Номер провадження: 11-кп/813/662/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2017 року відносно

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сушки, Канівського району, Черкаської області, на утриманні неповнолітня дитина, проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України у кримінальному провадженні №0000791 від 22.09.2017 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскаржуваним вироком затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 22.09.2017 року між прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000791 від 22.09.2017 року, ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України та їй призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. Застосовано ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладанням обов`язків у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженій ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не застосовувався.
Згідно оскаржуваного вироку, в липні 2014 року ОСОБА_7 , маючи намір на отримання з державного бюджету грошових коштів в якості державної соціальної допомоги без проходження певної процедури оформлення та перевірки законності підстав для отримання такої допомоги, 24.07.2014 року за номером телефону НОМЕР_1 зв`язалась з невстановленою слідством особою №1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, який є депутатом Великодолинської селищної ради VI скликання Овідіопольського району Одеської області та керівником організованої ним злочинної групи, яка здійснює заволодіння грошовими коштами, що виділяються з державного бюджету в якості державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
Під час бесіди, невстановлена слідством особа № 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, використовуючи свій статус депутата та представника інтересів громади, діючи в порушення вимог порядку та Постанови КМУ від 24.02.2003 року №250 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», повідомив ОСОБА_7 про те, що вона може надати свої персональні дані для оформлення та подальшого отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, при цьому, невстановлена слідством особа № 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження повідомив ОСОБА_7 про те, що у неї відсутні законні підстави для отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, що визначені Постановою КМУ від 24.02.2003 року № 250 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», однак, у разі надання її згоди на участь у даній злочинній діяльності та надання йому незаконної винагороди у розмірі 50% від нарахованих сум соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, він вчинить дії щодо оформлення та нарахування такої допомоги.
В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний намір спрямований на привласнення держаних коштів, при цьому, ОСОБА_7 не була обізнана про склад, структуру, план та функції учасників організованої групи, очолюваної невстановленою слідством особою №1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження та не входила до неї.
Так, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про відсутність у неї законних підстав для отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, усвідомлюючи незаконність своїх дій та дій невстановленої слідством особи № 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження та інших невідомих її учасників злочинного угруповання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів державного бюджету, погодилась на пропозицію та умови невстановленої слідством особи № 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження і таким чином, вступила з останнім у попередню змову щодо привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, внаслідок чого незаконно заволоділа державними коштами, а саме: 28.07.2014 за серпень 2013 року у сумі 1890 грн. 77 коп., за вересень 2013 року - 1890 грн. 77 коп., 28.07.2014 за жовтень 2013 року - 1890 грн. 77 коп., 28.07.2014 за листопад 2013 року - 1890 грн. 77 коп., за період з грудня 2013 року до липня 2014 року - 19 149 грн. 08 коп. Вказані грошові кошти виплачено шляхом перерахування на особистий рахунок ОСОБА_7 відкритий в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № .
В подальшому, нарахування здійснювалися невстановленою слідством особою № 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження наступним чином: 15.10.2014 і 17.10.2014 за період з серпня 2014 до жовтня 2014 року - 7701 грн. 99 коп., 02.11.2014 за листопад 2014 року - 2567 грн. 33 коп., за грудень 2014 року - 2567 грн. 33 коп., 26.12.2014 за січень 2015 року - 2567 грн. 33 коп., 17.02.2015 за лютий 2015 року - 2567 грн. 33 коп.,
за березень 2015 року - 2567 грн. 33 коп., 02.04.2015 за квітень 2015 року - 2567 грн. 33 коп., 29.04.2015 за травень 2015 року - 2676 грн. 51 коп., за червень 2015 року - 2745 грн. 45 коп., 01.07.2015 за липень 2015 року - 2745 грн. 45 коп., 17.08.2015 за серпень 2015 року - 2745 грн. 45 коп., за вересень 2015 року - 2745 грн. 45 коп., 02.10.2015 за жовтень 2015 року - 3269 грн. 91 коп., 02.11.2015 за листопад 2015 року - 3007 грн. 68 коп., за грудень 2015 року - 3007 грн. 68 коп., 06.02.2016 за лютий 2016 року - 3007 грн. 68 коп., 29.02.2016 за березень 2016 року - 3007 грн. 68 коп., за квітень 2016 року - 3007 грн. 68 коп., 05.05.2016 за травень 2016 року - 3007 грн. 68 коп., 01.06.2016 за червень 2016 року - 3007 грн. 68 коп., за липень 2016 року - 3007 грн. 68 коп., а всього ОСОБА_7 виплачено соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на суму 75 769 грн. 39 коп.
Так, на особистий рахунок ОСОБА_7 відкритий ДАТА в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № з державного бюджету перераховано грошові кошти в якості соціальної державної допомоги у сумі 75 769 грн. 39 коп.
Після кожного нарахування та отримання щомісячної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, ОСОБА_7 , не будучи обізнаною про план, структуру та функції учасників організованої групи, очолюваної невстановленою слідством особою №1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, у невстановлених досудовим розслідуванням місцях на території Овідіопольського району Одеської області, в невстановлені досудовим розслідуванням дати та час протягом періоду часу з липня 2014 року до липня 2016 року, при зустрічах з Невстановленою слідством особою № 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження передавала йому половину отриманих в якості соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям коштів.
Після отримання половини, незаконно нарахованої ОСОБА_7 суми коштів, невстановлена слідством особа №1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, відповідно до розробленого ним плану та функцій керівника організованої групи, незаконно привласнені грошові кошти розподіляв між всіма учасниками керованого ним злочинного угруповання.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 191 КК України за ознаками: привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
22.09.2017 року між прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_7 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
Сторони узгодили покарання за ч.1 ст.191 КК у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених п. 2 ч.1 ст.76 КК України.
Згідно умов даної угоди обвинуваченої роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі підозрюваний у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить вирок районного суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції за підсудністю, посилаючись на те, що справа не підсудна Приморському районному суду, оскільки правопорушення було вчинено на території Овідіопольського району Одеської області, тож справа підлягає направленню за підсудністю до Овідіополського районного суду Одеської області. Крім того, апелянт зазначає, що особам, що отримували соціальну допомогу, в тому числі засуджені особі, досудовим слідством пропонувалось укласти угоду про визнання винуватості, а в противному разі таким особам буде застосовано запобіжний захід у вигляді арешту, тож, на його думку, укладення угоди не було добровільним, що є підставою для відмови в затвердженні угоди. Також вважає, що не включення до угоди про визнання винуватості умови про звільнення чи часткове звільнення від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування держави збитків, порушує права, свободи та інтереси його та інших осіб в разі визнання їх винними. Крім того вважаючи себе підозрюваним у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_6 звертає увагу на те, що в порушенні вимог ч.1 ст.474 КПК України суд не повідомив його про день та час проведення судового засідання, на якому було ухвалено оскаржуваний вирок.

В поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_6 також зазначає про те, що в угоді не міститься умов щодо відшкодування шкоди, тож це є порушенням ст.472 КПК України та є підставою для відмови у затвердженні угоди, крім того, ця обставина порушує його інтереси, як особи, яку підозрюють у вчиненні злочину у співучасті з засудженою особою, оскільки, якщо припустити обґрунтованість підозри, то тоді матеріальна шкода буде покладена лише на нього. Крім того ОСОБА_6 зазначає, що кваліфікація дій засудженої особи є неправильною, та, в разі підтвердження викладених у вироку обставин, має кваліфікуватися за статтею 190 КК України, тож апеляційний суд у всякому разі мав би прийняти рішення на користь засудженої особи.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Сторони кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст.134, 135 КПК України та п.99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 (із змінами).
Обвинувачена ОСОБА_7 надала до суду заяву, у якій заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила розглянути справу за її відсутності (а.п.171).
Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Враховуючи вищезазначене, те, що справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції з грудня 2017 року, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності сторін, що не з`явились.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

ОСОБА_6 є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000094 від 17.02.2016 року, з якого виділені матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , у зв`язку з чим він вправі подати апеляційну скаргу на вирок у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка закріплює право кожної особи на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

У відповідності до приписів п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Перевіряючи вирок суду на відповідність його вимогам закону та в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про його незаконність в зв`язку з істотними порушеннями норм кримінально-процесуального законодавства.

У відповідності до приписів ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п.6 ч.2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як вбачається з обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 ,було скоєно на території Овідіопольського району Одеської області.

Однак, Приморським районним судом м. Одеси під час розгляду даного кримінального провадження на даний факт уваги звернено не було та, як наслідок, прийняте оскаржуване рішення всупереч вимогам закону, що свідчить про порушення правил підсудності.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому, частиною другою та третьою ст.415 КПК України передбачено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

За таких обставин, враховуючи необхідність скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати доводи апеляційної скарги щодо незаконності укладання угоди, адже такі доводи мають бути перевірені під час нового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, оскільки допущені судом першої інстанції істотні порушення кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , є підставами скасування судового рішення з призначенням нового судового розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.415 КПК України в суді першої інстанції відповідно до правил територіальної підсудності, встановлених ст. 32 КПК України.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2017 року на підставі затвердження угоди про визнання винуватості відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження за територіальною підсудністю в Овідіопольському районному суді Одеської області зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала вступає в силу з моменту проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4