Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження № 11-сс/4806/46/20, за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 12. 2019.
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05. 02. 2020 без визначення розміру застави щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, не одруженого, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 (територія військової частини НОМЕР_1 ), військовослужбовця, розвідника 2 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 гірсько - штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.1 5, ч. 1 ст. 115 КК України.
Клопотання подане до суду мотивовано тим, що 08. 12. 2019 СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003932, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 08. 12. 2019, близько 18 год., солдат ОСОБА_6 перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у приміщенні казарми 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , а саме, в кімнаті для відпочинку № НОМЕР_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, які в нього склались з водієм протитанкового взводу роти вогневої підтримки 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_9 , умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, в ході сварки, наніс солдату ОСОБА_9 ножові поранення в область шиї та лівого передпліччя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних різаних ножових поранень шиї, верхньої повіки зліва, лівої руки.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

-2-

Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий обґрунтував тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення. У зв`язку з наведеним, на думку слідчого, жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, ніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам.
В ухвалі слідчого судді зазначено про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, його тяжкість, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, що на думку слідчого судді свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду, ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілого та свідків. Крім того слідчим суддею взято до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, працює, за місцем роботи характеризується негативно. Зазначені в клопотанні слідчого обставини у їх сукупності, на думку слідчого судді, об`єктивно свідчать про наявність у даному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість їх запобіганню шляхом застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів. Також слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, вчиненого із застосуванням насильства, у зв`язку з чим із врахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 10. 12. 2019 та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Вважає, що приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя не взяв до уваги те, що слідчий та прокурор не довели необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На його думку, слідчим суддею належно не враховано, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, судимий не був, має постійне місце проживання, яке не змінював, веде соціальний спосіб життя та має стійкі соціальні зв`язки. Вказані обставини, з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України та рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», на його думку давали підстави слідчому судді обрати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з побавленням волі. Крім того зазначає, що всупереч вимогам ст. 183 КПК України, слідчий суддя при застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави, який з урахуванням його скрутного матеріального становища, мав би становити не більше 80-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який просить апеляційний суд визначити щодо нього у випадку неможливості застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 вказує на незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді, яку просить скасувати та постановити нову - про застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя не взяв до уваги те, що слідчий та прокурор не довели необхідність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою. Крім того,

-3-

слідчий суддя, діючи всупереч вимогам ст. 178 КПК України, не встановив чи додані докази доводять недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганню ризикам зазначених у клопотанні, а взяв до уваги лише формально обґрунтовані доводи клопотання, натомість проігнорував факти, що ставлять під сумнів необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 .. На думку захисника, слідчим суддею належно не враховано, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, яке не змінював, веде соціальний спосіб життя та має стійкі соціальні зв`язки. Також звертає увагу на відсутність ризиків переховування підозрюваного від слідства та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Вказані обставини, з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України та рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», на її думку, давали підстави слідчому судді обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з побавленням волі. Крім того зазначає, що всупереч вимогам ст. 183 КПК України, слідчий суддя при застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави, який з урахуванням скрутного матеріального становища підозрюваного, мав би становити не більше 80-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який просить апеляційний суд визначити щодо підозрюваного ОСОБА_6 , у випадку неможливості застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
В доповненні до апеляційної скарги захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на нормативне визначення поняття закінченого замаху, просить врахувати, що потерпілий у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 живий, тяжких тілесних ушкоджень не зазнав та з медичного закладу виписаний. Крім того зазначає, що з пояснень потерпілого не вбачається умислу ОСОБА_6 заподіяти йому смерть, а мала місце бійка. На її думку, вказане свідчить про відсутність у ОСОБА_6 умислу на позбавлення життя ОСОБА_9 , що слід додатково врахувати при перевірці апеляційним судом законності обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи поданих апеляційних скарг з доповненнями та просили їх задовольнити, доводи прокурора, який вважає апеляційні скарги з доповненням необґрунтованими та безпідставними, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 з доповненням до неї задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

-4-

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №932 від 08.121.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України вбачається, що 08.12.2019 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. ст. 208-211 КПК України, а 09.12.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 10.12.2019 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід - тримання під вартою без визначення розміру застави.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого обставини, на підставі яких він дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірено при розгляді клопотання, заслухано пояснення підозрюваного, його захисника, доводи прокурора та слідчого, а також досліджені матеріали, якими обгрунтовуються доводи клопотання про застосування запобіжного заходу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного,

-5-

експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення , в якому підозрюється .

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахував наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та належним чином мотивував свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.

Урахувавши дані про особу ОСОБА_6 в тому числі й ті, на які послався в апеляційній скарзі захисник, наявність передбачених ст. 177 КПК України підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя підставно задовольнив клопотання слідчого, із наведенням в ухвалі докладних обґрунтувань такого рішення.

Колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу, без визначення розміру застави, що відповідає вимогам ч. 4 ст.183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_6 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, вимоги апеляційних скарг про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, задоволенню не підлягають .

-6-

Рішення слідчого судді відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26.06.1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою».

Колегія суддів вважає, що існують підстави вважати, що звільнення затриманого може призвести до порушення публічного порядку.

Посилання підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника- адвоката ОСОБА_7 на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Харченко проти України» заслуговують на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте слідчим суддею рішення цілком узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог статтей 177, 178, 183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими слідчим суддею, а також з урахуванням ознак суспільного інтересу цього кримінального правопорушення, яке, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.
Наведені в апеляційних скарг підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 доводи на захист підозрюваного ОСОБА_6 були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Доводи апеляційних скарг щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, його міцних соціальних зв`язків, не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого. Відтак зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів.

Наведені в доповненні до апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 доводи на відсутність у ОСОБА_6 умислу на позбавлення життя ОСОБА_9 , що на її думку стверджується поясненнями потерпілого та випискою останнього з медичного закладу, правильність висновку слідчого судді не спростовують. До того ж оцінка доказів наявності умислу у підозрюваного на позбавлення життя потерпілого, на даній стадії досудового розслідування ні слідчим суддею, ні апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому не є слушними в цій частині.

Крім того, необґрунтованими є доводи апеляційних скарг про те, що слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, у порушення вимог ст. 183 КПК України не визначив розмір застави.

Колегія суддів вважає, що приймаючи рішення, слідчий суддя правильно прийняв рішення, не визначивши ОСОБА_6 розмір застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи встановлені судом ризики, дані про особу підозрюваного, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

-7-

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.
Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, і таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 з доповненням до неї залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2019 про обрання щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді