У Х В А Л А
іменем України

13 січня 2020 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_5 ,

законних представників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Комсомольське Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має початкову освіту, навчається у 9-му класі Слобожанського ліцею №1 Зміївської районної ради Харківської області за сімейною формою навчання, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

якому вручено письмове повідомлення про підозру у злочинах, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 153 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

13.01.2020 слідчий Зміївського відділу поліції ОСОБА_4 у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000669 від 29.07.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 153 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 153 Кримінального кодексу України, за наступних обставин:

27 липня 2019 року близько 21:00 години ОСОБА_5 перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_9 з приміщення його квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Того ж дня та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_5 , діючи протиправно, із корисливих мотивів, впевнившись, що його злочинні дії ніким помічені не будуть, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, проник до вказаної квартири, звідки таємно викрав: ноутбук "Asus X556UQ (X556UQ-DM598D)", вартістю 8 533 грн 00 коп., ноутбук "Asus X501A (X501A-XX090D)", вартістю 4 600 грн 00 коп., портативну акустичну колонку виробництва Китай з маркуванням "portable wireless speaker" потужністю 2х5W, частота звуку: 75Hz 20kHz (-6db), максимальним часом гри 10 годин, вартістю 760 грн 00 коп., чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 13 893 грн 00 коп.

Крім того, 13.11.2019 близько 19:00 години ОСОБА_5 перебував по вул. Сергія Закори в смт Слобожанське Зміївського району Харківської області на території господарчого двору №2, де у нього раптово виник умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних з проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди ОСОБА_10 .

Того ж дня та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_5 перебуваючи за вищевказаною адресою, з метою попередження можливого спричинення спротиву з боку потерпілої, умисно наніс не менше двох ударів кулаками рук в область голови ОСОБА_10 , в результаті чого остання впала на землю. Далі ОСОБА_5 , маючи на меті задоволення статевої пристрасті, не пов`язаної із проникненням в тіло іншої особи, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру у відношенні ОСОБА_10 , ліг зверху на останню та наніс ще не менше двох ударів в область її голови. В подальшому ОСОБА_5 , розуміючи свою перевагу над ОСОБА_10 , без добровільної згоди останньої, вчинив відносно неї сексуальне насильство, яке проявилось у намаганні поцілувати потерпілу, Того ж дня та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_5 перебуваючи за вищевказаною адресою, з метою попередження можливого спричинення спротиву з боку потерпілої, умисно наніс не менше двох ударів кулаками рук в область голови ОСОБА_10 , в результаті чого остання впала на землю. Далі ОСОБА_5 , маючи на меті задоволення статевої пристрасті, не пов`язаної із проникненням в тіло іншої особи, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру у відношенні ОСОБА_10 , ліг зверху на останню та наніс ще не менше двох ударів в область її голови. В подальшому ОСОБА_5 , розуміючи свою перевагу над ОСОБА_10 , без добровільної згоди останньої, вчинив відносно неї сексуальне насильство, яке проявилось у намаганні поцілувати потерпілу, розстебненні верхнього одягу та у намаганні доторкнутись до різних частин її тіла, чим порушив гідність ОСОБА_10 , чим створив загрозливе, принизливе образливе для ОСОБА_10 середовище, при цьому ОСОБА_5 знаходився зверху лежачі на ній, та фактично обмежив її у пересуванні, що було одним із засобів досягнення злочинного умислу ОСОБА_5 . Під час вчинення злочинних дій ОСОБА_10 , вчиняючи опір, голосно кличучи про допомогу, та роблячи зауваження ОСОБА_5 з приводу його злочинних дій, бажаючи припинення злочинних дій з боку ОСОБА_5 , відштовхнула від себе останнього. Після чого ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, та реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення сексуального насильства, знову наніс не менше трьох ударів кулаками рук та взутими ногами в область голови ОСОБА_10 , після чого нахилився до неї та схопив її за верхній одяг. Після цього він припинив свої злочинні дії після зауваження з боку сторонніх осіб та покинув місце вчинення злочину. Зазначеними діями ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на сексуальне насильство, вчинив небажані для ОСОБА_10 вербальні та невербальні дії, та проявив небажану фізичну поведінку сексуального характеру, яка порушила гідність особи, в присутності неповнолітньої дитини потерпілої. В результаті дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді ділянки травматичного набряку м`яких тканин на обличчі та на голові, синець на обличчі, забиті рани на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи. верхнього одягу та у намаганні доторкнутись до різних частин її тіла, чим порушив гідність ОСОБА_10 , чим створив загрозливе, принизливе образливе для ОСОБА_10 середовище, при цьому ОСОБА_5 знаходився зверху лежачі на ній, та фактично обмежив її у пересуванні, що було одним із засобів досягнення злочинного умислу ОСОБА_5 . Під час вчинення злочинних дій ОСОБА_10 , вчиняючи опір, голосно кличучи про допомогу, та роблячи зауваження ОСОБА_5 з приводу його злочинних дій, бажаючи припинення злочинних дій з боку ОСОБА_5 , відштовхнула від себе останнього. Після чого ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, та реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення сексуального насильства, знову наніс не менше трьох ударів кулаками рук та взутими ногами в область голови ОСОБА_10 , після чого нахилився до неї та схопив її за верхній одяг. Після цього він припинив свої злочинні дії після зауваження з боку сторонніх осіб та покинув місце вчинення злочину. Зазначеними діями ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на сексуальне насильство, вчинив небажані для ОСОБА_10 вербальні та невербальні дії, та проявив небажану фізичну поведінку сексуального характеру, яка порушила гідність особи, в присутності неповнолітньої дитини потерпілої. В результаті дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді ділянки травматичного набряку м`яких тканин на обличчі та на голові, синець на обличчі, забиті рани на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи.

По ступеню тяжкості ділянки травматичного набряку м`яких тканин на обличчі та на голові, синець на обличчі відноситься до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

На підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень слідчий у клопотанні посилався на відомості протоколів слідчих дій та висновків судово-медичної та судово-товарознавчої експертиз.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, а також злочину середньої тяжкості, передбаченого частиною 1 статті 153 Кримінального кодексу України, та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , який не має міцних соціальних зв`язків, за місцем проживання та навчання характеризується негативно, схильний до правопорушень, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий вважав, що є підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.

З урахуванням вимог статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме вагомих доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, стверджував, що запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 необхідно обрати у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 наполягали на задоволенні клопотання з підстав, викладених у ньому.

Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 під час судового розгляду клопотання заперечував свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 153 Кримінального кодексу України, а також частково визнав свою причетність до крадіжки. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати у відношенні нього запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Законні представники підозрюваного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати у відношенні нього запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, дійшов наступного:

На підтвердження доводів клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витягу з ЄРДР №0000669 від 29.07.2019; повідомлення про нову підозру від 09.01.2020; доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 153 Кримінального кодексу України, документів, що містять відомості про особу неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , який має негативні характеристики за місцем проживання в смт Слобожанське та за місцем навчання у Слобожанському ліцеї №1.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 492 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Про затримання і взяття під варту неповнолітнього негайно сповіщаються його батьки чи особи, які їх замінюють.

Стороною обвинувачення надані вагомі докази того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні одного епізоду тяжкого злочину та одного злочину середньої тяжкості, за вчинення яких, у разі визнання винуватим за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, за частиною 1 статті 153 Кримінального кодексу України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Суворість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, наявні у матеріалах провадження відомості про його зареєстроване та фактичне місце проживання, негативні відомості характеристик за місцем проживання та навчання вказують на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування або суду та вчинення нових злочинів.

Водночас, стороною обвинувачення не надано доказів існування ризиків перешкоджання кримінальному провадженню.

Таким чином, у кримінальному провадженні є достатньо відомостей, які вказують на наявність одного із зазначених у клопотанні ризиків, передбачених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Водночас, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Оцінивши обставини визначені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаних кримінальних правопорушень; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує один з ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і на який вказується у клопотанні.

Відповідно до частини 4 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, належить застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Під час обрання запобіжного заходу враховано вік неповнолітнього підозрюваного, який раніше не був судимий, навчається вдома за сімейною формою навчання, не відвідує закладів освіти та не працює, має постійне зареєстроване місце проживання та міцні соціальні зв`язки з матір`ю та дідом.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків необхідним і достатнім є запобіжний захід - домашній арешт із забороною цілодобово залишати своє житло.

Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України на підозрюваного ОСОБА_5 належить покласти обов`язки: прибувати до слідчого Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області або до суду за першою вимогою; не відлучатися із смт Слобожанське Зміївського району Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_10 ; носити електронний засіб контролю.

Відповідно до частини 7 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 484, 492 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :

1. Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 .

2. Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід домашній арешт із забороною цілодобово залишати своє житло в АДРЕСА_1 .

3. Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області або до суду за першою вимогою; не відлучатися із смт Слобожанське Зміївського району Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_10 ; носити електронний засіб контролю.

4. Виконання ухвали покласти на Зміївський відділ поліції ГУНП в Харківській області.

5. Строк дії ухвали - до 13 березня 2020 року.

6. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1