Справа № 991/596/20
Провадження1-кс/991/609/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду клопотання захисників ОСОБА_3 адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні № 0000035 від 05.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України,

установив:

До Вищого антикорупційного суду надійшло вказане клопотання, в якому захисники підозрюваного просять надати тимчасовий доступ до документів, з можливістю ознайомлення, виготовлення копій документів та їх вилучення, у тому числі електронних, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: судової справи № 200/13174/13-ц.

Подане клопотання обґрунтовують тим, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 05.01.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366-1 КК України, за фактом подання народним депутатом України VIII скликання ОСОБА_3 , завідомо недостовірних відомостей у деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015-2018 роки.

15 листопада 2019 року ОСОБА_3 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, згідно якого ОСОБА_3 , будучи народним депутатом України, в порушення вимог п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи свій обов`язок зазначити у декларації всі наявні об`єкти декларування, подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015-2018 роки.

Зокрема, у повідомленні про підозру вказано, що ОСОБА_3 не зазначив про наявність у нього станом на 31.12.2015, 31.12.2016, 31.12.2017 та 31.12.2018 фінансових зобов`язань, що виникли за договором поруки.

Як стверджує орган досудового розслідування, 29.07.2010 між ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 16-Н/10 із подальшими змінами та доповненнями, за умовами якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію в іноземній валюті терміном дії до 09.01.2012 з максимальним лімітом 5 000 000,00 доларів США.

Виконання зобов`язань по кредитному договору забезпечувалось договором поруки № 16-Н/10-П/5 від 29.12.2011, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручається перед банком за виконання позичальником зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору в частині повернення тіла кредиту.

У зв`язку із невиконанням зобов`язань за кредитним договором, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2013 у справі № 200/13174/1-ц із ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » заборгованість за вказаним кредитним договором.

Захисники зазначають, що в подальшому, вказане не задеклароване фінансове зобов`язання покладене в основу підозри, врученої ОСОБА_3 .

Натомість, ОСОБА_3 категорично заперечує свою участь у підписанні договору поруки та заперечує свою обізнаність про судовий розгляд цивільної справи № 200/13174/13-ц у ІНФОРМАЦІЯ_4 та постановлене в ній судове рішення.

Обставини підписання чи не підписання договору поруки мають суттєве значення для сторони захисту, оскільки вони можуть довести відсутність підстав для кримінального переслідування ОСОБА_3 .

З метою забезпечення захисту ОСОБА_3 виникла необхідність в отриманні копії судової справи № 200/13174/13-ц, яка перебуває у володінні у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний та його захисники у судове засідання не прибули, від адвоката ОСОБА_6 надійшла письмова заява про розгляд клопотання без участі адвокатів, клопотання підтримують у повному обсязі, просять задовольнити.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

У клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються, у тому числі, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю (ч. 2 ст. 160 КПК України).

З матеріалів доданих до клопотання встановлено, що 15.11.2019 ОСОБА_3 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366-1 КК України, тобто поданні суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Зокрема, зі змісту повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_3 , будучи народним депутатом України, усвідомлюючи свій обов`язок зазначити у декларації всі наявні об`єкти декларування, в порушення вимог п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, не зазначивши інформацію про наявність у нього станом на кінець звітного періоду фінансових зобов`язань перед ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які виникли у ОСОБА_3 на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.12.2013 у справі № 200/13174/13-ц, яким з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » заборгованість за кредитним договором № 16-Н/10 у загальному розмірі 196 809 172,28 грн.

На обґрунтування клопотання стороною захисту надано роздруковане з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.12.2013 у справі у справі № 200/13174/13-ц.

Тобто, із наданих захисниками матеріалів встановлено, що ОСОБА_3 є стороною у цивільній справі № 200/13174/13-ц.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, у тому числі, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Оскільки ОСОБА_3 є учасником цивільної справи, порядок ознайомлення з матеріалами цивільної справи врегульовано ст. 43 ЦПК України, тому останній та його представники мають можливість ознайомлюватись з ними та робити необхідні копії.

Згідно приписів ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

У відповідності до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Натомість захисниками в клопотанні не наведено та не надано жодних доказів, які б підтверджували неможливість отримання документи, доступ до яких планується, іншим шляхом або спроби їх отримати.

Також захисниками не доведена наявність достатніх підстав для надання тимчасового доступу до зазначених у клопотанні документів, оскільки не зрозуміло, яке саме доказове значення можуть мати зазначені захисниками в клопотанні документи у кримінальному провадженні № 0000035 від 05.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що захисники, порушуючи питання про тимчасовий доступ до речей і документів з метою збирання доказів, намагаються досягти мети, яка саме таким заходам не властива.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання сторони захисту про тимчасовий доступ до речей і документів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 93, 131-132, 159-166, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1