Справа № 520/5745/13-к
Провадження № 1-кп/947/251/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2020 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши увідкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001674 від 18.03.2013 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полонне Хмельницької області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, зі слів неофіційно працюючої та маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
18.03.2013 року, приблизно о 04.30 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в гостях у будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу таємно викрала два мобільних телефони «Nokia 6300», один мобільний телефон «Nokia 6700», один мобільний телефон «С 6», одну жіночу куртку «AOMANXIL», спричинивши матеріальний збиток ОСОБА_7 на загальну суму 3 800 грн., та ОСОБА_8 на загальну суму 300 грн.
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнала повністю, обставини вчинення злочину викладені в обвинувальному акті підтвердила та пояснила, що вона дійсно 18.03.2013 року, вночі, знаходячись у гостях в будинку, що розташований по АДРЕСА_3 викрала мобільні телефони та жіночу куртку. Після чого викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.
Встановивши, що покази обвинуваченої ОСОБА_6 , які повністю відповідають фактичним обставинам скоєння кримінального правопорушення, вказаним в матеріалах кримінального провадження, з`ясувавши що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин і не оспорює їх, приймаючи до уваги відсутність сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої, роз`яснивши їй, що в цьому випадку вона не зможе оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд, за клопотанням прокурора, на підставі ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження обставин, які не оспорюють сторони, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Аналіз досліджених судом доказів, які суд вважає належними, допустимими, достовірними і в своїй сукупності достатніми для постановлення вироку, дозволяє суду дійти висновку про те, що своїми умисними діями обвинуваченаОСОБА_6 за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоїла злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказане кримінальне правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, обвинувачена ОСОБА_6 вчинила 18.03.2013 року, та відповідно до ст.ст.12 і 49 ч.1 п.3 КПК України, строк давності складає 5 років з дня його вчинення.

Згідно до ухвали від 22.11.2013 року Київського районного суду м. Одеси, обвинувачена ОСОБА_6 була оголошена в розшук і провадження по справі було зупинено, вона з`явилась до суду 14.04.2020 року, у зв`язку з чим 14.04.2020 року провадження по справі було відновлено.

У зв`язку з викладеним, зважаючи, що, відповідно до ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа ухилилась від суду, суд вважає, що строк притягнення обвинуваченої ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не сплив і вона не може бути звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд визнає повне визнання вини, щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також, при призначенні покарання, суд бере до уваги, що обвинувачена ОСОБА_9 , має постійне місце реєстрації та проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, вчинила злочин середньої тяжкості, має на утриманні неповнолітніх дітей.
В зв`язку з викладеним, суд вважає необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченої та попередження нових злочинів, призначити обвинуваченій покарання у вигляді штрафу, так як вважає це покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею кримінальних правопорушень у майбутньому.
Суд вважає, що заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 600 грн. підлягає задоволенню в вказаному обсязі, як доведений матеріалами справи.
Процесуальних витрат згідно зі ст. 124 КПК України немає.
Речові докази вважати повернутими потерпілим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-374, 392, 393, 395 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази один мобільний телефон «Nokia 6300», один мобільний телефон «Nokia 6700», один мобільний телефон «С 6» - вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_7 .
Речовий доказ жіночу куртку «AOMANXIL» - вважати повернутою за належністю потерпілій ОСОБА_8 .
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 в якості матеріальної шкоди 600 (шістьсот) гривень.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Київський районний суд м. Одеси.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1