Провадження №1-кп/748/220/20
Єдиний унікальний № 748/961/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 13 листопада 2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Талалаївка, Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за контрактом в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

З військової прокуратури Чернігівського гарнізону Центрального регіону України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 13 листопада 2019 року за № 0000099.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, якого наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 93-РС зараховано до списків особового складу та призначено на посаду навідника танкового взводу танкової роти військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 17.09.2019 о 08 год. 00 хв., в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на тимчасове ухилення від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та вчинив нез`явлення на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 .

29.04.2020 ОСОБА_3 затримано на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.02.2020 з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, старший солдат ОСОБА_3 , обов`язки військової служби у період з 17.09.2019 по 29.04.2020 не виконував, заходи щодо повернення до військової частини НОМЕР_1 не вживав, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу до військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби), що передбачено ч. 4 ст.407 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокуроромнадана угода від 20 травня 2020 року, укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 472 КПК України, про визнання ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Відповідно до укладеної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.
В угоді між сторонами узгоджене покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 407 КК України з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком п`ять місяців.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченим угоду та призначити ОСОБА_3 узгоджене покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що він повністю визнає себе винуватим у скоєнні інкримінованого йому злочині, просив суд затвердити угоду, погоджуючись на зазначене у ній покарання. Пояснив, що ніякого тиску на нього не чинилося, угода укладена добровільно. Він розуміє характер обвинувачення та ознайомлений з наслідками укладання та затвердження угоди.

Захисник просила затвердити угоду та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та укладеною між прокурором та обвинуваченим угодою, вважає наступне.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Відповідно до вимог ч.4 ст.474 КПК України обвинуваченому роз`яснено, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального та Кримінального Кодексів України.
Угода про визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, відповідає вимогам ст.ст. 470, 472 КПК України.

Встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.

Вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджений у відповідності до ст. 65 КК України з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, ступеню тяжкості інкримінованого злочину, сукупності обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, повністю визнає свою вину, щиро розкаюється, співпрацював з органами досудового розслідування, позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій.

Також, враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням співпраці обвинуваченого зі стороною обвинувачення, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого, на підставі ч.1 ст.69 КК України, сторони узгодили перехід до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України, у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком 5 місяців. З запропонованою видом і мірою покарання погодився обвинувачений ОСОБА_3 ..

Відповідно до ч.2 ст.60 КК України військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.

Суд, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим його прав згідно КПК України, наслідків укладення та затвердження угоди, характеру обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, виду покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідповідає вимогам КПК України та підлягає затвердженню з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді арешту строком на п`ять місяців з утриманням на гауптвахті.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Прокурором заявлено клопотання про залишення обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Захисник та обвинувачений не заперечували проти клопотання прокурора.
Враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого ході досудового розслідування, що є на даний час військовослужбовцем, суд вважає, що останньому слід залишити до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою з подальшим утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376, 394, 395, 468-476 КПК України

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 20 травня 2020 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання останнім своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за дане кримінальне правопорушення з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді арешту строком п`ять місяців з триманням на гауптвахті.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 29 квітня 2020 року.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вирок суду може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі відсутності апеляційної скарги.

Протягом строку апеляційного оскарження матеріали кримінального провадження ніким не можуть бути витребувані із суду. У цей строк суд зобов`язаний надати учасникам судового провадження за їх клопотанням можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1