Провадження № 11-кп/824/570/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора міста Києва ОСОБА_11 та заступника керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_12 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 20.04.2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 2 (два) роки.
Згідно ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_13 29.11.2016, приблизно о 21 годині 00 хвилин, знаходячись в приміщенні магазину «Продукти-832», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Центральна, 13-Д, вирішив таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «АТБ-маркет». Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ОСОБА_13 , продовжуючи знаходитись в приміщенні торгівельного залу вказаного магазину, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, шляхом вільного доступу, взяв з торгових полиць, після чого, з метою подальшого таємного викрадення, сховав в рюкзак, який тримав при собі та в кишеню куртки, в яку був одягнутий, чуже майно, яке належить ТОВ «АТБ-маркет», а саме: шоколадно-горіхову пасту «Nutella», вагою 200 г, 1 банку, вартістю 49 грн. 42 коп. (без ПДВ); шоколадно-горіхову пасту «Nutella», вагою 350 г, 1 банку, вартістю 67 грн. 46 коп. (без ПДВ); касети змінні для гоління 2 шт. «Gillette Fusion», 1 упаковка, вартістю 188 грн. 75 коп. (без ПДВ), а всього майна на загальну суму 305 гривень 63 копійки (без ПДВ).

В подальшому, тримаючи при собі викрадене майно, ОСОБА_13 , приблизно о 21 годині 08 хвилин, в цей же день пройшов повз касу №3 магазину та не розрахувавшись за товар, який приховував у себе в рюкзаку та в кишені куртки, направився з приміщення магазину до виходу, однак за лінією кас був зупинений працівником охорони магазину «Продукти-832» ОСОБА_14 .
Проте, ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що був викритим, та те, що його дії вже носять відкритий характер для охоронця, продовжив власний злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, та з метою відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я ОСОБА_14 , почав штовхати його руками в тулуб, після чого втік з місця вчинення злочину разом з майном, яке належить ТОВ «АТБ-маркет».
Крім того, ОСОБА_13 , 11.02.2017 приблизно о 05 годині 00 хвилин, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), знаходячись біля будинку 14-Б по вул. А. Ахматової в м. Києві, побачили раніше невідомого їм ОСОБА_15 , який рухався по вулиці. В цей час ОСОБА_13 та невстановлена слідством особа вирішили вчинити відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_15 , поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб та вчинене повторно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 знаходячись за вищевказаною адресою разом з невстановленою досудовим розслідуванням слідством особою наблизились до ОСОБА_15 , та в цей час ОСОБА_13 наніс удар рукою в область голови ОСОБА_15 , в результаті чого останній впав на землю. Після того, ОСОБА_13 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з метою подолання волі до опору ОСОБА_15 нанесли декілька ударів ногами в область спини та живота потерпілого, в результаті чого спричинили тому фізичний біль.
Користуючись тим, що ОСОБА_15 лежить на землі та не може чинити опір злочинним діям, ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою відкритого викрадення чужого майна, відібрав у ОСОБА_15 належне останньому майно, а саме: гроші в сумі 50 гривень, мобільний телефоном марки «Meizu M2 16 GB Gray» IMEI НОМЕР_1 , вартістю 2 749 гривень, з сім-карткою мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_2 , вартістю 28 гривень, а всього майна на загальну суму 2 827 гривень та з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_13 , 18.04.2017 приблизно о 02 годині 15 хвилин, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження) знаходячись біля будинку 4 по вул. А. Ахматової в м. Києві побачили раніше невідомого їм ОСОБА_16 , який рухався по вулиці. В цей час ОСОБА_13 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, вирішили вчинити відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб та вчинене повторно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 18.04.2017 року приблизно о 02 годині 15 хвилин знаходячись за вищевказаною адресою разом з невстановленою слідством особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, наблизились до ОСОБА_16 , та в цей час ОСОБА_13 та невстановлена слідством особа руками штовхнули в спину ОСОБА_16 , в результаті чого останній впав на землю. Після того, ОСОБА_13 та невстановлена слідством особа, з метою подолання волі до опору, нанесли декілька ударів ногами в область голови та тулубу потерпілого, в результаті чого спричинили тому фізичний біль, тим самим подолали волю до опору останнього.
Користуючись тим, що ОСОБА_16 лежить на землі та не може чинити опір злочинним діям, ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленою слідством особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, з метою відкритого викрадення чужого майна, обшукавши, відібрали у ОСОБА_16 належне останньому майно, а саме: гроші в сумі 500 гривень, мобільний телефон марки «Sony Xperia M4» IMEI НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартістю 3 737 гривень, навушники білого кольору «Apple», вартістю 937 гривень, рюкзак марки «Staff», вартістю 381 гривню, флеш-накопичувач «TDK», вартістю 246 гривень, шкіряний гаманець чорного кольору «MD», вартістю 359 гривень, годинник «Pebble», вартістю 1091 гривню, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_16 , студентський квиток, платіжні картки «ПриватБанк» та «Укрсоцбанк», які для потерпілого матеріального цінності не становлять, а всього майна на загальну суму 7 251 гривню та з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_13 18.04.2017 року приблизно о 02 годині 50 хвилин, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, знаходячись біля будинку 35-Б по вул. А. Ахматової в м. Києві побачили раніше невідомого їм ОСОБА_17 , який рухався по вулиці. В цей час ОСОБА_13 та невстановлені слідством особи, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, вирішили вчинити відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та вчиненого повторно, ОСОБА_13 18.04.2017 приблизно о 02 годині 50 хвилин знаходячись за вищевказаною адресою разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами наблизились до ОСОБА_17 , та в цей час ОСОБА_13 наніс два удари руками в область голови останнього, в результаті чого спричинив тому фізичний біль, тим самим подолав волю до опору останнього.
Користуючись тим, що ОСОБА_17 не може чинити опір злочинним діям, ОСОБА_13 разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, обшукавши, відібрали у потерпілого належне останньому майно, а саме: мобільний телефон марки «Meizu MX5» IMEI НОМЕР_5 , вартістю 4 670 гривень, з сім-карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 24 гривні, з сім-карткою мобільного оператора «МТС Україна», вартістю 47 гривень, навушники марки «Apple», вартістю 828 гривень, гроші в сумі 80 гривень, платіжну картку ПАТ КБ «Приватбанк», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, на рахунку якої було 2 гривні 36 копійок, пачку цигарок «Parliament Silver», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, а всього майна на загальну суму 5 651 гривню 36 копійок та з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_13 , 04.05.2017 приблизно о 01 годині 00 хвилин, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження), знаходячись біля будинку 14 по проспекту Бажана в м. Києві побачили раніше невідомого їм ОСОБА_18 , який рухався по вулиці. В цей час ОСОБА_13 та невстановлена досудовим розслідуванням особа вирішили вчинити відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб та вчинене повторно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 04.05.2017 приблизно о 01 годині 00 хвилин знаходячись за вищевказаною адресою разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження) наблизились до ОСОБА_18 та нанесли удари руками в область голови та тулуба, в результаті чого останній впав на землю. Після того, ОСОБА_13 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, з метою подолання волі до опору ОСОБА_18 нанесли декілька ударів ногами в область спини, тулуба та обличчя потерпілого, в результаті чого спричинили тому фізичний біль, тим самим подолали волю до опору останнього.
Користуючись тим, що ОСОБА_18 не може чинити опір злочинним діям, ОСОБА_13 відібрав належне останньому майно, а саме: гроші в сумі 100 гривень, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4» IMEI НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , вартістю 4 976 гривень, з сім-карткою «МТС Україна» НОМЕР_8 , вартістю 24 гривні, та навушники «Xiaomi», вартістю 900 гривень, а всього майна на загальну суму 6000 гривень та з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_13 06.05.2017 року приблизно о 00 годині 20 хвилин перебуваючи на перетині вулиць Лісової, Світлої та Леніна в м. Києві разом з ОСОБА_19 в салоні автомобіля марки «ЗАЗ-Daewoo», д.н.з. НОМЕР_9 , за кермом якого був ОСОБА_8 , вирішили вчинити напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою між собою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , 06.05.2017 приблизно о 00 годин 20 хвилин продовжуючи знаходитись в салоні вказаного автомобіля марки «ЗАЗ-Daewoo», для досягнення власної злочинної мети, розподілили між собою злочинні ролі, відповідно до яких ОСОБА_8 мав знаходитись в автомобілі за кермом та чекати ОСОБА_19 та ОСОБА_13 , поки останні мали здійснити розбій, після чого на зазначеному транспортному засобі зникнути з місця вчинення злочину.
При цьому, розподіливши між собою злочинні ролі, ОСОБА_8 залишився чекати в автомобілі, а ОСОБА_19 та ОСОБА_13 направились за ОСОБА_20 , який рухався по вулиці Лісовій в м. Києві. Наблизившись до потерпілого біля будинку 8 по вул. Лісовій в м. Києві, ОСОБА_13 наніс удар рукою в область голови ОСОБА_20 , від чого той впав на землю. Після чого, ОСОБА_19 , за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_13 відтягнули на узбіччя дороги ОСОБА_20 , чим спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді: синців - в проекції правого тім`яного бугра - 1, на задньо-зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу з переходом у верхню третину передпліччя -1, які утворились за рахунок ударів під кутами, наближеними до прямих, та садно - на фоні вищезазначеного синця - на задньо-зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу з переходом у верхню третину передпліччя, що утворилось за рахунок ковзання, тертя або удару під кутом, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Подолавши тим самим волю до опору потерпілого, ОСОБА_19 та ОСОБА_13 вдвох відібрали належне ОСОБА_20 майно, яке той тримав при собі, а саме: навушники марки «Marshall» вартістю 2 500 гривень, плеєр марки «Ipod touch 32 GB White Model A1367 serial # CCQGF0CWDNQY», вартістю 1 500 гривень, мобільний телефон марки «HTC One» IMEI НОМЕР_10 , вартістю 4655 гривень, в чорному чохлі, вартістю 196 гривень, з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_11 , вартістю 22 гривні, годинник марки «Fossil», вартістю 3901 гривню, рюкзак тканевий марки «Cropp», вартістю 500 гривень, планшет марки «iPAD 2 Wi-fi 32 GB Black» DLXGW9S3DFHY, вартістю 3 000 гривень, гаманець шкіряний коричневого кольору, вартістю 300 гривень, з грошовими коштами в сумі 180 гривень, чохол чорного кольору від окулярів, вартістю 200 гривень, коричневий шкіряний чохол для окулярів, вартістю 209 гривень, сонцезахисні окуляри «Ray Ban», вартістю 3002 гривні, книгу з обкладинкою білого кольору «Шлях Virgin», вартістю 500 гривень, дисконтні картки, банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк», чорний блокнот, синій блокнот, залікову книжку, пачку презервативів «Durex», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, а всього майна на загальну суму 20 665 гривень.
Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_19 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , застосував заздалегідь заготовлений балон «Терен», з якого розпилив в обличчя ОСОБА_20 рідину зі сполукою - морфолід пеларгонової кислоти, який є речовиною сльозоточивої та дратівної дії, яка викликала біль на обличчі останнього, після чого ОСОБА_13 обхопив ззаду та придушив руками шию ОСОБА_20 , від чого потерпілий втратив свідомість.
Після чого, ОСОБА_13 разом ОСОБА_19 направились до автомобіля марки «ЗАЗ-Daewoo», д.н.з. НОМЕР_9 , за кермом якого чекав ОСОБА_8 , та з місця вчинення злочину на даному транспортному засобі зникли розпорядившись майном на власний розсуд.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції заступник керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінальних правопорушень та правильності правової кваліфікації дій обвинувачених, просить вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_19 та ОСОБА_8 покарання, ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_19 покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна, ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна, в решті вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у необґрунтованому застосуванні положень ст.ст. 69, 75 КК України. Зокрема прокурор зазначає, що призначаючи обвинуваченим покарання суд першої інстанції не повною мірою взяв до уваги особи обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , а також безпідставно визнав активне сприяння розкриттю злочинів обставиною, що пом`якшує покарання.

В свою чергу, не погоджуючись з вироком суду першої інстанції заступник прокурора м. Києва ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінальних правопорушень та правильності правової кваліфікації дій обвинувачених, просить вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_19 та ОСОБА_8 покарання, а вирок щодо ОСОБА_13 скасувати в частині кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_19 та ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а ОСОБА_13 визнати винним за ч.2 ст.186 КК України у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб. На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) ОСОБА_13 у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги в частині вироку щодо ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у необґрунтованому застосуванні положень ст.ст. 69, 75 КК України. Зокрема прокурор зазначає, що призначаючи обвинуваченим покарання суд першої інстанції не повною мірою взяв до уваги особи обвинувачених ОСОБА_19 і ОСОБА_8 та ступінь тяжкості вчиненого злочину. Апеляційну скаргу в частині вироку щодо ОСОБА_13 прокурор обґрунтовує неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також незастосуванням закону, який підлягає застосуванню. Зокрема посилається на те, що визнаючи ОСОБА_13 винуватим за ч.2 ст.186 КК України, суд не вказав кваліфікуючі ознаки повторність та попередня змова групою осіб.

Вироком Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року апеляційні скарги заступника прокурора м. Києва ОСОБА_11 і заступника керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_12 задоволено частково. Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 20.04.2018 року щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 скасовано в частині звільнення ОСОБА_19 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Призначено ОСОБА_19 за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна. Змінено вирок Дарницького районного суду м. Києва від 20.04.2018 року в частині формулювання обвинувачення ОСОБА_13 за ч.2 ст.186 КК України, доповнивши його кваліфікуючими ознаками вчинення злочину повторно та за попередньою змовою групою осіб. Кваліфіковано дії ОСОБА_13 за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб. Зараховано ОСОБА_13 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 06.05.2017 року по 11.04.2019 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі. В решті вирок Дарницького районного суду м. Києва від 20.04.2018 року щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 залишено без зміни.
Постановою Верховного Суду колегії суддів Касаційного кримінального суду від 20 серпня 2019 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_22 залишено без задоволення. Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_23 задовольнити частково. Вирок Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вирок Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року щодо ОСОБА_19 залишено без змін.
З урахуванням наведеного, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_19 в апеляційному порядку не оскаржується та не переглядається.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення прокурора, який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити,
пояснення захисника ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження,
пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який також заперечував про задоволення апеляційних скарг, просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції розглянув справу в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши обсяг доказів, які підлягають дослідженню щодо вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України допитом обвинуваченого та дослідженням відомостей щодо особи обвинуваченого.
За змістом ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції.
З аналізу ст.349 КПК України можна виділити такі умови для проведення судового розгляду: 1) відсутність заперечень учасників судового розгляду на проведення судового розгляджу саме в такому порядку; 2) погодження сторін із фактичними обставинами справи; 3) добровільність та істинність їхніх позицій та переконаність суду в правильності розуміння сторонами обставин, що не оспорюють ся; 4) позбавлення права на апеляційне оскарження.
Відсутність заперечень розуміється як погодження сторін судового розгляду із недоцільністю дослідження доказів у провадженні через те, що ніхто не оспорює ці факти. Визнання фактичних обставин істинними означає сприйняття їх такими, що відповідають реальній дійсності й достатніми для доведення винуватості обвинуваченого. Суд зобов`язаний перевірити позиції сторін, а також розтлумачити наслідки застосування такого порядку дослідження доказів. Визнання зазначених вище передбачає їх реальне, а не формальне визнання, при яких обвинувачений дає показання, які у повному обсязі відповідають висунутому обвинуваченню. Ці умови є обов`язковими, їх недотримання робить проведення розгляду провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України незаконним.
Дані вимоги закону судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 дотримані не були.
Зокрема, як з журналу судового засідання, так із технічної фіксації судового розгляду вбачається, що після проголошення прокурором обвинувального акта, головуючим встановлена особа обвинуваченого, роз`яснено йому суть пред`явленого обвинувачення та з`ясовано чи зрозуміло воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати суду показання, на що обвинувачений повідомив, що обвинувачення зрозуміло, вину він визнає в повному обсязі та згоден давати суду показання.
Після з`ясування такої позиції обвинуваченого ОСОБА_8 , судом, відповідно до вимог ст.349 КПК України поставлено на обговорення учасників провадження питання щодо визначення обсягу доказів, що підлягають доказуванню та порядку їх дослідження. Прокурор, висловлюючи свою думку з даного приводу, пославшись на те, що оскільки обвинувачений заявив про те, що йому зрозуміло обвинувачення, тому вину він визнає в повному обсязі.
При з`ясуванні думки з даного приводу обвинуваченого, останній заявив, що не заперечує проти запропонованого прокурором порядку дослідження доказів.
Однак, при наданні пояснень обвинуваченим судом першої інстанції не було з`ясовано чи правильно обвинувачений розуміє фактичні обставини пред`явленого йому обвинувачення. Так, обвинувачений пояснив, що він в той день, на своєму автомобілі зустрівся з ОСОБА_19 та ОСОБА_13 , висадив їх за місцем яке вони йому зазначили, а сам повіз ще одного пасажира в інше місце. Потім він повернувся за ОСОБА_19 та ОСОБА_13 . Останні показали якісь речі, ОСОБА_8 з даних речей собі нічого не брав. За змістом показань обвинуваченого у суді першої інстанції вбачається, що він фактично не визнавав вину у вчиненні злочину в об`ємі пред`явленого обвинувачення, зокрема в частині наявності у його діях як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони інкримінованого йому злочину.
В суді апеляційної інстанції ці обставини обвинувачений ОСОБА_8 підтримав, пояснивши, що йому не було відомо про те, що обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_19 в той день мали намір вчинити злочин, з ним будь-якої домовленості з цього приводу не було, будь-які викрадені речі обвинуваченими ОСОБА_19 та ОСОБА_13 , ОСОБА_8 не передавались. Він лише за їх проханням відвіз ОСОБА_19 та ОСОБА_13 за вказаним ними місцем та потім їх забрав.
За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для судового розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Провівши судовий розгляду зазначеному вище порядку суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону. На переконання колегії суддів, вказані порушення кримінального процесуального закону є істотними, які призвели до ухвалення незаконного та несправедливого рішення, що, у відповідності до ст.409 КПК України, є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими. Застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Тому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при новому судовому розгляді кримінального провадження, суд першої інстанції має належно перевірити всі доводи, зазначені в апеляційних скаргах та недолік зазначений в даній ухвалі апеляційного суду, усунути його та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора міста Києва ОСОБА_11 - задовольнити частково.
Апеляційну скаргу заступника керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_12 - задовольнити частково.
Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати.
Призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4