Справа № 467/851/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

в ході розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні об`єднаного кримінального провадження № 0000213, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 червня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Прокурор ініціював розгляд судом питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, умотивувавши своє звернення тим, що останній, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185 КК України.

Водночас, ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, проживає у будинку батька без реєстрації, офіційно не працевлаштований, не має доходів та наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

Через таке, на думку сторони обвинувачення, існують ризики, визначені п.п.1-3 ч.1 ст. 177 КПК України, як то, можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Паралельно прокурор стверджував про недостатність застосування більш м`яких запобіжний заходів, навівши відповідне обгрунтування у своєму клопотанні.

Позиції інших учасників провадження

В судовому засіданні прокурор внесене ним клопотання підтримав та пояснив суду, що на сьогоднішні день ОСОБА_5 ухиляється від явки до суду і підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, що свідчить про дійсність вказаних ним ризиків.

Обвинувачений, у свою чергу, суду пояснив, що він знає про розгляд Арбузинським районним судом Миколаївської області кримінальних проваджень, у яких він перебуває у статусі обвинуваченого, проте, судові повістки про виклик отримував його батько, з яким він проживає за однією адресою, однак про їх наявність його не повідомляв.

Проти обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, але обгрнутованих доводів на спростування тверджень прокурора не виказував.

Захисник вважав сумнівним факт ухилення ОСОБА_5 від явки до суду, вказавши на достатність дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у цьому випадку, у той час, як тримання під вартою є надто суворим заходом за таких обставин.

Потерпілі в судовому засіданні були відсутні з огляду на відновлення судового провадження у день розгляду цього клопотання.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

За такого, суд, перевіривши доводи і обґрунтованість внесеного на його розгляд клопотання, обговоривши доцільність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження на даний час, як тримання під вартою, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходив із такого.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою ж для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст. 177 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки ( п.5ч.2 ст. 183 КПК України).

Тому суд вважає за доречне перейти до оцінки того, чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, визначені п. 1 - 3 ч.1 ст. 194 КПК України, та згідно з положеннями ст. 178 КПК України установити дані, що характеризують особу обвинуваченого поряд із обставинами, вказаними у п. 1- п. 12 частини 1 цієї ж статті.

У даному в випадку суд виходив із того, що прокурор висунув ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185 КК України, за обставин, що відображені в обвинувальних актах, направлених до суду.

Водночас, реальними є обставини, визначені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, так як ОСОБА_5 вже висунуте обвинувачення, тому не може йти мова щодо питання слушності самої підозри, так як власне саме обвинувачення висувається лише у разі її обґрунтованості.

При цьому, на час розгляду клопотання про обвинуваченого встановлено такі відомості: зокрема, ОСОБА_5 не одружений, на утриманні неповнолітніх та/чи непрацездатних осіб не має, офіційно не працевлаштований, проживає не за місцем реєстрації, має дві непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів.

На час вирішення даного питання ОСОБА_5 за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я і має типові соціальні зв`язки для його віку та статусу.

Також, суд сприймає, як переконливі і такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених п.п. 1,5 ст. 177 КПК України, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) і вважає, у даному конкретному випадку, вказані ризики прокурором обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані і доведені, зокрема, вони є дійсними у тому числі й у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

А тому у світлі установлених судом фактичних обставин є реальна потреба у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, на дійсність ризику переховуватись від суду вказує те, що обвинувачений протягом усього часу розгляду судом кримінального провадження був належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, жодного разу до суду не прибув, причин своїх неявки не вказував, станом розгляду справи не цікавився, а застосований відносно нього ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2019 року примусовий привід виконаний не був через відсутність відомостей про його місцеперебування.

Тому ухвалою цього ж суду від 12 грудня 2019 року обвинуваченого було оголошено в розшук.

Стосовно ризику продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, то на їх користь суд має у своєму розпорядженні дані щодо наявності у ОСОБА_5 не знятих і непогашених судимостей за вчинення корисливих злочинів, а також факт того, що йому пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

Щоправда, доводи прокурора про наявність ризику впливу на свідків наразі нічим не підтверджені, а тому не можуть сприйматись судом як переконливі.

Поряд зі цим, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі й визначені п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, вважає, що вони у своїй сукупності, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих правопорушень, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, репутацію, майновий стан, як то, відсутність доходів і роботи, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, вказують на те, що обставини передбачені п.п.1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними в цей період, що свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

У той же час, доводи сторони захисту ураховані судом, однак вони не вказують на достатність дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як домашній арешт, за встановлених судом обставин.

До того ж, суд не має у своєму розпорядженні будь яких достовірних і вагомих даних про те, що ОСОБА_5 зможе дотримуватись умов такого запобіжного заходу таким чином, аби не допустити їх порушення.

Дані ж визначені п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України є дійсними так, як було встановлено наявність передумов регламентованих п.п.1- 3 ч. 1 ст. 194 того ж Кодексу, а тому суд не сприймає, як об`єктивні доводи сторони захисту про можливість запобігання наявним ризикам шляхом застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, у цей період, у тому числі й, домашнього арешту, з мотивів, що викладені судом вище.

У цьому контексті суд зробив висновок, що для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відсутні передумови, оскільки жодна особа не висловила бажання поручитись за обвинуваченого, а особисте зобов`язання не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Водночас, суд враховує вимоги ст. 183 КПК України і вважає за необхідне визначити заставу у розмірі, який буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог ст. 182 вказаного Кодексу, а саме 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 69 800,00 грн. та покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Тож, такого роду обмеження права обвинуваченого на свободу, як тримання під вартою, знову ж таки, на даному етапі, не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням наведеного, суд, дослідивши докази що стосуються вирішуваного ним наразі питання у порядку ст. 94 КПК України, з огляду на встановленість факту наявності у провадженні обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, як обґрунтоване.

У той час, будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом на цей час не встановлені і стороною захисту беззаперечно не доведені.

З огляду на це, суд вважає за доцільне, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставини, у тому числі й визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах 60 діб.

А тому, з цих мотивів, керуючись ст.ст. 131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 205, 331, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора задовольнити задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах 60 діб, а саме : до 12 лютого 2020 року включено з утриманням його в державній установі Миколаївський слідчий ізолятор.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 69 800 (дев`яносто шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: одержувач ТУ ДСА України в Миколаївській області, р/р 6294, банк одержувача ДКС України м. Київ, МФО 820172, , призначення платежу: залогові кошти на депозитний рахунок ТУ ДСА України від заставодавця (прізвище, ім`я, по батькові повністю).

Обвинувачений ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному у цій ухвалі, протягом строку її дії.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_5 прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою у рамках цього кримінального провадження та, у відповідності до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської обалсті без дозволу суду.

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утриматися від спілкування зі свідками, окрім, як під час процесуальних (слідчих) дій;

4) здати при наявності на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави до 12 лютого 2020 року включно.
З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Будь-які твердження чи заяви обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинуваченується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1