Справа № 216/5452/18
провадження 1-кп/216/267/20
ВИРОК
іменем України

07 квітня 2020 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001482 від 04.08.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 01.11.2004 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 23.01.2007 по відбуттю строку покарання;

- 23.02.2011 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 20.06.2011 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 12.06.2013 умовно-достроково на не відбутий строк 11 місяців 4 дня;

23.03.2015 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 213, ст. 76 КК України до 120 годин громадських робіт;

- 24.04.2015 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

- 09.08.2018 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 263 КК України до 150 годин громадських робіт,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив умисний корисний злочин.

В ході судового розгляду було встановлено, що 04 серпня 2018 року, у денний час доби, приблизно о 07:00 год., діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів щодо незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливу мету збагатитись, реалізуючи свій раптово виниклий єдиний злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, зайшов на не огороджену територію дачної земельної ділянки АДРЕСА_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 де, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю очевидців, та самої уваги з боку потерпілого ОСОБА_6 , таємно викрав майно: металеву розкладну драбину, розмірами висотою приблизно 4 метра, шириною 70 см, темного кольору в кількості однієї одиниці, бувшу у використані, вартістю 1266,67 грн; металевий возик, розмірами приблизно 70 см х 70 см, який знаходився на резинових колесах із металевою ручкою, в кількості однієї одиниці, бувший у використані, вартістю 1 000 грн; пилки металеві по дереву, розміри кожної приблизно 50 см, в кількості двох одиниць, вартість кожної з яких 60 грн, всього на загальну суму 120,00 грн; сокиру довжиною 50 см, із лезом 15 см, із дерев`яною ручкою, в кількості однієї одиниці, бувшу у використані, вартістю 150, 00 грн; відро пластмасове об`ємом 10 літрів, білого кольору, в кількості однієї одиниці, бувше у використані, вартістю 50,00 грн. Загальна вартість майна, що належало потерпілому ОСОБА_6 , згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №3390 від 12.09.2018 склала 2 586,67 грн., Після чого ОСОБА_3 , привласнивши вказане таємно викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди у розмірі 2 586 гривень 67 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінують, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час досудового розслідування, фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось.

Прокурор заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочинів визнає повністю.

Обвинувачений, захисник, кожен окремо дане клопотання підтримали.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_3 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням, роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують особу обвинуваченого, документами, які свідчать про наявність речових доказів, та в частині позовної заяви.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_3 доведена повністю. Дії його відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обговорюючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, однак вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, частково відшкодував шкоду, на обліку у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває (м.к.п.а.с.79), під наглядом лікаря-нарколога перебував з червня 2003 року до червня 2005 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання летючих розчинників, синдрома залежності, (м.к.п.а.с.80), у зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, які пом`якшують покарання і встановлені у даній кримінальній справі, суд відносить щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання у даній кримінальній справі судом не встановлено.

Також Центрально-Міським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області за наслідками вивчення особи обвинуваченого ОСОБА_3 , його способу життя, історії правопорушень, вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.

Вирішуючи питання щодо міри покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також особу обвинуваченого і обставину, яка пом`якшує його покарання, наведену судом вище у вироку, та вважає що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, оскільки таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, у зв`язку з чим суд, враховуючи санкцію частини 2 статті 185 Кримінального кодексу України, вважає необхідним застосувати до обвинуваченого приписи ст. ст. 75, 76 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з встановленням йому іспитового строку.

Крім того потерпілий ОСОБА_6 звернувся до обвинуваченого ОСОБА_3 з цивільним позовом, просить стягнути з обвинуваченого на його користь 1000 грн. завданої матеріальної шкоди, а також 3000 грн. моральної шкоди. В позові зазначає, що ОСОБА_3 таємно викрав його майно на загальну суму 2586,67 грн., частина майна була йому повернута, однак металевий возик, який він оцінює у 1000 грн. йому повернутий не був. Оскільки земельна ділянка та те що він на ній вирощує є його єдиним додатковим доходом, тому що його пенсія складає 2000 грн. Вирощені овочі і фрукти він перевозив на викраденому металевому возику, який він не має матеріальної можливості купити. Вчиненим злочином йому завдано душевний біль та страждання, які він оцінює у 3000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 визнав в повному обсязі.

Суд, вислухавши обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали справи і докази, здобуті у даній справі в частині цивільних позовів дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того в силу вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, судом з достовірністю встановлено, що саме діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 була заподіяна матеріальна та моральна шкода, тому в силу вимог ст.ст. 1166, 1167, 1177 ЦК України вказана шкода повинна бути відшкодована особою, що вчинила злочин, тобто ОСОБА_3 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 в рамках цього кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 63, 66, 67, 75,76, 185 ч.2 КК України, ст. ст. 100, 124, 349, 369-376, 392, 395, 532-533 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом в 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн, а також 3000 грн моральної шкоди, а всього 4000 грн.

Речові докази, що знаходяться на зберіганні у потерпілої сторони, відповідно до розписки ОСОБА_6 (м.к.п. а.с.30) залишити потерпілому.

Матеріали кримінального провадження № 0001482 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/5452/19 (1-кп/216/267/20).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1