КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

23 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, не маючого судимості в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 357, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_7 та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 діб, тобто до 07.12.2019 року включно, з його утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість обвинуваченого ОСОБА_5 ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на свідків, які не допитані судом, оскільки обвинуваченому відомі місця їх проживання, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, вчинити інший злочин.

Таким чином, як зазначено в ухвалі суду, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на більш м`який домашній арешт.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений просить звернути увагу на те, що ризики, про які йдеться в оскаржуваній ухвалі жодним чином не доведені, а тому просить розглянути його клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки він знаходиться у слідчому ізоляторі з 03.01.2018 року та неодноразово звертався до прокурора ОСОБА_7 із заявами про те, що якщо у нього є прямі докази його правопорушень, то він визнає свою вину, на що той відмовився.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити її без задоволення; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що при вирішенні питання про продовження йому строку тримання під вартою, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він перебуває під вартою з 03.01.2018 року, а також на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, жодним чином не доведені, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року, оскільки суд апеляційної інстанції вважає її законною та обґрунтованою.
При цьому, всупереч доводам апеляційної інстанції, суд першої інстанції у своєму рішенні обґрунтував наявність законних підстав для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вимогами кримінального процесуального законодавства з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш мякого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні встановлено не було.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що ризики, про які йдеться в оскаржуваній ухвалі жодним чином не доведені, а також на те, що прокурор на його заяви відмовився повідомляти про наявність у нього прямих доказів його правопорушень, самі по собі не можуть служити підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон повязує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Більш того, питання щодо наявності чи відсутності доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є предметом безпосередньо судового розгляду, а не розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, предметом якого є наявність ризиків, з якими закон повязує можливість застосування або продовження вказаного запобіжного заходу.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У зв`язку з вищенаведеним, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 , строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 07.12.2019 року включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/3552/2019

Категорія: ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 357, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 125 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1