Справа № 201/2348/18
Провадження № 1-кп/204/89/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши в судовому засіданні м. Дніпро обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0001291 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 квітня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та № 0000290 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

за участю: прокурора: ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває дане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, без можливості внесення застави. В обґрунтування клопотання вказав, що на цей час триває стадія судового розгляду вказаного кримінального провадження. Однак, встановлено, що ОСОБА_12 систематично порушує вимоги щодо належної процесуальної поведінки під час судового розгляду вказаного кримінального провадження шляхом нез`явлення в судові засідання, про які йому достеменно відомо. Про причини своєї неявки суду не повідомляє, у зв`язку з чим, вважає, що відносно ОСОБА_12 необхідно застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як останній вчинив тяжкий злочин, за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлен ня волі на строк до семи років, в зв`язку з чим вбачають наявність ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_12 умисно не з`являється у судові засідання задля уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_12 знаходячись на свободі в ході проведення досудового розслідування, може інформувати та скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до його вчинення, а також впливати на свідків, які дали показання по даному кримінальному провадженню, з метою зміни ними свідчень на свою користь та продовжувати вчинення кримінальних правопорушень, що підтверджується вчинення останнім іншого злочину під час розгляду вказаного кримінального провадження у суді. У зв`язку з вищевикладеним запобігти вищевказаним ризикам обранням більш м`якого запобіжного заходу не представляється можливим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 суду пояснив, що він покладався на захисника і робив все, що він йому казав. І коли він казав, що він не повинен приїжджати. Крім того, він хворів з 23.03.2020 року і робив флюорографію. В нього була температура. Викликав лікаря. Так само і 16.04.2020 року. Адвокат йому казав, що судові засідання не будуть, тому він може не брати документи у лікаря.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 вважає, що суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини. Крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків непроцесуальної поведінки особи, ще й можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. ОСОБА_12 має постійне місце проживання, де мешкає разом із сім`єю, має постійне місце роботи, де характеризується з позитивної сторони. Це дає підстави вважати, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, що гарантує виконання покладених на нього процесуальні обов`язки. Таким чином саме особисте зобов`язання забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. В разі застосування вказаного запобіжного заходу, він буде співмірним з особою обвинуваченого та обставинами пред`явленої йому підозри, у тому числі забезпечить право обвинуваченого на свободу та повністю буде запобігати ризикам, зазначеним в ч.1 ст. 177 КПК України, забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Просить в задоволенні клопотання прокурора відмовити. Застосувати відносно ОСОБА_12 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 підтримала захисника ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_11 заперечував проти заявленого клопотання прокурора. Не заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_10 заперечував проти заявленого клопотання. Не заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_9 підтримав клопотання сторони обвинувачення, оскільки ОСОБА_12 заподіяв йому тілесні ушкодження, які залишились на тілі. Суд затягується по вині захисника і обвинувачених. При цьому саме захисник сказав, не йти в судове засідання, тобто умисно рекомендував не йти до суду.

Суд, вислухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За змістом положень ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що суд на даному етапі не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визначення особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах дані, у суду наявні всі підстави для висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КПК України.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_12 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої останньому підозри.
Вирішуючи подане клопотання, суд враховує, що ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, та карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, переховуватися від суду, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 16.04.2020 року обвинувачений ОСОБА_12 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду кримінального провадження був повідомлений належним чином. Про факт того, що обвинувачений ОСОБА_12 був повідомлений про судові засідання не заперечує і сам обвинувачений, проте повідомив, що йому сказав не з`явитись у судове засідання його захисник.
В матеріалах кримінального провадження є два клопотання від захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , які надійшли на електронну адресу суду, згідно яких вона просила відкласти розгляд кримінального провадження на іншу дату, після скасування карантину.
Також, 27.03.2020 року обвинувачений ОСОБА_12 подав до суду заяву про відкладення розгляду кримінального провадження, призначене на 27.03.2020 року, у зв`язку із запровадженням надзвичайної ситуації в Україні та поширенню коронавірусу.
Проте, з урахуванням того, що явка обвинуваченого ОСОБА_12 є обов`язковою, а також те, що від самого обвинуваченого не надходило на адресу суду клопотання про відкладення розгляду судового провадження, призначеного на 16.04.2020 року, доказів підтверджуючих факт перебування обвинуваченого на лікарняному за період з 23.03.2020 року, обвинувачений суду не надав, суд не може визнати достатньою причину неявки обвинуваченого у судове засідання, у зв`язку з повідомленням захисником ОСОБА_7 про те, що йому можливо не з`являтися у судове засідання, оскільки захисник ОСОБА_8 надала до суду клопотання про відкладення розгляду кримінального провадження, але зазначена обставина підлягає врахуванню при обранні виду запобіжного заходу судом.
Також наявний ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, оскільки не всі свідки допитані у судовому засіданні.
Суд вважає, що прокурором не доведений ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки прокурором не надано суду жодного доказу можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.
В той же час, ОСОБА_12 має стійкі соціальні зв`язки на території м. Дніпро, а саме має постійне місце проживання, де мешкає разом з сім`єю, має постійне місце роботи.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що суду не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні відносно обвинуваченого, тому вважає за необхідне для запобігання ризикам передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченим застосувати відносно нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням певних зобов`язань на обвинуваченого, передбачених п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176,177,178,179, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 331, 369, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, строком на два місяці, тобто до 19 червня 2020 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду; повідомляти суд про зміну свого місця мешкання; заборонити у будь-якій формі спілкуватися із недопитаними судом свідками обвинувачення, визначеними в обсязі дослідження доказів; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1