Справа № 132/1128/20
УХВАЛА

03.07.2020 Слідча суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність Калинівської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесені відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань

ВСТАНОВИЛА

19.06.2020 року на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду від 12.06.2020 в провадження слідчої судді ОСОБА_1 надійшли матеріали скарги ОСОБА_4 на бездіяльність Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 звернувся з заявою про злочин передбачений ст. 182 КК України до Калинівської місцевої прокуратури, проте в листі від 31.03.2020 прокурор ОСОБА_5 повідомив про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР. Скаржник вважає, що заступник керівника Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , всупереч ст. 214 КПК України допустив бездіяльність, яка полягає у невнесені відомостей до ЄРДР за його заявою, а тому просить суд зобов`язати відповідальну особу вчинити дії у відповідності до вимог ст. 214 КПК України.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 підтримав скаргу, зазначаючи, що на прокурора не покладено обов`язок оцінювати зміст заяви на предмет ознак складу злочину. Вказані дії вчиняються після внесення відомостей про злочин до ЄРДР на підставі проведеного досудового слідства. Крім того вказав, що працівниками поліції під час розслідування кримінального правопорушення, всупереч вимогам КПК України, а саме за відсутності ухвали слідчого судді, збирались відомості відносно нього, що містять конфеденційну інформацію, зокрема про стан його психічного здоров`я, на предмет вживання ним наркотичних засобів, а також вимогу про його судимість. Остання була отримана всупереч наказу МВС від 29.11.2016 року за №1256. Отриману інформацію працівниками поліції було поміщено до кримінального провадження. Такими діями скаржнику було завдано істотну шкоду, що призвела до суспільно небезпечних наслідків нематеріального характеру, порушення охоронюваних Конституцією України та іншими законами прав і свобод право на приватне та сімейне життя та на конфеденційність інформації про себе. Скаржник вважає, що в діях слідчого Козятиського ВП та інших осіб наявний склад злочину, передбачений ст. 182 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заперечує щодо задоволення скарги ОСОБА_4 щодо внесення відомостей до ЄРДР вказуючи, що слідчим в рамках кримінального провадження у відповідності до вимог ст. 91 ч.1 п.4 КПК України збирались відомості, які підлягають доказуванню, оскільки скаржнику пред`явлено підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та справа наразі перебуває на розгляді Хмільницького міськрайонного суду, а тому законність отримання зазначеної скаржником інформації буде оцінювати суд при ухваленні вироку.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступне.

26.03.2020 ОСОБА_4 звернувся з заявою про вчинене кримінальне правопорушення відносно невідомих осіб, а також слідчого ОСОБА_6 , які всупереч вимог КПК України та в порушення Конституції України, здійснили збір та зберігання конфеденційної інформації відносно нього, зокрема про стан його психічного здоров`я, на предмет вживання ним наркотичних засобів, а також вимогу про його судимість.

Заява надійшла до прокуратури 30.03.2020 та була передана на розгляд ОСОБА_7 .

31.03.2020 ОСОБА_4 було надано відповідь на його заяву, у відповідності до якої заступник керівника Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 зазначив про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 , оскільки слідчим в рамках кримінального провадження №0000576 від 15.07.2019 здійснювався збір доказів про особу підозрюваного.

Заслухавши учасників та дослідивши докази, слідча суддя приходить до такого.

У відповідності до ст.ст. 1,2 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК України)

За вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в тому числі обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

За змістом ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, органами досудового слідства на виконання вищезазначених вимог КПК України, в рамках кримінального провадження №0000576 від 15.07.2019 здійснювався збір доказів про особу підозрюваного. Оцінку зібраним доказам, в тому числі їх допустимості, про особу підозрюваного, у відповідності до ст. 94 КПК України, буде надавати суд при ухвалені рішення за результатами розгляду кримінального провадження

В контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, слідча суддя вважає, що дії Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_4 була прийнята та зареєстрована в цій установі, що також не спростовують сторони.

Статтею 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року№ 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на його думку злочин.

З дослідженого судом звернення ОСОБА_4 вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення слідчим та невідомими особами (як вказує скаржник) кримінального правопорушення як такого, тим більше в контексті наведених норм КК України, на які посилається заявник. Зокрема, в ньому взагалі не наведено обставин, що могли б свідчити про вчинення злочину, а наводяться обставини виконання органами досудового слідства своїх безпосередніх процесуальних обов`язків.

Заява ОСОБА_4 , на думку суду, не є заявою про вчинений злочин, оскільки в ній викладені обставини, які свідчать про незгоду сторони з проведенням органами досудового слідстства певних процесуальних дій, зокрема порядок збору доказів, що не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом процесуальної діяльності досудового слідства для оцінки яких законом передбачений певний порядок.

Беручи до уваги викладені обставини, суд вважає, що підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність Калинівської місцевої прокуратуриі, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за заявою від 26.03.2020 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Дата складення та оголошення повного тексту ухвали - 07.07.2020 о 11.30 год.

Слідча суддя ОСОБА_1

Суддя:ОСОБА_1