Справа №345/2127/20
Провадження № 1-кп/345/297/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2020 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000514 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , із середньою освітою, не працюючого, вдівця, громадянина України, згідно ст. 89 КК України несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, суд -

встановив:
що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив порушення встановлених правил використання надр, а саме незаконно видобував корисні копалини загальнодержавного значення піщано-гравійну суміш на території природно-заповідного фонду.

Злочин вчинено при наступних обставинах.

Відповідно до ст. 13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.
Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п. 4 Постанови КМУ № 59 від 27.01.1995 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.
У порушення вказаних вимог чинного законодавства України ОСОБА_4 , не будучи зареєстрованим, як суб`єкт підприємницької діяльності та не маючи будь-якого передбаченого законодавством дозволу, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші, яка відповідно до Постанови КМУ № 827 від 12.12.1994 із змінами належить до корисних копалин загальнодержавного значення.
Так, 21.05.2020, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел спрямований на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші з берегу річки «Лімниця», яка відповідно до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради народних депутатів 247 від 16.10.1984 є ландшафтним заказником місцевого значення «Ріка Лімниця з водоохоронною смугою вздовж берегів шириною 100м.».
З метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу гірничого відводу, робочого проекту, ОСОБА_4 , 21.05.2020, біля 6.00 год., взявши з дому лопати, на вантажному автомобілі марки «ГАЗ-САЗ 53б, самоскидС», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким він фактично користується та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , який не був обізнаний в злочинних намірах останнього, поїхав на беріг річки Лімниця, що розташована в с. Підмихайля, Калуського району.
Перебуваючи на березі р. Лімниця, на відстані близько 30 м. від водного дзеркала річки, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне видобування корисних копалин, а саме піщано-гравійної суміші, діючи умисно, за допомогою лопати здійснив видобування піщано-гравійної суміші в кількості біля 3,85 м3, яку погрузив на кузов вказаного вантажного автомобіля.
21.05.2020 о 06.42 год. під час перевезення незаконно добутої ним піщано-гравійної суміші, об`ємом біля 3,85 м3 ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109/11/3-197МРВ/20 зразки ґрунту, вилучені із автомобіля марки «ГАЗ-САЗ 53б», д.н.з. НОМЕР_2 , є середньокарбонатним піщаним ґрунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та ствердив, що злочин вчинено при вищевикладених обставинах. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати. Зазаначив, що дана суміш йому була потрібна особисто, купити її не мав фінансової можливості, у зв"язку з важким матеріальним становищем.

Суд відповідно до ст. 349 КПК України прийшов до висновку визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи і обмежитись допитом обвинуваченого, оскільки він не заперечує проти цього, а інші учасники судового розгляду дали на це згоду. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 240 КК України, як порушення встановлених правил використання надр, а саме незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення піщано-гравійної суміші на території природно-заповідного фонду.

Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого суд не вбачає, а до пом`якшуючих його вину обставин суд відносить щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, що обвинувачений повністю визнав вину та щиро розкаюється у вчиненому, особу обвинуваченого, який на «Д» обліку в психіатра та нарколога не числиться (а.с. 18, 19, позитивно хаоактеризується за місцем проживання (а.с. 21).

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості злочину, особу винного та інші обставини кримінального провадження, зокрема відсутність судимості, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 1 (один) рік, позицію обвинуваченого, який просив суд суворо його не карати та погодився з покаранням, запропонованим прокурором, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 3 ст. 240 КК України у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі. Зважаючи на викладене, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Дане покарання на думку суду відповідає передбаченій ст. 50 КК України меті покарання, зокрема, виправленню обвинуваченого, запобіганню вчинення як ним нових злочинів, так і іншими особами.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався

Витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 1634,50 гривень слід стягнути із обвинуваченого в дохід держави.

Питання про скасування арешту майна вирішити відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання про долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.05.2020.

Речові докази: вантажний автомобіль марки «ГАЗ-САЗ 53б, самоскид-С», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику Калуского ВП ГУНП (вул. О. Тихого, 10, м. Калуш), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 20.05.2010 на ім`я ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_2 вважати повернутими потерпілому ОСОБА_5 ;

-піщано-гравійну суміш в кількості 3,85 м. куб., взірці піщано-гравійної суміші з кузова вказаного автомобіля та з ями на березі річки Лімниця, дані взірці поміщені в полімерні сейф-пакети № ЕХРО225699, №ЕХРО225402, 3 (три)лопати конфіскувати в дохід держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: