ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/338/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 643/658/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7
адвоката - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_9 про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0002909 від 19.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_9 про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0002909 від 19.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та відсторонити ОСОБА_7 від посади начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Темнівська виправна колонія № 100». В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що відсторонення від посади є окремим заходом забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому недопущенні підозрюваного, обвинуваченого до виконання своїх трудових (службових) обов`язків протягом певного строку з метою припинення кримінального правопорушення, припинення протиправної поведінки, запобігання протиправній поведінці особи, яка, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі або документи, що мають значення для досудового розслідування, незаконними способами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженні іншим способом. Використання працівником правоохоронного органу службового становища, обумовлених цим становищем службових та особистих стосунків, навичок та спеціальних знань, обумовлює необхідність застосування відсторонення від посади як окремого заходу забезпечення кримінального правопорушення, оскільки у даному випадку запобігання ризикам кримінальному провадженню лише застосуванням запобіжного заходу до підозрюваного без його фактичного усунення від виконання службових обов`язків на певний строк є недостатні, а тому є необхідність у відстороненні ОСОБА_7 від посади.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, підозрюваного та його адвоката, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом та матеріалами справи встановлено, що слідчим відділом Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні 0002909 від 19.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

19.12.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

10.012020 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

16.01.2020 слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_9 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з клопотанням про відсторонення від посади ОСОБА_7 . В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_7 є службовою особою і підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, санкція за який передбачає додаткове покарання у виді позбавлення обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком до 3 років. Враховуючи, що підозрюваний є працівником державної установи «Темнівська виправна колонія № 100», перебуваючи на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Темнівська виправна колонія № 100», використовуючи свої професійні здібності, службове становище, може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, та продовжити свою злочинну діяльність, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти аналогічні правопорушення, а тому просив у клопотанні відсторонити ОСОБА_7 від посади.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчого про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_7 .

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчий суддя мотивував таку необхідність тим, що наявність ризиків можливого незаконного впливу ОСОБА_7 на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також можливого перешкоджання кримінальному провадження іншим чином, в тому числі, шляхом планування втечі, вже була предметом розгляду під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу, за наслідком чого, з метою запобігання їх реалізації, до підозрюваного застосовано домашній арешт. Окрім того стороною обвинувачення не наведено, що протягом часу проведення досудового розслідування стороною обвинувачення були встановлені випадки вчинення підозрюваним ОСОБА_7 будь-яких дій, які б вказували на наявність можливого збільшення ступеню ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України. Кримінальне правопорушення, про підозру у вчиненні якого повідомлено ОСОБА_7 , є закінченим. Під час здійснення досудового розслідування стороною обвинувачення проведено низку слідчих дій, зокрема, допитано потерпілого, свідків, оглянуто місце події, проведено впізнання. Матеріальні докази, на підставі яких було висунуто підозру ОСОБА_7 були вилучені та зафіксовані органом досудового розслідування ще в грудні 2019 року, а слідчий та прокурор не зазначили, які саме речі та документи, що мають суттєве значення для досудового розслідування, підозрюваний може знищити чи підробити, перебуваючи на посаді. Також слідчий суддя вважав, що особи свідків органом досудового розслідування встановлені, факт підпорядкування свідків ОСОБА_7 , як начальнику відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Темнівська виправна колонія № 100», не підтверджений, тому вважав недоведеним наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та можливість використання ОСОБА_7 займаної ним посади з метою впливу на свідків, через те, що таке твердження слідчого та прокурора є припущенням. Ризик перешкоджання ОСОБА_7 кримінальному провадженню слідчий суддя вважав припущенням, оскільки вказані обставини вже були предметом розгляду судом при вирішенні питання про обрання йому запобіжного заходу. Факт обрання запобіжного заходу та обсяг покладених обов`язків не заперечується жодним учасником даного судового провадження, а тому слідчий суддя погодився із думкою захисника, що мотиви клопотання повністю поглинаються обраним запобіжним заходом.

Судова колегія погоджується з даним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, тому будь-які обмеження щодо реалізації цього права, в тому числі і відсторонення від посади під час кримінального провадження, повинно здійснюватися виключно з підстав та у порядку, передбаченому КПК України.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як відсторонення від посади, з метою запобігання вищевказаним ризикам, передбачає доведення в сукупності фактів, які свідчать про існування таких ризиків та наявності у підозрюваного можливості здійснення протиправних дій шляхом використання займаної посади.

При прийняті рішення про відсторонення підозрюваної особи від займаної посади судом повинні належним чином досліджуватись мотиви, наведені в клопотанні, правова підстава, а також оцінюватись ефективність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження поряд із наслідками такого застосування для інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно клопотання та ухвали слідчого судді, доводи про наявність існування ризиків незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, знищення або переховування документів, що мають доказове значення у провадженні і тим самим перешкоджання кримінальному провадженню, в більшій мірі ґрунтуються на припущеннях, що не відповідає вимогам закону.

Будь-яких доказів на користь існування зазначених вище ризиків, стороною обвинувачення не надано. На даний час потерпілий та свідки допитані, документи витребувані та отримані і є наявними у органів слідства, факт підпорядкування свідків ОСОБА_7 , як начальнику відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Темнівська виправна колонія № 100», не підтверджений.

Крім того, ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, попереджені за рахунок покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відповідно до ухвали слідчого судді про застосуваннядомашнього арешту. Крім того стороною обвинувачення не наведено, що протягом часу проведення досудового розслідування були встановлені випадки вчинення підозрюваним ОСОБА_7 будь-яких дій, які б вказували на наявність можливого збільшення ступеню ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому колегія суддів враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України та дані про особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, 2006 року народження, раніше не судимий.

Вказані висновки ухвали слідчого судді підтверджені матеріалами справи.

Враховуючи вказані обставини, вимоги ч. 1 ст. 157 КПК України судова колегія приходить до висновку, що прокурором вказані вимоги закону не виконані, тому апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 392, ч.3 ст.403, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Прокуратури Харківської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді