Справа № 472/587/20
Провадження № 1-кс/472/103/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року смт. Веселинове

Слідчий суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 04.09.2019 року про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області зі скаргою на постанову слідчого Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 04.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000368 від 01.09.2018 року.
Скарга обґрунтована тим, що 31.08.2018 року слідчим Вознесенського ВП ГУНП майором поліції ОСОБА_4 відкрито кримінальне провадження за фактом нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень за ознаками ч. 1 ст. 122 КК України. 04 вересня 2019 року слідчий прийняв постанову про закриття кримінального провадження. Постанову мотивовано тим, що строк досудового розслідування визначений ст. 219 КПК України закінчився.
Вважає, що дана постанова є незаконною, винесеною за невідповідності висновків слідчого, викладених у постанові, фактичним обставинам кримінального провадження, а також за істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що закриття кримінального провадження є одним із способів остаточного вирішення факту, який мав місце в той чи інший час, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, що відсутнє у винесеній постанові слідчого. Так, слідчим не допитані учасники події, яка відбулася на фермі, а не при обставинах, які вказані у Витязі з ЄРДР.
Тому, просить скасувати постанову слідчого СВ Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_4 від 04.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000368 від 01.09.2018 року.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, вказаних в скарзі, зокрема зазначив, що органом досудового розслідування порушено розумні строки кримінального провадження, а процесуальним керівником не організовано належного контролю за дотриманням цих строків, що свідчить про навмисне затягування строків досудового розслідування та небажання органу досудового розслідування і процесуального керівника приймати процесуальне рішення в строки. Тому, вважає постанову незаконною та просить її скасувати.
Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином, надала заяву розгляд справи у її відсутність. так як знаходиться на лікарняному.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином. Про причини неявки прокурор суд не повідомив.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, якщо вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. З огляду на це, суд вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність слідчого та прокурора, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату та місце розгляду скарги.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000368, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
При розгляді скарг на рішення про закриття кримінального провадження слідчий суддя має з`ясувати як дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження, процесуального оформлення такого рішення, так і підстав його закриття, зокрема з`ясувати дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження усіх обставин, які підлягають з`ясуванню. Такий висновок відповідає роз`ясненням, наведеним у пункті 3 Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17.
Так, підстави для закриття кримінального провадження визначені у ст. 284 КПК України.
Зокрема, абзацом 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.
За змістом ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У ч. 2 ст. 9 КПК України закріплено обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У ст. 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, які визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.
Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови (ч. 3 ст. 110 КПК України).
Вимоги до форми та змісту постанови слідчого наведені у ч. 5 ст. 110 КПК України

Так згідно з п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав, та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

З огляду на сутність та підсумковий характер рішення про закриття кримінального провадження в загальній динаміці кримінального процесу, особливе значення набуває забезпечення його своєчасності, законності та обґрунтованості. Адже передчасне прийняття такого рішення стороною обвинувачення не відповідає вимозі проведення ефективного розслідування та завданню поновлення прав особи, що постраждала від злочину. Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях наголошує, що ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вимагає від органів влади проведення ефективного офіційного розслідування, а неодноразове закриття кримінального провадження і його поновлення стосовно заявника слід розглядати як неефективність розслідування та затягування провадження справи. Згідно з мінімальними критеріями ефективності, які ЄСПЛ визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю («Мута проти України»). Ретельність розслідування означає, що органи влади завжди повинні намагатися добросовісно з`ясувати, що трапилося й не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Під час досудового слідства національні органи влади не повинні приймати безпідставні рішення про закриття справи або зупинення досудового слідства, оскільки це може призвести, в тому числі, до закінчення строку давності, без вжиття необхідних заходів та зробити неможливим подальше провадження.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що слідчим при закритті кримінального провадження вказаних вище вимог у повному обсязі дотримано не було.
Хоча закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, і є обов`язком слідчого або прокурора, але це не свідчить про те, що у рішенні про закриття кримінального провадження з цієї підстави повинні бути відображені лише обставини, пов`язані із перебігом строку досудового розслідування.
З урахуванням наведених правових норм таке рішення повинно містити також аналіз слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які були проведені протягом строку досудового розслідування, та на яких ґрунтується висновок про відсутність підстав для повідомлення будь-якій особі про підозру.
Натомість оскаржувана постанова не містить посилання на проведення у межах кримінального провадження слідчих дій, аналізу проведених дій та їх прив`язки до тих чи інших обставин, на встановлення яких вони були направлені з урахуванням кримінального правопорушення, щодо якого здійснювалося досудове розслідування.
Відповідно до вказівок начальника Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 слідчому СВ Веселинівського ВП ОСОБА_4 доручено виконати наступне:
1)Приступити до розслідування провадження з відображенням вказаної дії в ЄРДР;
2)Допитати по суті провадження осіб, на яких вказує потерпілий, щодо обставин отримання тілесних ушкоджень останнім, зникнення телефону та грошових коштів;
3)З врахуванням висновку судово- медичного експерта ОСОБА_6 щодо отримання потерпілим тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості вирішити питання про зміну кваліфікації злочину;
4)З врахуванням отриманих даних в ході допитів осіб, на яких вказує потерпілий, вирішити питання про внесення до ЄРДР відомостей за фактом крадіжки його майна;
5)У випадку не встановлення місця знаходження телефону потерпілого ініціювати проведення відповідних негласних слідчих (розшукових) дій;
6)Виконати інші слідчі дії та закінчити досудове розслідування у провадженні у найкоротший строк.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході проведення досудового розслідування слідчим ОСОБА_4 не дано юридичної оцінки, не прийнято рішення з приводу усіх викладених у заяві ОСОБА_3 відомостей про вчинення кримінального правопорушення, зокрема, щодо зникнення мобільного телефону, та не виконано вказівки прокурора ОСОБА_5 , в тому числі і про допит всіх осіб на яких вказує потерпілий ОСОБА_3 , або не зазначено обґрунтованої причини невиконання вказівок прокурора.
Отже, вимоги ст.ст. 219, 284 КПК України обумовлені необхідністю додержання під час досудового розслідування розумних строків проведення процесуальних дій, а не з метою надання органу досудового розслідування можливості формального закриття кримінальних проваджень та зняття з держави обов`язку розслідувати злочини.
У постанові від 04.09.2019 року слідчий зазначив лише, що в даному кримінальному провадженні жодній особі оголошено про підозру не було й закінчилися строки досудового розслідування, передбачені ч.1 ст. 219 КПК України.
Однак при цьому слідчий не врахував положень ч.2 ст. 219 КПК України, згідно з якими строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої ст. 219 КПК України, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого на строк, встановлений пунктами 1-3 ч.2 ст. 219 цього Кодексу.
Проте, згідно матеріалів кримінального провадження №0000368, з клопотанням про продовження строку досудового розслідування слідчий у передбаченому законом порядку не звертався.
Наведене дає підстави для висновку, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято без проведення повного, неупередженого та ефективного досудового розслідування, за формальними ознаками, що суперечить засадам кримінального процесуального законодавства.
Отже, слідчий суддя не може погодитися із доводами слідчого СВ про обґрунтованість постанови та забезпечення проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування.
За наведених обставин слідчий суддя погоджується із доводами заявника, що стосуються необґрунтованості прийнятого слідчим рішення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення слідчого або прокурора слідчий суддя може постановити ухвалу про скасування такого рішення.

З викладених вище підстав скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 04.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000368 від 01.09.2018 року слід задовольнити в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 305, 306, 307, 371, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 04.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000368 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2018 року - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 04.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000368 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1