В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.03.2020 Справа №607/29251/19

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002178 від 27.07.2019р. про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України,
-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2018 року у ОСОБА_3 , який будучи працівником Тернопільської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України, яка знаходиться за адресою м.Тернопіль, вул.Білецька, 51, виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, під приводом допомоги у записі в навчальні групи для проходженні навчання в автошколі, необхідного для отримання посвідчення водія категорії «С», та не маючи наміру на виконання взятих на себе зобов`язань, в приміщенні навчальної аудиторії Тернопільської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України, яка знаходиться за адресою м.Тернопіль, вул.Білецька, 51, діючи умисно, шляхом обману, отримав від потерпілих: ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 4200 гривень, ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 4200 гривень та ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 3800 гривень. Отримавши вказані грошові кошти ОСОБА_3 , продовжував вводити в оману потерпілих, обіцяючи, що їх навчання в автошколі розпочнеться у найкоротший термін. Проте із спливом великого проміжку часу, ОСОБА_3 , взяті на себе зобов`язання не виконав, навчання в автошколі не почалося, грошові кошти потерпілим не повернув, після чого 02.04.2019 року звільнився за власним бажанням із Тернопільської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України, не повідомивши при цьому потерпілих, а грошовими коштами, якими заволодів - розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 12200 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що у грудні 2018 року у ОСОБА_3 , який будучи працівником Тернопільської автомобільної школи Тернопільської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України, яка знаходиться за адресою: М.Тернопіль, вул.Білецька, 51, виник повторний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій повторний злочинний намір спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, під приводом допомоги у записі в навчальні групи для проходженні навчання в автошколі, необхідного для отримання посвідчення водія, не маючи наміру на виконання взятих на себе зобов`язань, діючи умисно, шляхом обману, отримав від потерпілого ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 4 500 гривень. Отримавши вказані грошові кошти ОСОБА_3 , продовжував вводити в оману ОСОБА_8 , обіцяючи, що навчання розпочнеться у найкоротший термін. Проте із спливом великого проміжку часу ОСОБА_3 , взяті на себе зобов`язання не виконав, навчання в автошколі не почалося, грошові кошти потерпілому не повернув, після 02.04.2019 року звільнився за власним бажанням із Тернопільської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України, не повідомивши при цьому потерпілого, а грошовими коштами, якими заволодів - розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

06 березня 2020 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочинному діянні, щиро розкаявся.

Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме: ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.; ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим слід визначено обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої та середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які просять суд затвердити угоду про примирення, позицію прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди, вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченої, що вона розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що вона має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують та має права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про примирення від 06.03.2020р., укладену між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 та визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України за викладених в угоді обставин та враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, зважаючи на домовленість щодо відшкодування до 01.07.2020 року завданих збитків, відсутність обтяжуючих покарання обставин, із врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити укладену 06 березня 2020 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями узгоджене сторонами покарання:

-- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. в дохід держави;

-- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1