Провадження № 11-кп/4820/211/20
Справа № 683/3191/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000627, за спільною апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Старокостянтинівського районного суду від 05 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працює, неодружений, раніше судимий:
- 19 лютого 2019 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 27 березня 2019 року Полонським районним судом хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.304, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі, вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року ухвалено виконувати самостійно;
визнаний винуватим з призначенням покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- за ч.1 ст.304 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком і вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2019 року, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, зараховано у строк покарання частково відбуте покарання за вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2019 року.

Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року ухвалено виконувати самостійно.
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Лопатичі Олевського району Житомирської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з неповною середньою освітою, не працює, студент II курсу Любарського професійного ліцею, неодружений, раніше судимий:
- 19 лютого 2019 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі на строк, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 27 березня 2019 року Полонським райсудом хмельницької області за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року ухвалено виконувати самостійно;
визнаний винуватим за ч.2 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено ОСОБА_10 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком і вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2019 року на строк 2 роки позбавлення волі, зараховано у строк покарання частково відбуте покарання за вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2019 року.

Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року ухвалено виконувати самостійно.
Обрано ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжний захід до набранням вироком законної силу у вигляді тримання під вартою, взято їх під варту в залі суду.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ухвалено рахувати з 05 грудня 2019 року, зараховано в строк відбування покарання час утримання під вартою з 27 березня 2019 року по 04 грудня 2019 року включно.

Судом вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, 06 жовтня 2018 року близько 14 год ОСОБА_9 спільно із неповнолітнім ОСОБА_10 , 2001 року народження, достовірно знаючи про випас місцевими жителями великої рогатої худоби за межами населених пунктів, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, попередньо узгодивши свої злочинні дії, автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «208-D», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_11 , зі сторони м. Старокостянтинова прибули на поле кадастровий №:05:029:0066 перед с. Огіївці Старокостянтинівського району. Діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_9 за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_10 , умисно, таємно викрали корову породи Українська чорно-ряба молочна віком 6 років, вагою 500 кг, вартістю 20 гривень за один кілограм живої ваги, на загальну суму 10 000 гривень, яку на автодорозі Т-0612 сполученням Старокостянтинів Новоград-Волинський реалізували невстановленій в ході досудового розслідування особі за 11 800 гривень, а отримані кошти розділили між собою. Вказаними діями обвинувачені спричинили потерпілій ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 10 000 гривень.
Крім того, 06 жовтня 2018 року біля 13 год 30 хв ОСОБА_9 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «208-D», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_11 , рухаючись автодорогою Т-0612 сполучення Старокостянтинів Новоград-Волинський зі сторони м. Старокостянтинова в напрямку м. Полонного, перед с. Огіївці Старокостянтинівського району, будучи обізнаним про те, що ОСОБА_10 є неповнолітньою особою, діючи умисно, шляхом пропозиції та переконання ОСОБА_10 у безкарності та можливості отримання грошових коштів, схилив останнього до вчинення злочину, тим самим втягнув неповнолітню особу у злочинну діяльність, а саме у вчинення крадіжки великої рогатої худоби 06 жовтня 2018 року за вищевказаних обставин.
В спільній апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_7 просили вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 виправдати за ч.1 ст.304 КК України, а за ч.2 ст.185 КК України призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Посилалися на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність фактичним обставинам провадження висновку суду про доведеність втягнення ОСОБА_9 неповнолітнього ОСОБА_10 у злочинну діяльність.

Стверджували, що злочинний умисел обвинувачених охоплював крадіжку семи корів в різних областях України, зокрема, 4 епізоди в Хмельницькій області: в Старокостянтинівському, Полонському, Ізяславському та Хмельницькому районах. Розслідування цього продовжуваного злочину мало здійснюватись в об`єднаному кримінальному провадженні, проте всупереч вимогам ч.ч.4.5 ст.218 КПК України органами досудового розслідування штучно були поділені на окремі провадження та передані до судів з порушенням правил підсудності.

Місцевий суд на вказані порушення уваги не звернув, визнав ОСОБА_9 винним за ч.2 ст.185 КК України та призначив покарання, хоча в обвинувальному акті кваліфікуюча ознака повторності інкримінована не була, таким чином здійснив повторне притягнення до кримінальної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Уважав, що оскільки ОСОБА_13 був знайомим з ОСОБА_10 менше місяця, то ОСОБА_13 не був обізнаний про неповнолітній вік ОСОБА_10 .

Крім того, вироком Баранівського районного суду від 19 лютого 2019 року за аналогічну крадіжку в співучасті з ОСОБА_10 . ОСОБА_9 засуджений за ч.2 ст.185 КК України, втягнення неповнолітнього в злочинну діяльність йому не інкримінувалось.

На переконання апелянтів, обвинуваченому ОСОБА_9 призначено покарання без урахування думки потерпілої, яка просила суворо його не карати.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження за ч.1 ст.304 КК України та направлення провадження за ч.2 ст.185 КК на новий судовий розгляд; захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 , які при вирішенні апеляційних скарг покладаються на розсуд суду; прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, втягненні неповнолітнього у злочинну діяльність, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується сукупністю досліджених та детально викладених у вироку доказів, яким судом надана належна оцінка.

Вирок суду щодо ОСОБА_10 не оскаржувався.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожен зокрема, свою винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнали повністю, у скоєному щиро розкаялись та підтвердили, що ними 06 жовтня 2018 року за вказаних у вироку обставинах, місці та спосіб, було викрадено корову потерпілих ОСОБА_14 .
Водночас обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.304 КК України, заперечив. Стверджував, що не втягував ОСОБА_10 у вчинення крадіжок, не знав, що той був неповнолітнім та наполягав на тому, що ініціатором вчинення крадіжки був саме ОСОБА_10 .
Обвинувачений ОСОБА_10 у місцевому суді підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_9 був обізнаний про його неповнолітній вік від нього самого, а також від його матері ОСОБА_15 . Зокрема, ОСОБА_9 не дозволяв йому керувати автомобілем з мотивів неповноліття та неодноразово купував йому цигарки, оскільки продавці відмовляли в продажу цигарок з тих же підстав.
Також у судовому засіданні законний представник неповнолітнього ОСОБА_10 його матір ОСОБА_15 підтвердила, що вона особисто повідомляла ОСОБА_9 про те, що її син ОСОБА_10 є неповнолітнім, просила ОСОБА_9 наглядати за останнім, щоб він не вплутався в якісь погані справи.
Згідно відомостей паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 04.10.2017р. орган що видав №1828, та свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 04.01.2002р., обвинувачений неповнолітній ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ураховуючи викладене та з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_9 був знайомий з неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 не менше ніж за рік до вчинення інкримінованого їм злочину, тривалий час спільно з останнім здійснював заготівлю великої рогатої худоби та свиней, спільно відпочивали, місцевий суд дійшов переконливого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у втягненні неповнолітнього у злочинну діяльність та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.304 КК України.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника про те, що 7 (сім) епізодів крадіжки корів не об`єднані в одне кримінальне провадження, оскільки такі твердження суперечать положенням ст.ст.217, 334 КПК України.

Крім того, відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд здійснюється лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Отже, підстави для скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд відсутні.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ним злочинів, особи винного, обставин, що обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують ОСОБА_9 покарання щодо скоєння крадіжки, є щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування заподіяної майнової шкоди.
Воднораз ОСОБА_9 вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочини, засуджений вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року та Полонським районним судом Хмельницької області від 27 березня 2019 року за аналогічні злочини, а тому з огляду на викладене суд першої інстанції дійшов переконливого висновку про необхідність призначення йому покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкції статей, за які він визнаний винуватим.
Правильно призначено судом покарання й за ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів.
Твердження захисника ОСОБА_7 про повторне притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за одне й те саме діяння є безпідставними.
Колегія суддів приходить до переконання про достатність та індивідуальну визначеність призначеного судом першої інстанції покарання та не знаходить підстав для застосування вимог ст.75 КК України. Призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
З огляду на викладене підстав для скасування чи зміни вироку колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Старокостянтинівського районного суду від 05 грудня 2019 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а спільну апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді: