Справа № 201/2071/20
Провадження № 1-кп/201/1329/2020
УХВАЛА

07 липня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000110 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новорайськ, Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

адвокат ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого в зв`язку з тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, і в даний час існують всі ризики визначені ст. 177 КПК України, так як одна з потерпілих вже відмовилась визнавати себе потерпілою, що свідчить про наявність впливу на неї, обвинувачений раніше судимий, відносно нього є кримінальні провадження в іншому суді, він не має тісних соціальних зав`язків та не працював до затримання, що свідчить про серйозність ризиків.

Обвинувачений заперечував проти продовження строків тримання його під вартою та просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на те, що обвинувачення є явно необґрунтованим, так як не він вчиняв хуліганські дії, а його побили потерпілі. Він має зареєстроване місце проживання, де живе з сестрою, до затримання працював по трудовому договору і ніколи не ухилявся від явки до суду, що нівелює всі заявлені прокурором ризики. А посилання на вплив на потерпілих необґрунтоване, так як жоден з них з такою заявою не звертався.

Адвокат заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що ризики не доведені, а навіть за умови встановлення судом ризиків, більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешт в нічний час дасть можливість працювати для забезпечення молодшої сестри і виконувати процесуальні обов`язки.

Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 197, 198 КПК України строк тримання під вартою особи не може перевищувати шістдесяти діб і в разі закінчення цього строку прокурор має право звернутись до суду з клопотанням про продовження строків тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, то обґрунтованість підозри не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає встановленим наявність ризику вчинення обвинуваченим повторного злочину, оскільки останній судимий за вчинення злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. Звільнився з місць позбавлення волі у вересні 2016 року і знову обвинувачується у вчиненні злочинів проти власності в ході чого перебував під вартою до жовтня 2019. Перебуваючи на свободі з цього часу, будучи обвинуваченим у вчинені злочину, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що саме по собі свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченим нового злочину і цей ризик є доволі суттєвим.

Також не є необґрунтованими посилання прокурора на наявність ризику уникнення обвинуваченим суду, так як останній розуміє тяжкість можливого покарання, що може спонукати його до уникнення відповідальності, шляхом втечі, а відсутність міцних соціальних зав`язків лише підсилює цей ризик.

Наявність інших ризиків прокурором не доведено, так як навіть з самих доводів прокурора не вбачається, що обвинувачений намагався впливати на потерпілих чи можливість впливу на них взагалі. Також не вказано прокурором, яким саме чином обвинувачений може перешкодити кримінальному провадженню, що не дозволяє суду встановити наявність/відсутність цього ризику.

Таким чином суд встановлено наявність ризиків визначених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід.

Вирішуючи питання про доцільність продовження найсуворішого запобіжного заходу суд врахує вищевказані ризики, те що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, які не є міцними, те що він працював неофіційно, притягнутий до кримінальної відповідальності за умисний злочин, і зараз обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, обставини злочину описані в обвинувальному акті, що свідчить про те, що обвинувачений в даний час несе в собі певну небезпеку для суспільства та з урахуванням вищеописаних обставин це свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину пов`язаного з насильством суд вважає за можливе не визначати розмір застави. На підставі викладеного,

керуючись ст. ст. 177, 314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 05 вересня 2020 року.

Ухвала окремому оскарженню на підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1