Справа № 946/8123/19
Провадження № 1-кс/946/224/20
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2020 року м. Ізмаїл

Слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника потерпілої ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 17.07.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2017 року за №0003176, -

В С Т А Н О В И В:

І. СУТЬ СКАРГИ

1.1. 11.11.2019 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в інтересах ОСОБА_6 , в якій просить:

(І) поновити строк подання скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження;

(ІІ) скасувати постанову старшого слідчого Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 17.07.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2017 року за №0003176, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України;

(ІІІ) зобов`язати слідчого витребувати зі станції швидкої медичної допомоги медичну картку надання 08.11.2017 року медичної допомоги ОСОБА_6 .

1.2. Скарга мотивована тим, що слідчий і процесуальний керівник не захистили потерпілу ОСОБА_6 і не притягли винну особу до кримінальної відповідальності, не провели всі необхідні дії щодо збору доказів, проявили бездіяльність та непрофесіоналізм. Зокрема, слідчим не була витребувана і долучена до матеріалів кримінального провадження в якості доказу медична картка, в якій зафіксований виїзд швидкої допомоги за викликом ОСОБА_6 в день побиття ОСОБА_7

ІІ ПРОЦЕДУРА

2.1. Ухвалами слідчих суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2019 року та 12.11.2019 року скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 повернута (а.с.10, 20-22).

2.2. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.12.2019 року ухвала слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.11.2019 року скасована, скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 повернута до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для розгляду іншим слідчим суддею зі стадії виконання положень ст.304 КПК України (а.с.118-121).

2.3. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 31.01.2020 року, справа №946/8123/19 передана на розгляд судді ОСОБА_1 (а.с.125).

2.4. Ухвалю слідчого судді від 03.02.2020 року поновлено строк подання скарги та відкрито провадження за скаргою (а.с.126).

2.5. Під час розгляду скарги здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

ІІІ. ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

3.1. Потерпіла ОСОБА_6 , будучи своєчасно та належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася, направивши представника з належним чином посвідченими повноваженнями.

3.2. У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_3 скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні на підставі викладених у ній доводів. Додатково пояснив, що неповнота слідства полягає у не витребуванні медичної картки, в якій зафіксований виїзд швидкої допомоги за викликом ОСОБА_6 в день побиття ОСОБА_7 . Крім того, не були допитані фельдшери швидкої допомоги. Вважає, що вказані непрямі докази можуть підтвердити правдивість показань ОСОБА_6 в частині нанесення тілесних ушкоджень саме ОСОБА_8 . Вказані слідчі дії він перед слідчим не ініціював, так як вважає, що обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження лежить саме на слідчому. На питання слідчого пояснив, що потерпіла неодноразово змінювала обставини та механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень, так як вона не є фахівцем в галузі права.

3.3. Слідча просила відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що перевірка за заявою ОСОБА_6 проведена повно та об`єктивно, а рішення про закриття кримінального провадження відповідає вимогам діючого законодавства. Також вважала, що докази, які на думку представника потерпілої не були отримані, є формальним приводом для скасування оскаржуваної постанови, на результат розслідування жодним чином не вплинуть. Тим більше, що із самого початку, починаючи із заяви до правоохоронних органів, потерпіла заявляла про те, що тілесні ушкодження їй наніс ОСОБА_8 . Звернула увагу, що потерпіла протягом всього часу досудового розслідування неодноразово змінювала свої показання. Зокрема, під час першого допиту вона заявила, що свідком конфлікту був чоловік, який проживає в будинку АДРЕСА_1 . Коли потерпіла ознайомилася з протоколом допиту свідка ОСОБА_9 та з`ясувала, що його свідчення не на її користь, заявила, що свідком була інша особа, яка проживає в цьому ж будинку, проте старша за віком та є психічно хворою. Свідок ОСОБА_9 , який є сторонньою та незаінтересованою особою, протягом всього часу давав однакові та послідовні показання, згідно з якими у вказаному потерпілою будинку проживає лише він з дружиною; ОСОБА_10 будь-якої фізичної сили до потерпілої не застосовували, навпаки остання нанесла удар ОСОБА_11 та виражалася нецензурною лайкою; інших свідків конфлікту не було. Крім того, ОСОБА_6 не змогла пояснити обставини та механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень, посилаючись на те, що вона не рахувала та із плином часу не пам`ятає. Лише після проведення повторної комплексної судово-медичної експертизи, через рік після подій, вона надала пояснення, згідно з якими механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень повністю збігається з даним висновком експертизи. Дані обставини, на її думку, викликають сумніви в правдивості показань потерпілої. Свідок ОСОБА_12 , яка приходиться матір`ю потерпілої ОСОБА_6 , під час першого опитування заявила, що обставини конфлікту їй відомі зі слів дочки, в подальшому почала стверджувати, що вона є очевидцем. Наполягала, що нею проведено вичерпний обсяг слідчих дій, в тому числі ініційованих потерпілою. Жодних достеменних доказів на підтвердження показань ОСОБА_6 в ході слідства здобуто не було. Всі сумніви тлумачаться на користь особи, яку підозрюють/звинувачують у вчиненні злочину. Більшість допитаних свідків характеризують потерпілу як конфліктну особу та зазначають про наявність затяжного конфлікту між нею та родиною ОСОБА_10 . Також вважала, що представник потерпілої без поважних причин пропустив строк подання скарги.

3.4. Прокурор вважала скаргу необґрунтованою та безпідставною, посилаючись на те, під час досудового розслідування було проведено ряд експертиз, в ході яких жоден експерт не скористався передбаченим ст.13 ЗУ «Про судову експертизу» правом подати клопотання про надання додаткових матеріалів, що стосується предмета експертизи. Звернула увагу, що потерпіла ОСОБА_6 відмовилася від медичної допомоги та госпіталізації до медичного закладу, а тому будь-якої вагомої інформації, яка може вплинути на результат досудового розслідування, в картці виїзду швидкої медичної допомоги немає. Крім того, термін зберігання вказаної карти згідно з п.46.15 Інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги» становить 1 рік. Допит в якості свідків фельдшерів бригади швидкої медичної допомоги, на її думку, також не матиме суттєвого значення для встановлення істини у справі, оскільки вказані особи щоденно виїжджають на виклики за різними фактами і з часу подій пройшло більше ніж два роки. Нагадала, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрито. Потерпіла та її представник мали достатньо часу на витребування доказів з власної ініціативи або звернутися до слідчого із відповідним клопотанням, проте правом, передбаченим ст.93 КПК України, не скористалися.

ІV КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАСТВО (КПК України)

4.1. Стаття 2. Завдання кримінального провадження

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

4.2. Стаття 9. Законність
[…] 2. Слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

4.3. Стаття 28. Розумні строки

1. Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. […]
5. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрито.

4.4. Стаття 38. Орган досудового розслідування

[…] 4. Орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

4.5. Стаття 40. Слідчий органу досудового розслідування

[…] 2. Слідчий уповноважений:
[…] 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

4.6. Стаття 91. Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні

1. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
2. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

4.7. Стаття 284. Закриття кримінального провадження та провадження щодо юридичної особи
1. Кримінальне провадження закривається в разі, якщо:
[…] встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

4.8. Стаття 303. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження
[…] 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

4.9. Стаття 307. Рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування
[…] 2. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора; […]
4) відмову у задоволенні скарги.

V ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ

5.1. Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0003176, слідчий суддя дійшов такого висновку.

5.2. У судовому засіданні встановлено, що 08.11.2017 року ОСОБА_6 звернулася до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області із заявою, в якій просила прийняти заходи відносно сусідів на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які 08.11.2017 року близько о 16 годині 15 хвилин біля будинку вчинили сварку, в ході якої нанесли їй тілесні ушкодження (а.с.6).

5.3. Відповідно до вимог ч.ч.1, 6 ст.214 КПК України не пізніше 24 годин після подання ОСОБА_6 зазначеної заяви відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003176 та розпочате розслідування. Старшим слідчим Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 невідкладно повідомлено керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури у письмовій формі про початок досудового розслідування, із зазначенням попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України (а.с.1, 2).

5.4. В цей же день, 08.11.2017 року була опитана заявниця ОСОБА_6 , яка пояснила, що близько о 16 годині 15 хвилин коли вона вийшла на спільну вулицю біля будинку та почала підмітати листя, вийшла сусідка та почала виражатися на її адресу нецензурною лайкою і тягнути за волосся. Після цього, вийшов її син на ім`я ОСОБА_14 та вдарив її в ліве вухо кулаком (а.с.7).

5.5. 09.11.2017 року та 28.11.2017 року ОСОБА_6 надала додаткові пояснення, за змістом яких сусід на ім`я ОСОБА_14 наніс їй два удари кулаком по голові, в область вуха, після чого вона впала, а він почав бити її ногами по різним частинам тіла. Свідком нанесення тілесних ушкоджень був сусід, який проживає в будинку АДРЕСА_1 (а.с.16, 26, 27). Такі самі пояснення надала донька заявниці ОСОБА_15 09.11.2017 року та 29.10.2018 року (а.с.17, 175, 176).

5.6. 08.11.2017 року із заявою до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області звернулася ОСОБА_16 , в якій просила прийняти заходи відносно її сусідки, яка проживає по АДРЕСА_2 , та неодноразово виражалася на її адресу грубою нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою (а.с.8).

5.7. 08.11.2017 року також був опитаний ОСОБА_8 , який пояснив, що ввечері він вийшов у двір та побачив, як сусідка, яка проживає навпроти в квартирі АДРЕСА_2 , штовхнула його матір та мала намір вдарити її віником. Він забрав віник у сусідки, яка виражалася грубою нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою матері. Будь-яку фізичну силу відносно сусідки не застосовував (а.с.9).

5.7. Аналогічного змісту ОСОБА_8 надав пояснення 10.11.2017 року та 02.03.2018 року (а.с.18, 102-104). Такі самі пояснення надала його мати ОСОБА_16 08.11.2019 року та 29.11.2017 року (а.с.10, 28-30).

5.8. 09-11.11.2017 року було проведено судове-медичне дослідження за №504, згідно з висновком якого ОСОБА_6 були заподіяні забій м`яких тканей скроне-тім`яної області голови і синці лівих руки і ноги; характер та морфологічні особливості пошкоджень свідчать про те, що вони є наслідком впливу тупих предметів, індивідуальні особливості яких в них не відобразилися; судячи по властивості одного з пошкоджень (синюшне забарвлення синців) давність їх утворення в межах 1-2 діб на момент огляду та могли утворитися у строк, зазначений постраждалою, тобто 08.11.2017 року; вищезазначені пошкодження мають незначні скороминучі наслідки тривалістю менш ніж 6 діб, а тому згідно з пунктом 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких (а.с.23).

5.9. 14.12.2017 року та 23.02.2018 року на підставі постанов ст. слідчого СВ Ізмаїльського ВП в Одеській області ОСОБА_4 були проведені судово-медичні експертизи за №№542 та 49, висновки яких тотожні висновку №504. Додатково зазначено, що судячи по кількості пошкоджень (числом 3), формі (овальна) та локалізації (на різних ділянка і поверхнях тіла) покази ОСОБА_6 в частині їх нанесення, не суперечать механізму і часу їх виникнення. Виникнення цих пошкоджень від однократного падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню малоймовірно (а.с.34, 35, 93, 94).

5.10. 06.03.2018 року ст. слідчим було проведено одночасний допит між потерпілою ОСОБА_6 , свідком ОСОБА_16 та свідком ОСОБА_8 (а.с.105-107), в ході якого:

ОСОБА_6 надала показання аналогічні поясненням, даним 08.11.2017 року, 09.11.2017 року та 28.11.2017 року, додатково зазначивши, що ОСОБА_17 окрім того, що тягнула її за волосся, нанесла багато ударів в область грудей (точну кількість ударів вже не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу). Стара жінка, яка стояла поруч, говорила, щоб ОСОБА_14 наносив їй ще більше ударів. Окрім нанесення ударів, ОСОБА_14 наносив удари по хвіртці, тримав в руках ніж та загрожував зґвалтуванням і вбивством;

ОСОБА_16 та ОСОБА_8 заперечили показання ОСОБА_6 та надали послідовні пояснення, аналогічні тим, які вони надавали із самого початку, а саме 08.11.2017 року, 10.11.2017 року, 02.03.2018 року та 29.11.2017 року.

5.11. З метою досягнення повноти та всебічності розслідування, для отримання відомостей, які є необхідними для належної кваліфікації злочину, встановлення ступеню тяжкості, механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, 14.03.2018-18.05.2018 року на підставі постанови ст. слідчого була поведена комісійна судово-медична експертиза за №70, висновок якої тотожній висновку №504. Додатково зазначено, що, приймаючи до уваги локалізацію ушкоджень (а саме їх розташування на лівій скронево-тім`яній ділянці голови, зовнішніх поверхнях лівих плеча та стегна) можливість їх утворення при лівобічному падінні на нерівню поверхню (ґрунтову дорогу) не виключається (як при мимовільному падінні, так і при наданні попереднього прискорення). Даному механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 не відповідають механізми, вказані в протоколі одночасного допиту осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 від 06.03.2018 року. Кількість тілесних ушкоджень, які малися у ОСОБА_18 не відповідає кількості травматичних впливів (ударів) та місцям прикладання травмуючої сили згідно її показів: «…она стала тянуть меня за волосы и нанесла много ударов область груди (точно количество ударов не может указать по причине того что прошло много времени).»; «стал наносить мне удары кулаком в область головы, я упала, он продолжил наносить ногами и кулаками по разным частям тела, нанес много ударов, точно количество не могу указать». При цьому у ОСОБА_6 малося три тілесних ушкодження. В показах ОСОБА_16 та ОСОБА_8 взагалі заперечується наявність будь-яких травматичних впливів (включаючи падіння ОСОБА_6 ) (а.с.121-129).

5.12. 29.10.2018 року ОСОБА_6 була знову допитана ст. слідчим в якості потерпілої. Як вбачається з протоколу допиту, ОСОБА_17 окрім того, що тягнула її за волосся, нанесла удари в область грудей та верхньої частини тулуба. ОСОБА_14 наніс їй декілька ударів кулаком в область лівого вуха, від чого вона впала на спину, на правий бік. Після цього, він продовжив наносити їй удари ногами в область лівого плеча та лівого стегна. Було декілька ударів, 4 або 5. Вона впала на ґрунтову поверхню, на землю, оскільки дорога не асфальтована. Інцидент бачив сусід похилого віку з будинку АДРЕСА_1 . Як їй в подальшому стало відомо від людей (саме від кого не може сказати), він психічно нездоровий (а.с.174).

5.13. Будучи допитаною 12.07.2019 року потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що свідком конфлікту був не свідок ОСОБА_9 , а інша людина, яка також проживає в цьому будинку, але старша його за віком (а.с.232).

5.14. З метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин конфлікту, ст. слідчим були допитані в якості свідків наступні особи:

ОСОБА_19 , який пояснив, що про факт нанесення тілесних ушкоджень жінці біля будинку АДРЕСА_2 йому нічого не відомо (а.с.37);

ОСОБА_9 , який неодноразово надавав послідовні пояснення, згідно з якими в будинку АДРЕСА_1 він проживає спільно зі своєю жінкою; більше за даною адресою ніхто не проживає. У листопаді 2017 року, точну дату не пам`ятає, у післяобідній час, повертаючись з магазину, він побачив, як Усова підмітала листя під калитку Луцишиних. На зауваження ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , виражаючись нецензурною лайкою, нанесла їй один удар в область обличчя або верхньої частини тулуба. Почувши голосний крик, ОСОБА_14 вийшов на допомогу матері. В його присутності ОСОБА_14 будь-яких ударів Усовій не наносив, лише запитав чому остання б`є його матір. Усова знову замахувалася віником на ОСОБА_10 . Інших свідків, крім нього та учасників конфлікту, не було (а.с.41-43, 86-88, 195, 233, 234);

ОСОБА_22 , яка надала показання, згідно з якими в будинку АДРЕСА_1 вона проживає спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_9 . Конфлікт, який відбувся між ОСОБА_10 та Усовою вона не бачила. ОСОБА_23 , яка проживає в будинку АДРЕСА_2 , вважає дуже скандальною жінкою (а.с.194).

ОСОБА_24 , який будучи допитаним, пояснив, що ОСОБА_25 може охарактеризувати з позитивного боку, жінку, яка проживає напроти в будинку АДРЕСА_2 як конфліктну людину, яка сама провокує сварки, а потім викликає працівників поліції. 08.11.2017 року конфлікт між ОСОБА_10 та вказаною громадянкою не бачив (а.с.89);

ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , які охарактеризували ОСОБА_25 з позитивного боку та пояснили, що не були свідками конфлікту (а.с.90, 96, 97);

ОСОБА_29 , згідно з показаннями якого камер відеоспостереження за місцем його проживання немає та ніколи не було (а.с.95);

ОСОБА_12 , яка 02.03.2018 року пояснила, що 08.11.2017 року в той час, коли її дочка ОСОБА_6 замітала, сусідка на ім`я ОСОБА_30 почала без причини смикати її за одяг та тягнути за волосся, після чого наносити удари кулаком в область грудної клітини та голови. Через декілька хвилин вибіг сусід ОСОБА_14 та почав наносити їй удари кулаком в різні ділянки тіла і голови. Коли її дочка впала на землю, ОСОБА_14 продовжував бити її ногами та кулаком по різним частинам тіла і голови (а.с.98). 29.10.2018 року будучи допитаною, ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_14 наніс її донці декілька ударів по голові (точну кількість ударів не рахувала). Після нанесених ударів дочка упала на ліву частину тіла. ОСОБА_14 наніс їй удари ногами (скільки ударів та по яким частинам тілам конкретизувати не може) (а.с.181-186).

5.15. 06.03.2018 року біля будинку №76 по вул. Музиченка в м. Ізмаїлі ст. слідчим за участю потерпілої ОСОБА_6 , її представника ОСОБА_3 , дільничного інспектора Ізмаїльського ВП ОСОБА_31 , понятих ОСОБА_32 та ОСОБА_33 був проведений слідчий експеримент із застосуванням технічних засобів фіксації, в ході якого потерпіла показала обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень сусідом ОСОБА_34 (а.с.198-208).

5.16. В цей же день, 06.03.2018 року, ст. слідчим був проведений огляд місця події із застосуванням технічних засобів фіксації, в ході якого було встановлено, що біля будинку №76 по вул. Музиченка в м. Ізмаїлі дорога ґрунтова, не рівна (асфальтне або асфальтобетонне покриття відсутнє), маються нерівності покриття, поглиблення та ями. За ґрунтовою дорогою мається узбіччя, що представляє собою твердий ґрунт, на якому мається сухе листя, гілки і т.і. (а.с.209-214).

5.17. 20.03.2018-19.06.2018 року на підставі постанови ст. слідчого була поведена повторна комісійна судово-медична експертиза за №60, висновок якої тотожній висновку №504. Додатково зазначено, що тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів. Індивідуальні особливості яких у ушкодженнях не відобразились, та могли бути спричинені як від ударів тупим предметом (предметами), так і могли бути спричинені і від ударів об тупі предмети. З урахуванням того, що всі вказані тілесні ушкодження розташовані з лівої сторони (ліва скроне-тімяна ділянка, зовнішні поверхні лівого плеча та лівого стегна) не виключається можливість їх отримання при лівобічному падінні на нерівну поверхню («ґрунтову дорогу не асфальтовану характер якої відображено в протоколі огляду місця події від 06.03.2019 року»), як при мимовільному падінні, так і при наданні тілу попереднього прискорення («штовхання, втрата рівноваги при вириванні віника з рук»). Кількість травматичних впливів на вказані ділянки тіла не менше трьох. Кожне тілесне ушкодження може відповідати окремому впливу травмуючого предмета. Оцінка доказів та встановлення обставин нанесення тілесних ушкоджень виходить за межі компетенції комісійної судово-медичної експертизи. Судити про можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 при механізмах, вказаних нею в протоколі допиту в якості потерпілої від 28.11.2017 року та в протоколі одночасного допиту осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 від 06.03.2018 року не є можливим, оскільки в указаних протоколах не вказана та не уточнена анатомічна локалізація місць прикладення всіх травматичних впливів (ударів). Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитися як при вказаних та показаних нею в протоколі додаткового допиту потерпілої від 29.10.2018 року та в протоколі слідчого експерименту від 06.03.2019 року) механізмам: «потерпіла показала, як саме ОСОБА_35 лівою рукою схватив її за одяг в область грудей, а правою рукою наніс два удари в область лівого вуха, від другого удару вона впала на землю на правий бік. Далі потерпіла показала, де стояв ОСОБА_35 , та як останній наніс їй ногою удари в область лівого плеча та лівого стегна (загальна кількість 4-5 ударів), так і при лівобічному падінні на нерівну поверхню «ґрунтову дорогу не асфальтовану». В показах ОСОБА_16 та ОСОБА_8 заперечується факт (механізм) нанесення тілесних ушкоджень (включаючи падіння) ОСОБА_6 (а.с.219-231).

5.18. 17.07.2019 року постановою ст. слідчого Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 кримінальне провадження за №0003176 від 09.11.2017 року, за ознаками ч.1 ст.125 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Як вбачається з мотивувальної частини постанови, слідчий, аналізуючи висновки експертів, встановила, що вищевказані тілесні ушкодження знаходяться в лівій стороні тіла ОСОБА_6 . На правій стороні тіла жодного тілесного ушкодження не утворено, незважаючи на те, що відповідно до показів потерпілої, вона від удару ОСОБА_8 в лівий бік впала саме на праву сторону на землю, тобто на покриття ґрунтової дороги. Таким чином, покази ОСОБА_6 викликають сумнів та не знайшли свого підтвердження в жодному висновку проведених експертиз. Після надходження висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_6 допитано додатково, щодо наявності (надання) будь-яких доказів у кримінальному провадженні. Під час допиту ОСОБА_6 показала, що інших доказів заподіяння їй тілесних ушкоджень, у тому числі ОСОБА_8 , вона не має, окрім тих, що вона вже надала. Перелік осіб, що були свідками даних обставин, вичерпано, всі вони були допитані. При цьому ОСОБА_6 зазначила, що неодноразово допитаний в якості свідка ОСОБА_9 таким не являється, а свідком був інший чоловік, старший за віком ніж ОСОБА_9 та який проживає у тому ж будинку, що і ОСОБА_9 , а саме в будинку АДРЕСА_1 . З вищевказаних підстав слідчим додатково допитаний ОСОБА_9 , який показав, що у будинку АДРЕСА_1 він проживає разом з дружиною, інші чоловіки, у тому числі старші за нього за віком, не проживають та не проживали ніколи. Крім того, ОСОБА_9 наполягає на своїх раніше наданих показах, саме на тому, що він був єдиним свідком конфлікту між ОСОБА_6 та родиною ОСОБА_10 . Таким чином, аналізуючи показання ОСОБА_9 слідство дійшло висновку, що сумнівів щодо правдивості показань свідка немає, оскільки він неодноразово, а саме чотири рази допитаний та кожного разу давав однакові показання. З висновків експертів слідує, що вказані дії з отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не відносяться до умисних та характеризують необережну форму вини. До того, відсутній зв`язок між отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_6 та діями ОСОБА_8 . Аналізуючи всі отримані докази в комплексі, слідство доходить висновку, що не підтверджені доводи потерпілої стосовно нанесення їй тілесних ушкоджень саме ОСОБА_8 (а.с.236-239).

5.19. Стаття 91 КПК України наводить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. При проведенні досудового розслідування, після виконання вимог статті 91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове слідство визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилась неперевіреною.

Якщо після дослідження всіх обставин кримінального провадження, та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього кримінального провадження у їх сукупності, слідчим, прокурором встановлені підстави, передбачені ст.284 КПК України, приймається рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, старший слідчий Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , встановивши у справі обставини, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, надала їм належну оцінку, дослідила та проаналізувала їх у сукупності, та відповідно до ст.284 КПК України, прийняла рішення про закриття кримінального провадження. При цьому, слідчим були перевірені усі версії обставин, наведені в заяві про кримінальне правопорушення, проведено вичерпний обсяг слідчих дій, у тому числі за клопотанням потерпілої ОСОБА_6 та її представника, а саме оглянуто місце події, встановлено та допитано всіх свідків події, проведено одночасний допит між учасниками конфлікту, проведено слідчий експеримент, проведено дві комісійні судово-медичні експертизи, встановлена відсутність камер відеоспостереження, до матеріалів кримінального провадження долучені копії матеріалів перевірок за чисельними заявами ОСОБА_6 та родини ОСОБА_10 , долучено перевірки сектору превенції Ізмаїльського ВП ГУНП тощо.

5.20.Згідно з принципами Конвенції та практикою Європейського суду з прав людини розслідування є ефективним, якщо воно відповідає основним стандартам розслідування, а саме: принципам незалежності та неупередженості, ретельності, невідкладності, компетентності, залучення потерпілого і контролю громадськості. Невідкладність є гарантією збереження доказів, об`єктивних показань свідків тощо.

5.21. Під час проведення досудового розслідування потерпілою ОСОБА_6 та її представником не ініціювалось проведення відповідних додаткових слідчих (розшукових) дій в порядку, передбаченому ч.3 ст.93 КПК України, зокрема щодо витребування додаткових доказів або необхідності допиту додаткових свідків. Представник потерпілої, який є адвокатом, протягом досудового розслідування, яке тривало більше двох років, не здійснив збирання доказів самостійно шляхом витребування та отримання відповідних відомостей, в тому числі зі станції швидкої допомоги, а також не здійснив інших дій, які здатні забезпечити подання належних і допустимих доказів.

5.22. Постанова ст. слідчого від 17.07.2019 року складена з дотриманням вимог ч.5 ст.110 КПК України, тобто, містить вступну, мотивувальну та резолютивну частини, до яких включено всі, передбачені процесуальним законом відомості.
5.23. Висновки слідчого Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 стосовно необхідності закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення відповідають вимогам закону та підтверджуються оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження за №0003176 від 09.11.2017 року.

5.24. Також, на думку слідчого судді, не підлягає задоволенню вимога представника потерпілої щодо зобов`язання слідчого витребувати медичну картку зі станції швидкої медичної допомоги, в якій зафіксовано надання медичної допомоги ОСОБА_6 у зв`язку з спричиненням їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , оскільки кримінальне провадження закрито.

5.25. Відтак, враховуючи викладене, у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 17.07.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2017 року за №0003176, а також у задоволенні вимоги щодо зобов`язання слідчого витребувати докази, слід відмовити.
Керуючись ст.ст.2, 9, 38, 91, 10, 214, 284, 303-307, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 17.07.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2017 року за №0003176, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення проголошено о «15» годині «00» хвилин 06 лютого 2020 року в залі судових засідань №1 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Суддя:ОСОБА_1