Справа № 459/804/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1394/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мігово Старосамбірського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 7 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 7 жовтня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 10.12.2018 року та остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання визначено рахувати з часу фактичного затримання після набрання вироком законної сили.
Вирішено питання з речовими доказами.
ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 2.03.2019 року, близько 16.00 год., через незачинене вікно першого поверху проник до приміщення № 40 ПАТ «Зміна», що на вул. Промислова, 4 у м. Червонограді Львівської області, де, користуючись відсутністю стороннього нагляду, виявив та викинув через вікно з 4 поверху зазначеного приміщення 8 алюмінієвих труб, вартістю 604 грн. за одну одиницю, і 2 металеві батареї, вартістю 64 грн. за кожну, з наміром здати їх на металобрухт. Однак злочин не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений та затриманий працівниками охорони ПАТ «Зміна» на місці події.

Не погоджуючись з вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 7 жовтня 2019 року обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначений вирок суду першої інстанції змінити та застосувати вимоги ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що призначене покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.
Вказує, що в судовому засіданні він зазначив, що працює неофіційно (утеплює фасади будинків), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, злочин скоїв в період іспитового строку, про що жаліє, має на утриманні малолітню дитину.
Зазначає, що судом не відображено та не взято до уваги документів, поданих його захисником, згідно яких його рідній сестрі встановлена третя група інвалідності по слуху з дитинства безтерміново, протипоказана праця, що потребує постійного мовного контакту, звукової сигналізації, рекомендовано спостереження лор, мобільний телефон для спілкування. Звертає увагу суду, що його рідна сестра є пенсіонером по інвалідності, а рідний батько та мати пенсіонерами по віку довічно.
Вказує, що він є єдиною опорою та підтримкою для пенсіонерів батьків та сестри і племінників, які є інвалідами по слуху. У зв`язку з таким суворим покаранням його родина залишиться у скрутному матеріальному становищі. Зазначає, що в сукупності всі обставини давали підстави суду для висновку про скрутний матеріальний та важкий моральний стан сім`ї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обгрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України. Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо покарання, з яким сторона захисту не погоджуються, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину (згідно з ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, є тяжким злочином); обране з урахуванням особи обвинуваченого, який є людиною молодого віку, по місцю проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку; обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; призначене в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання саме у виді позбавлення волі та своє рішення мотивував у вироку.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про неврахування судом першої інстанції даних про його особу, на утриманні якого перебувають рідна сестра і племінники, які є інвалідами по слуху, батько та матір похилого віку, які є пенсіонерами за віком, а обране йому покарання у виді позбавлення волі негативно вплине на їх матеріальний стан та розвиток, як на підставу зміни вироку, то такі не можна вважати переконливими, позаяк ці дані і обставини, а саме інвалідність сестри та племінників, пенсійний вік батьків існували до моменту вчинення злочину і самі по собі безпосередньо не впливають на ступінь суспільної небезпечності ні вчиненого злочину, ні особи винного.

Призначивши ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків 4 роки 6 місяців позбавлення волі, суд першої інстанції врахував усі обставини справи, наслідки злочину, особу обвинуваченого, про що зазначив у вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 10 грудня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.185, ч.1 ст.164, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до чотирьох років позбавлення волі та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців.
Згідно частини першої ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
За таких обставин, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України вірно керувався вимогами ст. 71 КК України та частково приєднав до визначеного покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 10 грудня 2018 року та обрав остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через тяжкість покарання, немає.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається обвинувачений, як на підставу застосування ст. 75 КК України, зважаючи на обставини злочину, особу обвинуваченого та на призначене покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром, колегія суддів до уваги не бере.

За змістом ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України може мати місце лише за наявності передбачених законом передумов і є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів з урахуванням в сукупності усіх обставин справи та особи обвинуваченого підстав для застосування ст. 75 КК України ОСОБА_6 не вбачає.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необгрунтованою і приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог ст. ст. 370-376 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його зміни немає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 7 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4