважати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засудженими за ч. 1 ст. 249 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень. В решті вирок суду просить залишити без змін.

Зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи відповідальність у виді спеціальної конфіскації, зокрема конфіскації знарядь і засобів промислу та всього добутого, не врахував вимоги закону України про кримінальну відповідальність, який діяв на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також на час ухвалення вироку. Спеціальна конфіскація як особливий захід примусового характеру розповсюджується на предмети, що визнані речовими доказами у провадженні і застосовується на підставі ч.9 ст.100 КПК України або якщо вона передбачена у санкціях статей Особливої частини Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» від 18.02.2016 № 1019-VIII внесено зміни до ст. 249 КК України, а саме в абзаці другому частини першої і другої виключено слова «з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого».

Тобто, вказує апелянт, на момент вчинення злочину, ухвалення вироку, а також на цей час санкція статті 249 КК України не передбачає конфіскацію знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо призначення конфіскації знарядь і засобів промислу та всього добутого, яке не визначене у ч. 1 ст. 249 КК України, призвело до ухвалення вироку всупереч вимогам ст. 370 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм злочину, давши їх діянням правильну кваліфікацію, призначивши необхідне і достатнє для виправлення осіб основне покарання у виді штрафу з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає обґрунтованими твердження прокурора щодо застосування місцевим судом закону, який не підлягав застосуванню.

Відповідно до Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації», внесено зміни до ст. 249 КК України, а саме в абзаці другому частини першої і другої статті 249 слова «з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого» виключено.

Санкцією ч. 1 ст. 249 КК України (в редакції Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016 року) передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні вироку зазначених вище вимог не дотримався, оскільки, призначивши обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 249 КК України, застосував конфіскацію знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Статтею 413 КПК України визначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції на підставі ст. 413 КПК України підлягає зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - змінити.

Виключити з вироку посилання суду про застосування відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 конфіскації знарядь лову та всього добутого.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :