ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/553/20 Справа № 201/2430/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
потерпілих ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12
представника потерпілого ОСОБА_13 ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_15 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 14 лютого 2020 року з визначенням застави у розмірі 881 000 грн та покладенням відповідних обов`язків у разі її внесення.
Вказана ухвала обгрунтована тим, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачені, перебуваючи на свободі можуть вчинити нові злочини, оскільки обвинувачуються у вчиненні неодиничного злочину. Суд першої інстанції також зазначив, що цей ризик на сьогоднішній день хоча і зменшився, однак більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти йому.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_15 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції від 16 грудня 2019 року та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з покладенням відповідних обов`язків, встановлених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Свою апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ризик призначення тяжкого покарання не може бути підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, а докази на підтвердження інших ризиків в матеріалах справи відсутні. Також зазначила, що суд першої інстанції не врахував особу обвинуваченого, який до моменту затримання працював, має постійне місце проживання, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, а саме батьків похилого віку, дружину, дві малолітні дитини, на одну дитину він щомісячно виплачував аліменти.
Захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 також подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працює, мешкає разом з батьком та матір`ю, що підтверджує його міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, а тому захисник вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що ризик призначення тяжкого покарання не може бути підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою колегія суддів не приймає, оскільки відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Колегія суддів також не приймає доводи захисту стосовно того, що докази на підтвердження інших ризиків в матеріалах справи відсутні, оскільки усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суворість покарання, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, а тому колегія суддів вважає, що ризик, передбачений п. 5 ст. 177 КПК України продовжує існувати.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції не врахував особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який до моменту затримання працював, має постійне місце проживання, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, а саме батьків похилого віку, дружину, дві малолітні дитини, на одну дитину він щомісячно виплачував аліменти, оскільки, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, при вирішенні питання щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував особу обвинуваченого.
Також колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно того, що суд першої інстанції не врахував його особу, який має постійне місце проживання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працює, мешкає разом з батьком та матір`ю, що підтверджує його міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, оскільки, як вбачається з мотивувальної чатини оскаржуваної ухвали, при вирішенні питання щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також врахував особу обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ст. 177 КПК України, а тому вважає, що у задоволенні апеляційних скарг захисників ОСОБА_15 та ОСОБА_9 необхідно відмовити, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року - залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_15 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4