Провадження № 1-кп/760/1540/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Києві кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000935 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, з освітою 7 класів, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 27.04.1995 року Ленінським районним судом м. Луганська за ч.2 ст.140 КК України, звільнений 11.05.1995 року на підставі Указу Президента України« Про амністію»;07.07.1997 року тим же судом за ч.2 ст.140 КК України до 9 місяців позбавлення волі, звільнений 31.10.1997 року по відбуттю покарання;03.12.1998 року Білокуракинським районним судом Луганської області за ч.2 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 23.10.2001 року по відбуттю покарання; 12.11.2002 року Марковським районним судом Луганської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28.02.2004 року по відбуттю покарання; 02.09.2004 року Ленінським районним судом Луганської області за ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 07.05.2005 року по відбуттю покарання; 16.01.2007 року Артемівським районним судом м. Луганська за ч.3 ст.185,69 КК України до 1 року позбавлення волі; 18.06.2008 року тим же судом за ч.1 ст.309 КК України до 2років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 11.08.2008 року Жовтневим районним судом м. Луганська за ч.2 ст.185,71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 11.02.2011 року по відбуттю покарання; 23.11.2011 року Лутугінським районним судом Луганської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 28.08.2013 року по відбуттю покарання; 30.07.2015 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту, звільнений 01.07.2016 року; 06.09.2017 року Солом`янським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185 КК України строком на 2 роки, звільнений 26.12.2017 року на підставі Закону України « Про амністію», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч..2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 будучи раніше судимий, в тому числі за умисні корисливі злочини, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, знову вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах.
11.09.2018 року о 16.50 год. обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи в холі станції метро « Політехнічний інститут» КП « Київський метрополітен» в м. Києві, знаходячись поруч з потерпілою ОСОБА_5 помітив у лівій кишені куртки останньої мобільний телефон. В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна,повторно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, ОСОБА_6 наблизився впритул до потерпілої, скористався відсутністю уваги з її боку, тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрав з лівої кишені куртки потерпілої, належний їй мобільний телефон « Iphone 6s» Spece Gray, 32 GB/А1688/, імеі1: НОМЕР_1 , вартістю 6220 гривень, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму. З викраденим майном обвинувачений з місця вчинення злочину зник і розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю і пояснив, що 11.09.2018 року перебував на станції метро « Політехнічний інститут» і біля каси побачив потерпілу, з кишені куртки якої вигляду вав мобільний телефон. Він вирішив його викрасти. Підійшов до неї близько зі спини, та витягнув телефон з кишені, який продав. Заявлений потерпілою позов визнає.
Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 11.09.2018 року в метро станції « Політехнічний інститут» у неї з кишені було викрадено мобільний телефон. Просила стягнути з ОСОБА_6 у відшкодування завданої шкоди 6220 гривень, вартість викраденого телефону.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням зазначених обставин, суд вважає дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесення його до категорії злочинів середньої тяжкості, вчинений проти власності, ступінь негативних наслідків, викрадене майно не повернуто, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності,суспільно- корисною працею не займається, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансері не перебуває.
Обставиною, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом визнання каяття у вчиненому.
Обставиною, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає рецидив злочину.
За сукупністю обставин вчинення злочинів, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, його відношення до вчиненого, суд дійшов висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті інкримінованого злочину, передбаченого Особливою частиною КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначені покарання обвинуваченому суд також враховує, що останній був засуджений 23.05.2019 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, тобто кримінальне правопорушення в даному кримінальному провадженні він вчинив до постановлення вироку Деснянським районним судом м. Києва, а тому остаточне покарання йому слід призначити за сукупністю злочинів за правилами ч.4 ст.70 КК України, застосувавши принцип часткового складання призначених покарань.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 винний у вчиненні кримінального правопорушення за описаних у вироку обставинах, і в результаті їх неправомірних дій потерпілій ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду, що підтверджується матеріалами провадження, а також, враховуючи наявність правових підстав, передбачених ст.1166 ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, суд дістається висновку, що цивільний позов ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Під час проведення досудового розслідування експертами Київського міського НДЕКЦГ Головного управління МВС України в м. Києві проводилась судово-товарознавча експертиза витрати на її проведення складають 286.00 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат. Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений винний у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 286.00 гривень.
Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обиралась.
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1/один/ року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком з покаранням призначеним за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 23.05.2019 року остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (два) років позбавлення волі .
Обрати відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Взяти ОСОБА_6 під варту негайно в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 23.12.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 у відшкодування завданої матеріальної шкоди 6220 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 286.00 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1