печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження, за клопотанням представника компанії «Tarinne Group S.A.» - адвоката ОСОБА_3 , про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні №0000036,

В С Т А Н О В И В :
09.06.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, яке передано слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня.

Клопотання мотивовано тим, що у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування порушуються права та законні інтереси компанії «Tarinne Group S.A.», які знаходять свій прояв у неефективності досудового розслідування, нерозгляді скарги на недотримання розумних строків, поданої в порядку ст. 308 КПК України, накладенні арешту на банківські рахунки підприємства, та неможливості повернути вказані кошти після скасування арешту майна, що викликає загрозу їх втрати компанією.

У вимогах даного клопотання заявник просить суд встановити строк 1 (один) місяць для завершення досудового розслідування та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ч.2 ст.283 КПК України прокурорам Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні №0000036, а також одночасно вирішити питання, щодо скасування арешту грошових коштів компанії «Tarinne Group S.A.», які зберігаються у АО «ABLV Bank».

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду скарги заявник повідомлений належним чином. До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , в якій останній просить розглянути клопотання за його відсутності, та задовольнити з наведених в ньому підстав.

Представник Офісу Генерального прокурора в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. До суду надійшла заява прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , в якій останній просить розглянути клопотання за його відсутності, та відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000036 від 04.01.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.209 КК України.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Системний аналіз норм кримінального процесуального законодавства України дає підстави вважати, що засада розумних строків у кримінальному провадженні має на меті встановити межу невизначеності підозри і обвинувачення та гарантувати право обвинуваченого від необґрунтованого і надмірного затягування кримінального провадження. Для цього КПК встановлені процесуальні строки - проміжки часу, в межах яких учасники кримінального провадження мають право або зобов`язані вчинити процесуальні дії чи ухвалити процесуальні рішення. Розумними прийнято вважати строки, що є об`єктивно необхідними для вчинення процесуальних дій та ухвалення відповідних рішень. Такі дії і рішення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного для них КПК України.

В контексті кримінального провадження Європейський суд з прав людини встановив, що період розумного строку розпочинається з моменту "вручення індивіду компетентним органом офіційного повідомлення про обвинувачення його у вчиненні кримінального злочину" (судові рішення у справі «Дьюєр проти Бельгії», 1980 р.; у справі «Єкле проти Німеччини», 1982 р.) і завершується остаточним вирішенням справи, включаючи апеляцію і касацію (судове рішення у справі «Девер проти Бельгії», 1980 р.)

Частина 3 ст. 28 КПК України перераховує критерії, які дають можливість визначити розумність строку провадження щодо кожної конкретної справи про вчинення кримінального правопорушення. Ці критерії, власне, вироблені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини та підтверджені рішеннями Конституційного Суду України та вітчизняною судовою практикою.

У своєму рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 Конституційний Суд України відзначив, що «поняття розумний строк досудового слідства є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину». Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності.

Згідно з п. 116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 року у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватись у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів».

Виходячи із норм чинного національного законодавства та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, час, який враховується для визначення розумності строків, починається з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. З цього моменту згідно зі ст.219 КПК України (до редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) починається і відлік строків досудового розслідування, персоніфікується кримінальне провадження - з`являється підозрюваний (ст. 42 КПК України)

Статтею 219 КПК України встановлюються рамки в межах яких повинно бути здійснено досудове розслідування кримінального провадження, а саме - протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Вказаний строк може бути продовженим до дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Таким чином, в разі якщо у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, то КПК України не встановлено граничних строків для досудового розслідування такого кримінального провадження.

Окрім того, як прямо передбачено ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, а слідчий суддя лише в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції.

Відповідно до ч. 4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Крім того, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, та на свій розсуд визначає об`єм доказів, якій необхідно зібрати у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: зокрема, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом;- повідомляти особі про підозру.

Як зазначає заявник, кримінальне провадження №0000036, у якому останній бажає вирішити питання розумності строків, перебуває на стадії досудового розслідування, яке здійснюється Головним слідчим управлінням Національної поліції України.

В силу положень ст.ст. 22, 26 КПК України, вказані при зверненні зі клопотанням обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій, адже ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід зазначити, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

При дослідженні слідчим суддею матеріалів клопотання вставлено, що доказів в його обґрунтування не надано, оскільки сторона заявника при зверненні до суду не довела обставин, на які посилається у своєму клопотанні, адже не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами факт порушення кримінальним провадженням законних прав та інтересів заявника.

Слідчий суддя приходить до такого висновку виходячи з того, що на даний момент, відповідно до тексту клопотання та долучених до нього матеріалів, ті обмеження, які були встановлені щодо заявника у кримінальному провадженні, припинили своє існування, адже арешт, накладений на майно компанії «Tarinne Group S.A.» є скасованим. Так само заявником жодним чином не підтверджено і наявність подальшого обмеження користування і розпорядження арештованими рахунками, оскільки твердження про відповідь на адвокатський запит з Генеральної прокуратури Латвійської республіки від 27.11.2019 року про «відсутність компетенції на вжиття будь-яких заходів та надання інформації про «Tarinne Group S.A.» не знайшли свого документального підтвердження під час судового розгляду, тобто є недоведеними.

В силу принципу диспозитивності, змагальності та рівності сторін у кримінальному провадженні, учасниками судового розгляду не обґрунтовано належними, допустимими та достатніми доказами відсутність, на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, рішення прокурора вищого рівня за результатами розгляду скарги на недотримання розумних строків, та ненадання вказівок процесуальним керівникам у кримінальному провадженні №0000036.

З огляду на це, слідчий суддя не вправі у запропонований заявником спосіб зобов`язати орган досудового розслідування вчинити процесуальні дії необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000036, оскільки зазначене питання орган досудового розслідування вирішує на власний розсуд шляхом оцінки фактичних обставин кримінального провадження, зібраних доказів і співставлення їх з положеннями Закону, а слідчий суддя, відповідно до ст.28 КПК України, наділений не обов`язком, а правом встановлення здійснення кримінального провадження у більш короткі строки, ніж ті, що встановлені Кодексом, і це право застосовується на підставі повного, всебічного та неупередженого дослідження та оцінки всіх наданих для вирішення винесеного на його розгляд питання доказів, які сторони провадження вважають достатніми для доведення своєї позиції в силу приписів ч.1 ст.22 КПК України.

Таким чином, судовим розглядом не встановлено об`єктивних даних та правових підстав, які б слугували підставою для реагування слідчим суддею шляхом обмеження строків для здійснення окремої процесуальної дії та строків здійснення досудового розслідування відповідно до ч.6 ст.28 КПК України, а відтак приходить до висновку, що в задоволенні клопотання заявника слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 1-40, 219, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання представника компанії «Tarinne Group S.A.» - адвоката ОСОБА_3 , про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні №0000036 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1