Справа № 183/182/20
№ 1-кп/183/948/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002093, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-24.01.2013 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 187 КК України до позбавлення волі на трок 8 років з конфіскацією майна;

-12.08.2013 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 345 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27.02.2014 року переглянуто вирок від 12.01.2013 року, на підставі ч. ст. 71 КК України частково приєднане невідбуте покарання за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24.01.2013 року, до відбуття 8 років 1 місяць позбавлення волі, з конфіскацією майна;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

в с т а н о в и в:

24 листопада 2019 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 перебував навпроти будинку № 15 по вул.Сучкова в м.Новомосковську Дніпропетровської області, де побачив ОСОБА_5 , який утримував в руці мобільний телефон.

В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 24 листопада 2019 року приблизно о 02 годині 05 хвилини ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов в притул до ОСОБА_5 та наніс йому один удар долонею правої руки в обличчя, після чого з руки останнього вихопив мобільний телефон марки марки «Meizu MX5 32Gb», вартістю 3959,10 гривня, з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Лайф» та «Київстар» вартістю 50 грн. кожна, тим самим відкрито заволодів майном, що належить ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4059,10 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, визнав, обставини вчиненого злочину ним не оспорювалися, від дачі показань в суді обвинувачений відмовився, у скоєному кається.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд кримінального провадження у його відсутність, претензій матеріального та морального характеру не має.

В судовому засіданні учасники кримінального провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, у відповідності до ст.65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше був судимим, не перебуває на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра, психіатра, за місцем фактичного проживання в АДРЕСА_3 характеризується посередньо.

Обставиною, що обтяжує покарання, визнається рецидив злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання визнаються щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування потерпілому завданих збитків.

При цьому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

У відповідності до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, позбавлення волі обвинуваченого на певний термін буде достатнім для його виправлення, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Між тим, з урахуванням характеру скоєного злочину та його наслідків, з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного та реального усвідомлення про наслідки скоєного кримінального правопорушення, з урахуванням наявності двох обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов до переконання, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. 75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступніть тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме договір фінансового кредиту під заставу № 94.87024/0 від 24.11.2019 року та СД диск з камер відеоспостереження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон марки «Meizu MX5 32Gb», - вважати повернутим потерпілому.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 5567-19 у розмірі 314 грн.

Копію вироку вручити обвинуваченому негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів, а обвинуваченим, - протягом цього ж строку з моменту отримання ним копії вироку.

Суддя ОСОБА_1