КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/1796/2020 Головуючий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2020 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2020,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2020 відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 від 23.01.2020 про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0000683.
Таке рішення суд мотивував тим, що постанова слідчого Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 від 23.01.2020 про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0000683 не підлягає оскарженню згідно ст. 303 КПК України, так як відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 303 КПК України вказане рішення слідчого підлягає оскарженню у випадку, якщо існує не скасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалось з дотриманням вимог щодо підсудності.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2020 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що такий висновок суду першої інстанції суперечить, нормам ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини ст. 220, ст. 303 КПК України, приписам Ухвали у даному кримінальному провадженні того ж самого Шевченківського районного суду м. Києва від 27.12.2019 року у справі 761/48212/19, якою встановлено обов`язок слідчого розглянути в порядку ст. 220 КПК України по суті клопотання, поданого адвокатом ОСОБА_6 , який діє в інтересах та на захист ОСОБА_7 як особи, права і законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.12.2019 скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у не розгляді клопотання про закриття кримінального провадження № 0000683 від 21.05.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 426-1 КК України, задоволено, зобов`язано слідчого розглянути клопотання захисника від 10.12.2019 вих. № 19-477-0812 про закриття кримінального провадження № 0000683 від 21.05.2019.
Слідчий третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 постановою від 23.01.2019 відмовила у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 від 10.12.2019 вих. № 19-477-0812 про закриття кримінального провадження № 0000683 від 21.05.2019, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 не має статусу захисника, представника потерпілого, законного представника, представника юридичної особи, представника іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
12.02.2020 захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 від 23.01.2020 про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0000683.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2020 відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 від 23.01.2020 про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0000683 у зв`язку із тим, що зазначене рішення слідчого не підлягає оскарженню згідно ст. 303 КПК України.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погодитися не може.
Суд першої інстанції, постановляючи своє рішення від 13.02.2020 року, керувався ст.ст. 303, 304, 307 КПК України, однак у даному випадку суд формально підійшов до вирішення питання, не дотримався у повній мірі загальних засад кримінального провадження, залишивши поза увагою рішення касаційного суду та рішення Європейського Суду з прав людини.
Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Частиною 2 статті 21 КПК України визначено, що вирок та ухвала, що набрала законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Частиною 1 статті 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дії чи бездіяльності суду слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, "право на суд", одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; накладення обмежень дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватися з легітимною метою та зберігати пропорційність між застосованими засобами та постановленою мето (рішення ЄСПЛ "Воловік проти України, "Креуз проти Польщі", Подбієльські та ППУ Полпуре проти Польщі").
Обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ "Тіннеллі та сини, Лтд та ін.", "Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства").
Конвенція має на меті гарантію не теоретичних або ілюзорних прав, а практичних та ефективних. Особливо це стосується права на доступ до суду з огляду на визначене місце, яке посідає в демократичному суспільстві право на справедливий суд (рішення ЄСПЛ "Ейрі проти Ірландії", "Аїт-Мугуб проти Франції").
Як убачається із матеріалів провадження, слідчий на виконання ухвали суду Шевченківського районного суду м. Києва від 27.12.2019 розглянув клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000683 від 21.05.2019 та залишив його без задоволення, тобто за результатом розгляду клопотання захисника про закриття кримінального провадження слідчим прийняте процесуальне рішення у формі постанови слідчого.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Однак мотиви, з яких слідчий третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 прийняла постанову від 23.01.2020 року, їх обґрунтування, ідентичні (дослівні) змісту листа слідчого від 13.12.2019 № 26545/1.319, відповідно до якого звернення адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не підлягає розгляду у порядку ст. 220 КПК України, а відтак постанова слідчого за своїм змістом і формою не відповідає вимогам Закону.
Отже, формально клопотання захисника розглянуте, однак не вирішене по суті, оскільки питання, які в ньому порушуються, не були предметом розгляду слідчого.
З урахуванням зазначеного, наведені слідчим суддею мотиви, якими він керувався, постановляючи оскаржувану ухвалу, не відповідають засадам кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
З урахуванням того, що питання, які порушуються у скарзі, не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а суд апеляційної інстанції уповноважений здійснювати перевірку правильності застосування законодавства лише в частині прийнятого слідчим суддею рішення щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана апелянтом ухвала є незаконною, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 309, 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2020, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 від 23.01.2020 про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0000683, - скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4