Справа № 761/7049/20
Провадження № 1-в/761/129/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, який до затримання працював кур`єром ТОВ «Сінево», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого 10.06.2014 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч.2 ст.156 КК України до позбавлення волі строком на 7 років,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю:

секретарів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_2 ,

представників ДУ «Київський слідчий ізолятор» - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

03 березня 2020 року у провадження Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 10.06.2014 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч.2 ст.156 КК України до 7 років позбавлення волі, про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст.539 КПК України.

Засуджений ОСОБА_2 в судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково. Зазначив про те, що він визнав свою вину у скоєному злочині, розкаявся. Повідомив суду, що місяць тому став пенсіонером. Звертав увагу, що потерпіла є його двоюрідною онукою, та те, що він намагався зв`язатися з сім`єю потерпілої, проте йому це не вдалося. Також ОСОБА_2 зазначив, що має плани на майбутнє.

Представник ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_2 , відбуваючи покарання, зарекомендував себе позитивно, має вісім заохочень та чотири стягнення, які є погашеними. Повідомила, що адміністрація ДУ «Київський слідчий ізолятор» вважає, що ОСОБА_2 довів своє виправлення та заслуговує застосування щодо нього ст. 81 КК України.

Крім того представник слідчого ізолятора надала суду відповідні довідки та характеристику щодо засудженого ОСОБА_2 .

Начальник відділення соціально-виховної та психологічної служби ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 у вирішенні питання про можливість звільнення засудженого ОСОБА_2 умовно-достроково від подальшого відбування покарання зазначив про те, що покладається на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо звільнення ОСОБА_2 умовно-достроково від подальшого відбування покарання, оскільки засуджений не довів своє виправлення, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Просив врахувати поведінку засудженого протягом строку відбування покарання, а також тяжкість вчиненого ним злочину. Вважає, що засуджений своєю поведінкою не довів, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши клопотання та матеріали долучені до нього, особову справу засудженого ОСОБА_2 у 2-х томах, надану адміністрацією Державної установи "Київський слідчий ізолятор", суд приходить до наступних висновків.

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, а саме місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Частинами 1, 2 статті 81 КК України, передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

В судовому засіданні встановлено, що станом на 19 травня 2020 року ОСОБА_2 відбув більше 2/3 строку призначеного покарання у виді позбавлення волі за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2014 за ч.2 ст.156 КК України.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_2 вбачається, що останній за місцем відбування покарання у ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризується позитивно.

Так, згідно характеристики на засудженого ОСОБА_2 від 30.03.2020, за період тримання в установі зарекомендував себе позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Виконує законні вимоги адміністрації Київського СІЗО. За сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку мав 8 заохочень правами начальника установи та 4 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

Згідно довідки про стягнення та заохочення станом на 30 березня 2020 року ОСОБА_2 має вісім заохочень та чотири стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

При цьому суд вважає необхідним нагадати, що згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої та правослухняної поведінки.

Одночасно слід зауважити, що дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України, є обов?язком засудженого. А тому викладені у характеристиці ОСОБА_2 відомості про дотримання ним порядку і умов відбування покарання, ввічливе ставлення до персоналу, виконання робот із самообслуговування, охайний зовнішній вигляд тощо не свідчать про виправлення засудженого ОСОБА_2 .

Так, судом враховується, що вказаний злочин, за який засуджений ОСОБА_2 , вчинений ним по відношенню до малолітньої особи, яка також є двоюрідною онукою засудженого і на момент вчинення злочину мала вік 12 років. При цьому суд не сприймає твердження ОСОБА_2 про його щире каяття, оскільки такі пояснення засудженого в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду вказаного клопотання.

Також, оцінюючи характеристику, надану ДУ «Київський слідчий ізолятор» засудженому, про те, що ОСОБА_2 за період тримання в установі зарекомендував себе позитивно, суд приходить до висновку, що викладені у ній дані носять формальний характер і не свідчать безумовно про те, що ОСОБА_2 заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Будь-яких інших доказів, які містять дані, що підлягають врахуванню судом при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання, суду надано не було.

Суд нагадує, про те, що висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування в установі відбування покарання, в даному випадку щодо засудженого ОСОБА_2 такою установою є ДУ «Київський слідчий ізолятор». Крім того, суд має враховувати і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Також слід враховувати, що застосування до засудженої до позбавлення волі особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду і має застосовуватись після ретельного дослідження усіх даних, які дозволять зробити всебічний і об`єктивний висновок про виправлення засудженого, виключить можливість помилки в застосуванні умовно-дострокового звільнення.

Викладені вище доводи у своїй сукупності, зокрема щодо суспільної небезпечності вчиненого злочину, ступеню тяжкості злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, конкретних обставин вчиненого злочину, особи обвинуваченого та його поведінку за весь час відбування покарання, приводять суд до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_2 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Отже, аналіз вищезазначених матеріалів, що характеризують засудженого, вказує на недоведеність виправлення засудженого під час відбуття покарання та відсутність на даний час підстав для беззаперечного висновку про виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_2 , а тому клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2014 року залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити 22 травня 2020 року о 15 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1