Провадження 11-кп/824/100/2020 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарях ОСОБА_5 та ОСОБА_6
за участю прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
потерпілоїОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року, яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, з вищою освітою, розлучену, працюючу менеджером відділу постачання ПАТ «Пирятинський делікатес», проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_9 , 02.03.2016 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин перебувала разом з ОСОБА_12 в кімнаті гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у них виник конфлікт, під час якого, на ґрунті особистих неприязних стосунків до ОСОБА_12 у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства останнього. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та свідомо допускаючи наслідки у вигляді спричинення смерті ОСОБА_12 , з метою вчинення вбивства останнього, взяла зі столу у кімнаті ніж та нанесла ним один цілеспрямований удар в область серця ОСОБА_12 , тобто в життєво важливий орган. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 помер на місці події до приїзду швидкої медичної допомоги. В подальшому, ОСОБА_9 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення умисного вбивства, бажаючи позбавитись слідів скоєного злочину, ніж,яким спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_12 , викинула з вікна кімнати на вулицю за вищевказаною адресою.
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22.01.2019 року ОСОБА_9 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України в зв`язку з не доведенням того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.
Не погоджуючись з вироком суду І-ї інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначити їй покарання у виді 13 років позбавлення волі. Також прокурор просить повторно провести дослідження доказів, встановлених під час кримінального провадження, враховуючи, що вони були досліджені судом першої інстанції не повністю та з порушеннями.
Разом з тим, під час апеляційного розгляду прокурор уточнив обсяг доказів, які підлягають дослідженню в суді апеляційної інстанції, та просив допитати свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
На думку апелянта, вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вказує, що беззаперечним доказом причетності обвинуваченої ОСОБА_9 до вбивства ОСОБА_15 є відеозапис № , зроблений інспектором патрульної поліції ОСОБА_16 за допомогою нагрудного відеореєстратора з 02:19 год 02.03.2016 до 02:52 год 02.03.2016, на якому зафіксовано послідовні та об`єктивні покази свідка ОСОБА_14 , аналогічні тим, що він дав на досудовому розслідуванні та яких притримався на допиті в суді. При цьому, на тому ж відеозаписі пояснення ОСОБА_9 з приводу відомих їй обставин смерті ОСОБА_15 є непослідовними, розмитими та на думку обвинувачення, неправдивими.

Також зазначає, що вагомим доказом винуватості ОСОБА_9 є покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , надані під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_14 та в суді на допиті в якості свідка.
Прокурор вказує, що суд у своєму рішенні вказав, що ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не можуть бути свідками у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_14 є особою, що виявила труп ОСОБА_15 , а ОСОБА_13 є особою, що викликала швидку медичну допомогу, проте даний висновок суду, на думку апелянта, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вказує, що відповідно до висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи № 99/ікт від 20.04.2016, портативному комп`ютері «НР», моделі «620» з серійним номером «5CG1190P5V» встановлено дату останньої зміни файлів, які створювались, змінювалися або відкривались - 02.03.2016 12:42 год. Таким чином, інформація отримана в результаті вказаної експертизи спростовує версію обвинуваченої ОСОБА_9 про те, що після конфлікту з ОСОБА_17 вона пішла до своєї кімнати, де поїла, подивилася телевізор та через ноутбук зайшла до мережі Інтернет.
Вважає, що алібі ОСОБА_9 спростовується як показами ОСОБА_14 так і висновком судової комп`ютерно-технічної експертизи № 99/ікт від 20.04.2016.
Прокурор стверджує, що важливим доказом винуватості ОСОБА_9 є відеозапис її допиту в якості підозрюваної. Даний запис зроблено в кабінеті слідчого. При допиті підозрюваної, крім слідчого, були присутні перший заступник керівника прокуратури, підозрювана та її захисник. Під час допиту ОСОБА_9 зізналася у скоєному нею вбивстві, детально розповіла обставини, які передували злочину, а також свої дії після вчиненого.
На думку апелянта, суд допустив вибірковість в оцінці досліджених доказів, надавши перевагу показанням обвинуваченої та не дав належну правову оцінку всім дослідженим доказам у їх сукупності, ухвалив немотивований вирок.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченої просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Зазначає, що досліджені в судовому засіданні покази свідків та висновки експертів повністю спростовують висновки досудового розслідування зазначені в обвинувальному акті стосовно того, що ОСОБА_9 вчинила вбивство ОСОБА_12 . Вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_9 , визнаної невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та виправданої на підставі п. 2 ч.1 ст. 373 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, потерпілої, яка вважає законними доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечують проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що його доводи фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів та встановленими судом обставинами кримінального провадження у судовому рішенні.

Відповідно доч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на положення ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України, якими передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. А також п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якому зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, які отримані незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, відповідно до ч.1 ст. 373 КПК України.
На думку колегії суддів, вищезазначених вимог закону суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 дотримався у повному обсязі.
Отже, всупереч доводам прокурора, висновки суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_9 за ч.1 ст.115 КК України за недоведеністю її вини у скоєнні кримінального правопорушення є належним чином мотивованими, а вирок суду - законним та обґрунтованим.
Так, згідно з ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні визначені у ст.91 КПК України.

Як вбачається зі змісту положення ч.1 ст.92 цього ж Кодексу, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються процесуальних витрат, покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках на потерпілого.
З досліджених судом І-ї інстанції доказів, які отримані у спосіб та в порядку, передбаченому КПК України, вбачається, що жоден з них беззаперечно не вказує на ОСОБА_9 як особу, що вчинила умисне вбивство ОСОБА_18 .
Доводи прокурора про те, що доказом винуватості ОСОБА_9 є покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 є безпідставними.
Такого висновку колегія суддів дійшла, зважаючи на те, що під час апеляційного розгляду за клопотанням прокурора був допитаний свідок ОСОБА_13 , а також відтворений та досліджений в ході апеляційного розгляду скарги аудіозапис допиту свідка ОСОБА_14 , які за своїм змістом жодним чином не підтверджують винуватість ОСОБА_9 у вчиненні вбивства ОСОБА_12 та не спростовують висновків суду щодо її невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, викладених у вироку.
Крім того, аналізуючи зміст їх показів, досліджений під час апеляційного розгляду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ці особи не є безпосередніми свідками самої події злочину.
Таким чином, всупереч доводам прокурора, зазначені покази беззаперечноне доводять винуватість ОСОБА_9 у вбивстві ОСОБА_12 . Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатись на них.
Виходячи з наведеної норми кримінального процесуального кодексу, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв як належний та допустимий доказ вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відеозапис до протоколу допиту підозрюваної, як такий, що здобутий на стадії досудового розслідування.
Крім того, посилання прокурора на відеозапис № , який міститься на бодікамері поліцейського від 02.03.2016 року як на беззаперечний доказ вини ОСОБА_9 у вчиненні вбивства ОСОБА_12 , є безпідставним, оскільки такий доказ також отриманий під час досудового розслідування, та з цих підстав не може бути врахованим під час судового розгляду в розумінні ст.95 КПК України. До того ж, як стверджує прокурор, цей відеозапис фіксує покази свідка ОСОБА_14 , які обґрунтовано відхилені як судом І-ї інстанції, так і під час апеляційного розгляду.
Твердження прокурора про те, що алібі обвинуваченої спростовується висновком судової комп`ютерно-технічної експертизи №99/ікт від 20.04.2016 року не ґрунтуються на матеріалах провадження.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції цілком вірно не взято до уваги висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи №99/ікт від 20.04.2016 року, оскільки зі змісту цього висновку вбачається, що досліджений персональний комп`ютер ОСОБА_9 та виявлена на ньому інформація, доказів вини ОСОБА_9 в інкримінованому їй злочині не містить.
Інших доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину, стороною обвинувачення суду не надано.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_12 не підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, а ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення.
На думку колегії суддів, без належних підстав апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду посилання прокурора на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді даного провадження в суді першої інстанції.
Натомість, суд першої інстанції дослідивши усі надані стороною обвинувачення докази, проаналізувавши їх та надавши їм належну юридичну оцінку з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а сукупності доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку дійшов до обґрунтованого висновку про те, що зазначеними доказами не доведено те, що обвинувачена ОСОБА_9 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/10044/16-к Головуючий в суді 1-ої інстанції ОСОБА_1

Провадження 11-кп/824/100/2020 Суддя доповідач ОСОБА_2

Категорія: ч.1 ст.115 КК України

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарях ОСОБА_5 та ОСОБА_6
за участю прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
потерпілоїОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року, яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, з вищою освітою, розлучену, працюючу менеджером відділу постачання ПАТ «Пирятинський делікатес», проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскільки складання повного тексту ухвали вимагає значного часу, колегія суддів, відповідно до ст. 376 КПК України, вважає за можливе обмежитись складанням і оголошенням її резолютивної частини.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали суду буде оголошено о 17 годині 00 хвилин 28 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: