ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1701/20 Справа № 184/557/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року відносно ОСОБА_7 , -
В с т а н о в и л а:
цією ухвалою задоволено подання начальника ДУ Покровський виправний центр (№ 79) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженої
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, до засудження не працюючої, до засудження мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, останній раз:
- 30.06.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч. 2, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.09.2016 року вирок від 30.06.2016 року залишено без змін. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.04.2016 року по 13.09.2016 року включно, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.08.2018 року замінено невідбуту частину строку покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі на 02 роки 03 місяці 25 днів згідно ст. 82 КК України,
та постановлено умовно-достроково звільнити її від відбування покарання звільнити у виді обмеження волі на не відбутий строк 06 місяців та 18 днів.
Приймаючи таке рішення суд послався на те, що засуджена ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення та перевиховання, оскільки характеризується позитивно, має одне заохочення, стягнень не має, у вчиненому злочині щиро розкаялась, що свідчить про готовність засудженої до самоконтролю та правослухняної поведінки, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання начальника ДУ «Покровський виправний центр № 79» відносно засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання.
Вважає, що вказана ухвала суду підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам.
Зазначає, що засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 5 років позбавлення волі за вчинення корисливого тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Під час судового розгляду справи та постановлення Орджонікідзевським районним судом м. Харкова вироку відносно ОСОБА_7 , остання в судовому засіданні вину у висунутому обвинуваченні визнала частково, зазначаючи про те, що не відкрито викрала майно потерпілого, а шахрайським шляхом. З цих же підстав, вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.06.2016 року відносно ОСОБА_7 переглядався апеляційною інстанцією за апеляційною скаргою засудженої, проте ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.09.2016 року залишений без змін.
Прокурор вважає, що під час розгляду судом подання про можливість умовно-дострокового звільнення, ОСОБА_7 показала, що вину визнала та у вчиненому злочині розкаялась. Однак, вказане твердження засудженої необхідно оцінювати критично, оскільки до вказаного переконання, остання прийшла лише під час відбуття покарання та є зацікавленою особою в позитивному вирішенні питання її умовно-дострокового звільнення.
Прокурор зазначає, що засуджена та адміністрація установи посилались на наявність 2 заохочень за весь період відбуття покарання, що підтверджує її зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. При цьому, слід зазначити, що 1 заохочення (подяка від 30.06.2018 року) засуджена ОСОБА_7 отримала за попереднім місцем відбуття покарання, а саме в Державній установі «Надержинщинська виправна колонія № 65» і вказане заохочення не пов`язане з сумлінним ставленням до праці, а надано за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Крім того, вказане заохочення було враховано Полтавським районним судом Полтавської області, яким ухвалою від 02.08.2018 року до засудженої застосовано положення ст. 82 КК України та замінено невідбуту частину покарання у виді 2 років 3 місяців 25 днів позбавлення волі на обмеження волі. Відбуваючи з 04.09.2018 року покарання в ДУ ПВЦ № 79, засуджена ОСОБА_7 лише 1 раз заохочена адміністрацією установи (подяка від 19.08.2019 року), що не достатньо для твердого переконання про виправлення засудженої.
На апеляційну скаргу прокурора засуджена ОСОБА_7 подала заперечення, в яких просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.
Засуджена вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими та не відповідають дослідженим судом матеріалам справи та висновкам суду.
Також ОСОБА_7 зазначає, що вона має невиліковні хвороби Вірус-В-20, та гепатит С, які стрімко прогресують.
На думку засудженої, вказана ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не має.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, засуджену, яка просила апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без змін, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Суд першої інстанції розглядаючи подання ДУ Покровський виправний центр (№ 79) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, належним чином не врахував загальну характеристику засудженої за весь період відбуття покарання, яка є нестабільною.
Так, ОСОБА_7 засуджено 30.06.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч. 2, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.09.2016 року вирок від 30.06.2016 року залишено без змін. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.04.2016 року по 13.09.2016 року включно, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.08.2018 року замінено невідбуту частину строку покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі на 02 роки 03 місяці 25 днів згідно ст. 82 КК України.
Початок строку відбування покарання: 21 квітня 2016 року.
Кінець строку відбування покарання: 27 жовтня 2020 року.
Згідно характеристики ДУ Покровський виправний центр (№ 79), засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання з 21.04.2016 року. Під час перебування в ДУ Харківська установа виконання покарань (№ 27), характеризувалась посередньо, заохочень та стягнень не мала. До ДУ Покровський виправний центр (№ 79) прибула 04.09.2018 року із ДУ Надержинщинська виправна колонія (№ 65), де характеризувалась позитивно, мала одне заохочення, стягнень не мала.
По прибуттю до ДУ Покровський виправний центр (№ 79) була працевлаштована до майстерні установи, швачкою. На даний час працевлаштована до господарського обслуговування, старшою днювальною відділення № 2 соціально-психологічної служби. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, мас одне заохочення, стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, входить до ради колективу засуджених відділення та установи.
Враховуючи викладене, дані про особу засудженої, яка в період з 2002 по 2016 роки неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів пов`язаних з таємним викрадення чужого майна, розбою, шахрайства, грабежу та злочинів пов`язаних з незаконним оборотом наркотичних засобів. ОСОБА_7 має 6 непогашених судимостей. В місцях позбавлення волі засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання втретє, та будучи особою, до якої вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення (ст. 81 КК України) на 08 місяців 14 днів згідно ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.04.2007 року, відповідних висновків для себе не зробила та продовжила вчиняти корисливі злочини, пов`язані з незаконним заволодінням чужого майна, а тому колегія суддів вважає, що вказані обставини свідчать про те, що засуджена систематично притягуючись до кримінальної відповідальності висновків про неможливість вчинення кримінальних правопорушень не зробила та в шосте була засуджена до покарання пов`язаного з позбавленням волі.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт працевлаштування та наявність одного заохочення не свідчить про її виправлення, готовність до самоконтролю та правослухняної поведінки.
Посилання засудженої ОСОБА_7 в запереченнях на апеляційну скаргу про те, що вона має невиліковні хвороби Вірус-В-20 та гепатит «С», колегія суддів вважає такими, що не є підставою для її умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання є передчасними та не відповідають обставинам провадження, даним про особу і поведінку засудженої за весь період відбування покарання.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла до висновку, що засуджена ОСОБА_7 не довела свого виправлення, що виключає можливість її умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, з постановленням нової на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, якою слід відмовити в задоволенні подання начальника ДУ Покровський виправний центр (№ 79) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженої ОСОБА_7 .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , - задовольнити.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року відносно ОСОБА_7 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника ДУ Покровський виправний центр (№ 79) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженої ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4