справа № 631/847/18
провадження № 1-кп/631/12/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Харківської області кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2017 року під № 0000560 та 04 червня 2018 року під № 0000263 щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мелихівка Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, офіційно не одруженого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, а також непрацездатних осіб не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01 вересня 2016 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за частиною 4 статті 407 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 жовтня 2017 року звільнений від відбуття покарання на підставі пункту «4» статті 4 Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 VІІІ «Про амністію у 2016 році»;

-03 червня 2019 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186, із застосуванням приписів частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2017 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, більш точного часу як в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 проходив повз продовольчого магазину ФОП « ОСОБА_6 », який на праві власності належить ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме товарно матеріальних цінностей з вказаного магазину.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючиумисно, із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які могли спостерігати за його діями, підійшов до лицьової сторони будівлі магазину, де шляхом розбиття скла у вікні будівлі, через виниклий отвір у вікні проник до середини приміщення магазину, звідки таємно викрав з торгівельних полиць товарно матеріальні цінності, а саме: дві пляшки горілки торгової марки «Nemiroff» об`ємом по 1 л. кожна, загальною вартістю 372 гривні 00 копійок; одну пляшку горілки торгової марки «Nemiroff» об`ємом 0,7 л., вартістю 113 гривень 00 копійок; дві пачки цигарок торгової марки «BOND», синій, загальною вартістю 50 гривень 00 копійок. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, звернувши його на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 535 гривень 00 копійок.

Крім того, 03 червня 2018 року близько 23 години 00 хвилин більш точного час як в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 перебував в селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, де у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме товарно матеріальних цінностей з продовольчого магазину ФОП « ОСОБА_8 », який на праві власності належить ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, із корисливих спонукань, з метою особистого незаконного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до будівлі магазину ФОП « ОСОБА_8 », де переліз через огорожу та кухонним ножем, який заздалегідь узяв із собою, розбив скло у вікні будівлі та через виниклий отвір проник до середини приміщення магазину, звідки таємно викрав з торгівельних полиць товарно матеріальні цінності, а саме: шість штук сирокопченої ковбаси «Болгарська» вагою по 250 гр. кожна, загальною вартістю 288 гривень 00 копійок; ковбаски «Слобожанські» загальною вагою 3 кг., загальною вартістю 263 гривні 97 копійок; ковбасу «Варену баликову» загальною вагою 4 кг., загальною вартістю 244 гривні 60 копійок; «Сосиски прикопчені» загальною вагою 3 кг., загальною вартістю 225 гривень 45 копійок; чотири штуки консерви «Сардіна в маслі» вагою по 240 гр., загальною вартістю 101 гривня 20 копійок; чотири штуки консерви «Шпроти в маслі» вагою по 150 гр., загальною вартістю 92 гривні 52 копійки, а також грошові кошти в сумі 12300 гривень 00 копійок.
Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викрадене майно незаконно обернув на свою користь та розпорядився ним за власним розсудом, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 13515 гривень 74 копійки.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у присутності свого захисника винним себе визнав повністю, пояснивши, що дійсно скоїв інкриміновані йому в вину кримінальні правопорушення при вищевикладених обставинах.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї провини, а також те, що він не ставить під сумнів фактичні обставини справи, а також правильність розуміння ним змісту цих обставин, у суду не виникає сумніву в добровільності та істинності позиції ОСОБА_4 .

Прокурор у судовому засідання посилаючись на те, що обвинувачений не оспорює фактичних обставин у справі, висловив думку про недоцільність досліджування під час судового розгляду справи усіх доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник підтримали думку прокурора.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином відповідно до приписів Кримінального процесуального кодексу України.

Потерпіла ОСОБА_9 10 березня 2020 року через канцелярію суду надала заяву, яка була зареєстрована за вхідним № 1504/20 вх., відповідно до якої зазначила, що не заперечує проти розгляду справи судом в порядку, передбаченому положеннями частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, дана позиція є добровільною, розгляд справи просить провести за її відсутності. Крім того, ОСОБА_9 відзначила, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, при визначені міри покарання покладається на розсуд суду.

Аналогічна за змістом заява була подана потерпілим ОСОБА_7 27 квітня 2020 року та зареєстрована за вхідним № 2387/20 вх., та потерпілою ОСОБА_9 , що була зареєстрована за вхідним № 2386/20 вх. від 27 квітня 2020 року.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, а такожу зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то не було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодженні з кваліфікацією вчинених ним діянь, підтвердженням ним його фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням, роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, суд ухвалив: обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також висновків судової товарознавчої експертизи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вільній формі дав суду свої пояснення, зазначивши, що повністю визнає свою провину у вчиненні інкримінованих йому в вину крадіжок майна потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , підтвердивши, що десь 27 листопада 2017 року, точної дати він не пам`ятає, близько 02 години ночі, після закриття нічного клубу у селі Парасковія Нововодолазького району Харківської області, він підійшов до продовольчого магазину, де розбив віконне скло та заліз у середину, звідки скоїв крадіжку продуктів харчування, а саме спиртних напоїв. Також обвинувачений пояснив, що 03 червня 2018 року він підійшовши до магазину, розташованому у АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , про що йому було відомо, оскільки він там бував неодноразово, переліз через паркан та шляхом розбиття віконного скла заліз у середину магазину, звідки вкрав грошові кошти, точної суми не пам`ятає, але зазначив, що там було більше 10000 гривень та продукти харчування, які потім він десь загубив. Крім того, ОСОБА_4 повідомив, що при вчиненні кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння не перебував. На запитання прокурора, чи згоден обвинувачений з переліком викрадених ним речей, що зазначені в обвинувальному акті та вартістю викраденого, вказаного у висновках експертизи, ОСОБА_4 відповів, що згоден повністю. У вчинених кримінальних правопорушеннях обвинувачений щиро кається та виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Покази ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

В свою чергу, з досліджених судом у судовому засіданні документів, що були надані стороною обвинувачення, судом встановлено наступне.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27 листопада 2017 року вбачається, що 27 листопада 2017 року о 06 годині 40 хвилин Нововодолазьким відділенням поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області було прийнято заяву від ОСОБА_7 , який просив вжити заходів до невідомої особи, яка 27 листопада 2017 року близько 02 години 00 хвилин шляхом розбиття віконного склала у магазині за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила крадіжку продуктів харчування.

Протоколом огляду місця події від 27 листопада 2017 року та фототаблицею до нього на 3 аркушах, складених слідчим Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 у присутності потерпілого ОСОБА_7 й понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зафіксовані обстановка та обставини вчинення 27 листопада 2017 року крадіжки продуктів харчування з магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 .

Постановою слідчого Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області капітана поліції ОСОБА_13 від 22 січня 2018 року полімерний пакет із пластиковою порожньою пляшкою з під безалкогольного енергетичного напою з написом «BLACK» ємністю 0,5 л., пластикову коробку білого кольору з написом помаранчевого кольору «Маселко», порожню, та три порожні пляшки з-під горілки визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000560 від 27 листопада 2017 року та здано до камери зберігання речових доказів Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відповідно до квитанції № 19.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 25046 25050, проведеної 27 грудня 2017 року судовим експертом Харківського науково дослідного інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса ОСОБА_14 ,, попередженим під особистий короткий розпис про кримінальну відповідальність за статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України, вбачається, щостаном на момент вчинення злочину, тобто 27 листопада 2017 року, ринкова вартість двох пляшок горілки торгової марки «Nemiroff Standard» об`ємом по 1 л. кожна, складає 372 гривні 00 копійок; ринкова вартість однією пляшку горілки торгової марки «Nemiroff», Штоф, об`ємом 0,7 л., складає 113 гривень 00 копійок; ринкова вартість двох пачок цигарок торгової марки «BOND», синій, складає 50 гривень 00 копійок.
Крім того, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04 червня 2018 року вбачається, що 04 червня 2018 року о 08 годині 00 хвилин Нововодолазьким відділенням поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області було прийнято заяву від ОСОБА_9 , яка просила вжити заходів до невідомих осіб, які в ніч з 03 червня по 04 червня 2018 року вчинили крадіжку продуктів харчування та грошових коштів у сумі 12300 гривень з магазину за адресою: АДРЕСА_2 .

Протоколом огляду місця події від 04 червня 2018 року та фототаблицею до нього на 8 аркушах, складених слідчим Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_15 у присутності потерпілої ОСОБА_9 й понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , зафіксовані обстановка та обставини вчинення в ніч з 03 червня по 04 червня 2018 року крадіжки продуктів харчування та грошових коштів з нежилого приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляд місця поліції було виявлено та вилучено ніж з рукояткою білого кольору, який знаходився у землі.

Постановою слідчого Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області капітана поліції ОСОБА_13 від 19 червня 2018 року паперовий пакет, горловина якого обов`язана ниткою та скріплена пояснювальною биркою на якій мається напис печатним та рукописним шрифтом: «Речовий доказ вилучений 04.06.2018 за адресою: вул. Європейська, 10 смт. Нова Водолага, слідчий, поняті» в якому міститься ніж кухонний. При огляді ножа встановлено, що він має пластикову рукоятку білого кольору довжиною 10,7 см., яка має пошкодження та часткові нашарування багнюки та жирових нашарувань, довжина леза 19,5 см., має пошкодження металевої частини та нашарування засохлої землі, що свідчать про його використання, визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000263 від 04 червня 2018 року та здано до камери зберігання речових доказів Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відповідно до квитанції № 37.

З висновку судової товарознавчої експертизи № 14875, проведеної 26 червня 2018 року судовим експертом Харківського науково дослідного інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса ОСОБА_18 , попередженою під особистий короткий розпис про кримінальну відповідальність за статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України, вбачається, щостаном на момент вчинення злочину, тобто 04 червня 2018 року, ринкова вартість шести штук сирокопченої ковбаси салямі «Болгарська» вагою по 250 гр. кожна, виробництва «Богодухівській м`ясокомбінат», складає 288 гривень 00 копійок; ринкова вартість трьох ковбасок «Слобожанські», вагою 100 гр. штука, загальною вагою 3 кг., виробництва «Салтівський м`ясокомбінат», складає 263 гривні 97 копійок; ринкова вартість чотирьох штук ковбаси баликової 2 сорту, загальною вагою 4 кг., виробництва «Салтівський м`ясокомбінат», складає 244 гривні 60 копійок; ринкова вартість трьох штук «Сосиски прикопчені», 2 сорту, загальною вагою 3 кг., виробництва «Салтівський м`ясокомбінат» складає 225 гривень 45 копійок; ринкова вартість чотирьох банок консерви «Сардіна в маслі» вагою по 240 гр. кожна, виробництва «Аквамарин», складає 101 гривня 20 копійок; ринкова вартість чотирьох банок консерви «Шпроти в маслі» вагою по 150 гр. кожна, виробництва «Масеко», складає 92 гривні 52 копійки.
Оцінюючи висновки судової товарознавчої експертизи з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку у сукупності з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, суд визнає їх вірними, мотивованими достатньо переконливо та таким, що не суперечить іншим доказам у справі.

Надаючи оцінку усім письмовим доказам суд відмічає наступне.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 Кримінального процесуального кодексу України).
Приписами статті 86 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Отже, цими процесуальними джерелами доказів, у розумінні статті 84 Кримінального процесуального кодексу України, підтверджуються обставини, регламентовані статтею 91 вказаного нормативно правового акту України.
Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, також визнає фактичні обставини справи доведеними.

При кваліфікації дій обвинуваченого суд виходить з такого, щодане кримінальне провадження є об`єднаним у суді з двох кримінальних проваджень, відповідно до статтей 217 та 334 Кримінального процесуального кодексу України.
Стороною обвинувачення ОСОБА_4 було висунуто обвинувачення у кожному з об`єднаних проваджень окремо, а саме у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідуваньпід № 0000560 від 27 листопада 2017 року за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та під № 0000263 від 04 червня 2018 року за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

08 квітня 2020 року прокурором відповідно до статтей 338 та 341 Кримінального процесуального кодексу України змінено обвинувачення шляхом викладення в новій редакції в частині кваліфікації дій за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05 квітня 2018 року у справі з єдиним унікальним № 658/1658/16-к вказав, що кваліфікація злочину кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.
Згідно зі статтею 32 Кримінального кодексу України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Пленум Верховного Суду України у абзаці 2 пункту 7 своєї постанови від 04 червня 2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» роз`яснив, що якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, п`ять розбоїв, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального кодексу. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.
Положеннями частини 1 статті 33 Кримінального кодексу України регламентовано, що сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден із яких її не було засуджено.
Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 27 вересня 2018 року у справі з єдиним унікальним № 686/6613/16-к вказав, що у разі визнання особи винуватою у вчиненні декількох діянь, які відповідають складу злочину, передбаченого однією і тією самою статтею (частиною статті) закону про кримінальну відповідальність, всі ці діяння кваліфікуються в сукупності за відповідною статтею (частиною статті) лише один раз і окремої кваліфікації не потребують.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до частини 1 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд дійшов висновку щодо доведеності стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому в вину кримінального правопорушення, оскільки він дійсно 27 листопада 2017 року своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного із проникненням у інше приміщення, а саме майна, що належить ОСОБА_7 та своїми умисними діями 03 червня 2018 року повторно вчинив крадіжку майна, що належить ОСОБА_9 , поєднану із проникненням у інше приміщення.

Таким чином, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 доведена повністю. Дії його відповідають складу злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, у зв`язку із чим, обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочинів, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим скоєно тяжкий злочин.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 не працевлаштований, офіційно не одружений, але зі слів, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має. Стан здоров`я ОСОБА_4 задовільний, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, де характеризується з негативного боку. Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 червня 2018 року за № 711 встановлено, що ОСОБА_4 на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває, так як 24 липня 2015 року, згідно Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року, був призваний за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 . Має посвідчення учасника бойових дій, серії НОМЕР_2 , виданого 29 грудня 2015 року Головним управлінням Національної гвардії України безстроково.

Двічі притягувався до кримінальної відповідальності. Так, вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 вересня 2016 року ОСОБА_4 був засуджений за частиною 4 статті 407 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 жовтня 2017 року звільнений від відбуття покарання на підставі пункту «д» статті 4 Закону України від 22 рудня 2016 року № 1810 VІІІ «Про амністію у 2016 році»; вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 03 червня 2019 року ОСОБА_4 був засуджений за частиною 2 статті 185 та частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, із застосуванням приписів частини 1 статті 70 цього Кодексу до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

З досудової доповіді, складеної 24 березня 2020 року провідним інспектором Нововодолазького районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України ОСОБА_19 щодо ОСОБА_4 , вбачається, що орган пробації вважає, що є високий ризик ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробування, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України та виконання заходів, передбачених пробаційними програмами.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 щире каяття.

Обставин, що відповідно статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з положень частин 2 статті 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, керується вимогами статті 65 Кримінального кодексу України, а саме: враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину та кількість епізодів злочинної діяльності, особу винного, який повністю визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, а також усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, відсутність обставин, що обтяжують його покарання. Разом із тим, суд приймає до уваги, що на початку судового розгляду справи, обвинувачений намагався уникнути притягнення до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, про що свідчать чисельні ухвали суду про застосування до обвинуваченого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді приводу (ухвала від 08 липня 2019 року, ухвала від 16 липня 2019 року, ухвала від 04 вересня 2019 року, ухвала від 14 січня 2020 року, ухвала від 27 січня 2020 року) та те, що ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 03 лютого 2020 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 .

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в ізоляції та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, а тому йому необхідно призначити покарання в межах, встановлених санкцією частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі на певний строк, так як саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При цьому, виходячи з приписів статті 50 Кримінального кодексу України, згідно з яких метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без реального відбуття покарання.

На думку суду таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог статті 75 Кримінального кодексу України, або ж застосування статті 69, чи норм статті 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Крім того, призначаючи покарання, суд бере до уваги, що вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 03 червня 2019 року, який набрав законної сили 04 липня 2019 року, ОСОБА_4 був засуджений за вчинення 16 липня 2018 року та 19 липня 2018 року кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185 та частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, із застосуванням приписів частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України з випробування із встановленням іспитового строку 3 роки.

Отже, оскільки після постановлення 03 червня 2019 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя обвинувального вироку, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185 та частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки, його визнано винним ще й у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, що вчинені ним до постановлення зазначеного вироку, за який він засуджується до покарання, що належить відбувати реально, суд не вбачає можливості застосувати в порядку частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України принцип поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань та вважає за необхідне виконувати кожний з цих вироків самостійно.

Приходячи до такого, суд бере до уваги приписи пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», який роз`яснює, що у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Також, суд ураховує правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме: постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, прийнятої 26 квітня 2018 року в межах справи з єдиним унікальним № 290/167/17, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, прийнятої 27 листопада 2018 року в межах справи з єдиним унікальним № 165/1919/15-к та постанови Верховного суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, прийнятої 25 червня 2018 року в межах справи з єдиним унікальним № 754/2749/17, - щодо аналогічної позиці, викладеної у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Щодо питання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як заходу забезпечення кримінального провадження, обраному під час судового розгляду справи обвинуваченому ОСОБА_4 , то враховуючи вимоги статтей 131 132, 177, 178 Кримінального процесуального кодексу України та дані про особу обвинуваченого, а також те, що він переховувався від явки до суду та перебував у розшуку, суд уважає за доречне залишити його без змін до набрання вироком законної сили.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів по справі слід вирішити в порядку, визначеному частиною 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Цивільні позови в рамках даного кримінального провадження не заявлялися.

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.
Згідно пункту 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Оскільки в рамках даного кримінального провадження були проведені експертні дослідження саме такою установою, з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта при проведенні судових товарознавчих експертиз № 25046 25020 від 27 грудня 2017 року та № 14875 від 26 червня 2018 року.
На підставі викладеного, враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України,керуючись статтями 50, 63, 65 67 та частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, а також статтями 91, 100, пунктом 3 частини 1 статті 118, частинами 1 та 2 статті 122, частино 2 статті 124, частиною 1 статті 126, частиною 3 статті 349, статтями 368 371, 373 376, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Згідно із частиною 5 статті 72 Кримінального кодексу України строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та фактичного затримання, тобто з 05 березня 2020 року, зарахувавши час попереднього ув`язнення.
Вирок Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 03 червня 2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, із застосуванням приписів статті 75 Кримінального кодексу України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки, виконувати самостійно.
Речові докази по справі: дві порожні пляшки з-під горілки «Nemiroff» ємністю 1 л., одна порожня пляшка з-під горілки «Nemiroff» ємністю 0,7 л., порожню пляшку з-під безалкогольного енергетичного напою з написом «BLACK» ємністю 0,5 л., пластикову коробку білого кольору з написом помаранчевого кольору «Маселко», ніж кухонний з пластиковою рукояткою білого кольору довжиною 10,7 см., довжина леза 19,5 см., що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області знищити після набрання вироку законної сили.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 495 гривень 00 копійок за виконання судово товарознавчої експертизи № 25046 25020, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса 27 грудня 2017 року та в сумі 572 гривні 00 копійок за виконання судово товарознавчої експертизи № 14875, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса 26 червня 2018 року стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілим та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1