15.01.2020
Провадження № 1-кп/359/625/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

15 січня 2020 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представників виправної колонії БВК №119 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001712, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2019, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 23.01.2017 засуджений вироком Рокитнянського районного суду Київської області, за ч. 2 ст. 185 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України,

в с т а н о в и в:
Відповідно до вироку Рокитнянського районного суду Київської області від 23.01.2017 ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст.185 ст.ст.71-72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок відносно ОСОБА_8 приведено до виконання та з 06.04.2017 останній відбуває покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», що знаходиться за адресою: Київська область Бориспільський район с. Мартусівка вул. Бориспільська, 1.
За час відбування покарання в місцях позбавлення волі ОСОБА_8 характеризувався позитивно, а також у зв`язку з добросовісним відношенням до роботи та зразкову поведінку був заохочений правами начальника установи у вигляді оголошення подяк, тому рішенням комісії з питань переведення до дільниці соціальної реабілітації ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», на підставі постанови про переведення засудженого з дільниці ресоціалізації виправної колонії мінімального (середнього) рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації цієї виправної колонії від 18.07.2019 ОСОБА_8 переведено з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації.
Відбуваючи з 18.07.2019 покарання у виді позбавлення волі на дільниці соціальної реабілітації ДУ «Бориспільська ВК (№119)», засуджений ОСОБА_8 був ознайомлений з межами адміністративного району і письмово попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 393 КК України, за втечу з місць позбавлення волі або з-під варти.
Однак, ОСОБА_8 , діючи умисно, без відповідного дозволу, таємно, з особистих спонукань, без будь-яких поважних причин, являючись особою засудженою до позбавлення волі, та маючи умисел на вчинення втечі, 14.10.2019 у другій половині дня, точного часу не встановлено, під час перебування на роботах по прибиранню території дільниці соціальної реабілітації ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», всупереч встановленого порядку (умовам) відбування покарання, самовільно залишив адміністративні межі ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» та сівши до маршрутного автобусу в с. Мартусівка по вул. Бориспільська, поїхав за адресою АДРЕСА_1 , де проживає рідний брат останнього ОСОБА_9 .
15.10.2019 близько 03 години 00 хвилин засуджений ОСОБА_8 виявлений працівниками ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» за адресою: м. Київ вул. Михайла Донця, 23-б кв. 59, після чого останній доставлений до ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)».
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у втечі з місця позбавлення волі, особою, що відбуває покарання у виді позбавлення волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Щиро розкаявся та показав, що він засуджений вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 23.01.2017 за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 71,72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)». Він був ознайомлений з межами адміністративного району і письмово попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до ст.393 КК України, за втечу з місць позбавлення волі. 14.10.2019 під час перебування на роботах по прибиранню території дільниці соціальної реабілітації ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», розмовляв по телефону зі своїм братом, який повідомив, що захворів. Скориставшись можливістю, самовільно залишив адміністративні межі колонії та сівши до маршрутного автобусу в с. Мартусівка, поїхав за адресою АДРЕСА_1 , де проживає його рідний брат ОСОБА_9 15.10.2019 він хотів зранку повернутися до колонії, але близько 03 години 00 хвилин його було виявлено працівниками ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», після чого його знову доставили до ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)». У вчиненому діянні кається, просив суд суворо не карати, зобов`язався в подальшому не вчиняти подібного.

У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
Таким чином, розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 393 КК України, як умисні дії, які виразилися у втечі з місця позбавлення волі, особою, що відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає правильною.
Втеча утворює склад цього злочину лише у випадку, якщо особі було оголошено суддею чи судом про застосування до неї запобіжного заходу у виді взяття під варту, або після оголошення вироку суду, в резолютивній частині якого зазначено про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту до набрання вироком законної сили, або після набрання вироком законної сили.

Це означає, що ОСОБА_8 будучи засуджений вироком суду за злочин проти власності, відбуваючи покарання з 2017 року, самовільно залишив місце позбавлення волі. Так, обвинуваченим вчинено протиправні дії, а саме не маючи належного дозволу та за відсутності законних підстав, вчинено самовільне залишення місця позбавлення волі. Втечу ОСОБА_8 вчинив із Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119». За цією ознакою це є відкрите залишення місця позбавлення волі. ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер його діяння, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання. Вчинений обвинуваченим злочин характеризується прямим умислом. Таким чином, вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 393 КК України, є закінченим. ОСОБА_8 досягнув віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення злочину.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно з п. 5 ст. 364 КПК України учасники судового провадження мають право у судових дебатах посилатись лише на ті докази, які були дослідженні в судовому засіданні.

Суд дійшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_8 повинен бути засуджений за ч. 1 ст. 393 КК України, за умисні дії, які виразилися у втечі з місця позбавлення волі особою, що відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд вважає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Аналіз даних при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_8 вказує на те, що він 23.01.2017 засуджений вироком Рокитнянського районного суду Київської області, за ч. 2 ст. 185 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Відбуває покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія «119». Тобто, поведінка обвинуваченого є нестабільною та свідчить про його схильність до вчинення злочинів. ОСОБА_8 , не одружений. На утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем. За місцем відбуття покарання зарекомендував себе позитивно, має три заохочення, стягнення відсутні.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Цивільний позов у справі відсутній.
Так, судом враховується те, що ОСОБА_8 вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_8 , суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, суспільну небезпеку скоєного, правову позицію учасників судового процесу, дані про особу обвинуваченого, обтяжуючи та пом`якшуючи обставини, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку, що обвинуваченому належить призначити покарання у виді позбавлення волі, строком 3 роки.
Крім того, ОСОБА_8 засуджений 23.01.2017 вироком Рокитнянського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Новий злочин обвинувачений вчинив при відбуванні покарання.

Тому, на підставі ч. 1,4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 23.01.2017, ОСОБА_8 належить призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили ОСОБА_8 утримувати в Державній установі «Бориспільська виправна колонія (№119)».

Підсумовуючи вищезазначене суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , є достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи, тяжкість злочину та дані про особу обвинуваченого.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись: ст. 22, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 393 КК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1,4 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 23.01.2017, і, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки позбавлення волі.

До вступу вироку суду в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити у вигляді тримання під вартою та утримувати його в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)».

Строк відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання, а саме з 15.10.2019.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1