ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/295/20 Справа № 212/969/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, малолітніх дітей не маючого, несудимого відповідно до ст. 89 КК України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000342,
за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2019 року задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08 квітня 2020 року, який постановлено рахувати з моменту затримання, тобто, з 09 лютого 2020 року.
Визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 126 120 грн.
У разі внесення розміру застави на відповідний рахунок суду, постановлено вважати, що до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід застава строком до 08 квітня 2020 року включно.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки:
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора і суду у визначений ними час;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, чи суд, про зміну свого місця проживання та місце роботи.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував наступним.
Органом досудового розслідування 09 лютого 2020 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України за № 30000342.
В цей же день ОСОБА_6 повідомлено про підозру у злочині передбаченому ч. 3 ст. 185 КПК України, в тому, що 09 лютого 2020 року близько 00 год., ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , реалізуючи спільний єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, переслідуючи корисливий мотив, за попередньою змовою групою осіб, проникли до приміщення торгівельно-зупиночного комплексу по АДРЕСА_2 та таємно викрали майно, що належить ОСОБА_13 , на загальну суму 45000 грн. та з місця злочину з викраденим зникли.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, дані про його особу, який офіційно не працевлаштований, не одружений, не має в м. Кривому Розі постійного місця проживання та реєстрації, мешкає в м. Запоріжжі без реєстрації, слідчий суддя дійшов висновку, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_6 може ухилитися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим запобігти вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливо, а отже клопотання підлягає задоволенню.
Захисники не погодились з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 21 год. до 07 год., за адресою мешкання та реєстрації: АДРЕСА_1 .
Посилаються на те, що прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують найтяжчий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_6 шляхом застосування до нього тримання під вартою; існують обставини, що свідчать про наявність ризиків, передбаченим ст. 177 КПК України; існують обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотання.
Вказують, що тяжкість пред`явленої підозри ОСОБА_6 не може бути єдиною підставою для його подальшого ув`язнення.
Зазначають, що останній з моменту затримання зізнався у скоєному, співпрацює з органами досудового розслідування, має постійне місце реєстрації та фактичне місце проживання в квартирі, власником якої він являється, перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_14 , яка перебуває на 33-34 тижні вагітності, батьком майбутньої дитини є ОСОБА_6 , виховує сина цивільної дружини, на його утриманні є бабуся ОСОБА_15 , 1934 року народження, до затримання був офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисники підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Зазначили, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а ризики, на які вказують слідчий та прокурор, не доведені та безпідставні.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту вважав ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження від 09 лютого 2020 року за № 0000342 за фактом вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникнення у інше приміщення на території м. Кривого Рогу.
09 лютого 2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення. Було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і в цей же день слідчий СВ Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді вказане клопотання слідчого було задоволено.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, та речовими доказами.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити спробу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, що підозрюваний не працює, не одружений, постійного місця проживання в м. Кривий Ріг не має, мешкає без реєстрації шлюбу в м. Запоріжжі, із співмешканкою, яка знаходиться в стані вагітності, має на утриманні іншу малолітню дитину.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисники, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя не взяв до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який зізнався у скоєному, співпрацює з органами досудового розслідування, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, до затримання був працевлаштований заслуговують на увагу, однак в сукупності з іншими обставинами та доказами по справі, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
Порушень вимог процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників - залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4