Справа № 748/210/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/426/20
Категорія - ч. 4 ст. 296 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001088 від 05 грудня 2019 року, за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2020 року,

щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хрещате Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у цьому АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_9 засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення; за ч. 4 ст. 296 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки визначені ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 9 734 грн 62 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 22 жовтня 2019 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_9 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, під час огляду речей покійної матері ОСОБА_10 , виявив та в подальшому придбав, шляхом привласнення знайденого, предмет схожий на гвинтівку, яку в подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання без передбаченого законом дозволу вогнепальної зброї, на порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, п. 1 Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, переніс та залишив зберігати в об`єкті незавершеного будівництва, розташованому на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 .

05 грудня 2019 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, без передбаченого законом дозволу, діючи з єдиним умислом, переніс раніше знайдений предмет схожий на гвинтівку та залишив зберігати в господарстві квартири АДРЕСА_4 .

У цей же день, у період часу з 19 год. 05 хв. до 20 год. 30 хв., працівниками Чернігівського РВП ГУНП в Чернігівській області під час проведення огляду місця події в господарстві квартири АДРЕСА_4 , було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на гвинтівку, який відповідно до висновку експерта № 1289 від 06.12.2019 року є вогнепальною зброєю, нарізною гвинтівкою «Мосіна» зразка 1891/30 рр. калібру 7,62 мм, гвинтівка зібрана саморобним способом шляхом залучення частин різних гвинтівок «Мосіна», до стрільби придатна, яку ОСОБА_9 зберігав за місцем проживання без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 05 грудня 2019 року, у період часу з 16 год. По 16 год. 30 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у с. Ягідне Чернігівського району та області, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських спонукань, тримаючи в руках гвинтівку «Мосіна» зразка 1891/30 рр. калібру 7,62 мм, перебуваючи у громадському місці та рухаючись по вулиці Яблуневій в напрямку будинку № 6 по вулиці Дружби, поблизу будинків № 18 та № 23 по вул. Яблуневій та будинку № 17 по вул. Дружби в с. Ягідне Чернігівського району та області, умисно, безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у грубому порушенні громадського порядку, яку особа тривалий час уперто не припиняла, рухаючись по вулицям, безпідставно здійснив близько шести пострілів з рушниці у повітря, чим порушив спокій та нормальний перебіг життя мешканців с. Ягідне Чернігівського району та області.

В апеляційній скарзі заступник прокурора області просить вирок суду в частині кваліфікації та міри покарання змінити, виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку хуліганства "із застосуванням вогнепальної зброї", перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України та пом`якшити покарання, призначивши за ч. 1 ст. 296 КК України 2 роки обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що з обвинувачення, визнаного судом доведеним, не підтверджується, що зброя була застосована ОСОБА_9 з метою заподіяння тілесних ушкоджень або її використання під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян. Під час хуліганських дій, ОСОБА_9 на вулиці села здійснював постріли у повітря.

Зважаючи на те, що однією із обов`язкових умов наявності застосування зброї чи інших предметів як ознаки виду хуліганства, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, є спрямованість їх на спричинення шкоди здоров`ю людей, вчинення хуліганських дій із використанням таких предметів для здійснення пострілів у повітря, не утворює цього складу хуліганства, і у такому випадку винний має нести відповідальність за ч. 1 ст. 296 КК України.

На думку апелянта, дії ОСОБА_9 мають бути перекваліфіковані на ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, що супроводжувалося грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та вказував на необхідність перекваліфікувати дії ОСОБА_9 на менш тяжкий злочин та про пом`якшення покарання, захисника адвоката, який частково погодився з доводами апеляційної скарги, вказуючи на відсутність складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу заступника прокурора задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_9 під час судового розгляду справи визнав, що 05 грудня 2019 року, у період часу з 16 год. По 16 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у с. Ягідне Чернігівського району та області, грубо порушив громадський порядок, з хуліганських спонукань, тримаючи в руках гвинтівку «Мосіна» зразка 1891/30 рр. калібру 7,62 мм, перебуваючи у громадському місці та рухаючись по вулиці Яблуневій в напрямку будинку № 6 по вулиці Дружби, поблизу будинків № 18 та № 23 по вул. Яблуневій та будинку № 17 по вул. Дружби в с. Ягідне Чернігівського району та області, умисно, безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у грубому порушенні громадського порядку, яку особа тривалий час уперто не припиняла, рухаючись по вулицям, безпідставно здійснив близько шести пострілів з рушниці у повітря, чим порушив спокій та нормальний перебіг життя мешканців с. Ягідне Чернігівського району та області.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006 для наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень ( ч. 4 ст. 296 КК України), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Як під час досудового розслідування, так і в суді першої інстанції, не було встановлено, що зброя була застосована з метою заподіяння тілесних ушкоджень або її використання під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян, яких на вулиці не було. Згідно показань обвинуваченого ОСОБА_9 05 грудня 2019 року, після вжиття спиртних напоїв, він взяв рушницю, яку знайшов після смерті матері серед її речей, вийшов на вулицю поблизу свого будинку та здійснив кілька пострілів у повітря.

З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно-небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Зміст грубості порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру хуліганських дій, їх наслідків, місця і тривалості їх вчинення, кількості потерпілих, їх віку, стану здоров`я, суттєвості порушення їх інтересів.

Особлива зухвалість передбачає нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, що спричинило тілесне ушкодження, чи знущання над потерпілим, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи підприємства, організації або громадського транспорту, тощо.

Аргументи апеляційної скарги заступника прокурора про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України є цілком обґрунтованими, проте помилка суду не може бути виправлена тільки шляхом зміни кваліфікації, оскільки після виключення застосування зброї з обставин справи не вбачається в чому полягає особлива зухвалість хуліганства.

За стрільбу з вогнепальної зброї в населених пунктах передбачена адміністративна відповідальність за ст. 174 КУпАП.

Отже, коли судовий розгляд проводився в скороченому порядку, у сторони захисту судом не було з`ясовано, чи правильно вона розуміє зміст обставин, які не оспорює чи немає сумнівів у добровільності її позиції, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України явно не відповідала тим обставинам, які визнавалися доведеними, суд повинен був відмовити в скороченому розгляді та провести розгляд кримінального провадження з дослідженням доказів, наданих стороною обвинувачення, чого не зробив, не забезпечив тим самим змагальність сторін та права на захист, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 412 КПК України, внаслідок чого постановив необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 412, 424 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2020 року щодо ОСОБА_9 скасувати, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13