Справа № 161/2298/20
Провадження № 1-кп/161/514/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 06 травня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000168, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 12.02.2020 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, в порядку ст.89 КК України судимості не має,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.342 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 14.01.2020 о 16.40 год., перебуваючи по вул.Гулака Артемовського,17 м.Луцька умисно чинив опір працівникові правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків, за наступних обставин.

Так, 14.01.2020 о 08.00 год. інспектор взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 (наказ від 02.12.2019 №940 о/с) та старший дільничний офіцер відділу превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 (наказ від 26.04.2019 №126 о/с), будучи у форменому одязі зі знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, заступили на чергування у складі мобільної групи щодо запобігання та протидії домашньому насильству з 07.00 год. 14.01.2020 по 19.00 год. 14.01.2020, згідно розстановки сил та засобів роти №2 управління патрульної поліції у Волинській області, затвердженої начальником Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_9 та згідно графіку несення служби мобільних груп щодо запобігання та протидії домашнього насильства особового складу підрозділів ГУНП у Волинській області та УПП у Волинській області на січень 2020 року, затвердженого начальником Управління превентивної діяльності ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 .

Відповідно до п. 2.1 посадової інструкції інспектор роти №2 батальйону УПП у Волинській області ДПП, інспектор патрульної поліції відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює: безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контроль за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі ті, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права та повноваження; розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством; затримання осіб на підставах і в порядку, передбачених законодавством, а також доставляє затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення (у визначених законодавством порядку) до підрозділів Національної поліції України та/або суду; охорону місця події з метою забезпечення подальшого розслідування, а також вживає заходів щодо охорони та збереження місця події в первинному, незмінному стані до прибуття уповноважених осіб, зокрема слідчих оперативних груп; співпрацю з іншими підрозділами Національної поліції України; інші функції, передбачені законодавством.

Відповідно до п.2 посадової інструкції старшого дільничного офіцера поліції превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області, старший дільничний офіцер відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює: превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, що сталися на території поліцейської дільниці та на території обслуговування поліцейської станції; вживає заходів для запобігання та протидії домашньому насильству або насильству за ознакою статі, інші функції, передбачені законодавством.

Виконуючи свої службові обов`язки по реагуванню на факти та протидії домашньому насильству в м.Луцьку та відповідно до Законів України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», «Про Національну поліцію», будучи службовими особами правоохоронного органу, вищевказані працівники поліції 14.01.2020 о 16.15 год. на службовий планшет із спецлінії «102» отримали повідомлення про те, що за місцем проживання заявниці ОСОБА_11 її син вчинив сварку та виганяв з дому дітей, у зв`язку з чим заявниця потребує психологічної допомоги та перебуває поблизу ТРЦ «Промінь» за адресою: м.Луцьк, пр.Грушевського, 2.

Після прибуття за вказаною адресою працівники поліції встановили заявницю ОСОБА_11 та відібрали відповідну заяву. В подальшому, близько 16.40 год. 14.01.2020 працівники поліції в дворі будинку №17 по вул.Гулака-Артемовського м.Луцька виявили ОСОБА_4 , який рухався у напрямку під`їзду вказаного будинку. Останній, побачивши матір разом з працівниками поліції, повернувся та почав рухатись у напрямку проїжджої частини вул.Гулака Артемовського м.Луцька. Працівники поліції висунули законну вимогу зупинитися, однак той продовжив рухатись у протилежному напрямку. В зв`язку з чим, останні наздогнали ОСОБА_4 та повідомили про необхідність зупинитись, в зв`язку з надходженням повідомлення про вчинення ним домашнього насильства.

Обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу, умисно, відмовляючись виконати законну вимогу працівників поліції щодо необхідності перебування на місці, у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП домашнього насильства, вчинив активний фізичний опір, який виразився у протидії здійсненню працівниками поліції покладених на них обов`язків, а саме: у відштовхуванні поліцейських. Після попередження про можливість застосування щодо нього заходів фізичного впливу, не реагуючи на вказане та продовжуючи протиправні дії, під час вжиття поліцейськими ОСОБА_5 та ОСОБА_8 заходів фізичного впливу з метою припинення зазначених протиправних дій та спробам ОСОБА_4 залишити місце події, продовжував відштовхувати їх, а при спробі поліцейським ОСОБА_5 здійснити загин лівої руки за спину, умисно, кулаком правої руки наніс один удар в ділянку лівої скроні інспектора роти №2 батальйону УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_5 , спричинивши фізичного болю.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились в опорі працівнику правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України,
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав. Суду дав показання, що опору працівникам поліції 14.01.2020 не чинив, усі дії щодо його затримання вважає провокацією з боку його матері ОСОБА_11 та працівників поліції. 14.01.2020 він йшов додому, побачив матір разом з поліцейськими та, з метою уникнення конфлікту, пішов в іншу сторону. Побачивши, що працівники поліції мають намір його наздоганяти, він направився у їх напрямку, а коли підійшов, то останні відразу ж хотіли одягнути йому кайданки. Оскільки він жодних неправомірних дій не чинив, то не давав цього зробити (забирав свої руки), тоді потерпілий вдарив його «дубинкою» у плече один раз та намагався знову одягнути кайданки, після чого він «автоматично» наніс один удар кулаком руки в обличчя поліцейського. Після чого останній пшикнув йому балончиком, однак він не спрацював, поліцейський злякався, він це побачив, а тому сам «здався» та дозволив одягти кайданки. Вважає, що працівники поліції, даючи показання у суді, обманюють. Оскільки умислу на вчинення опору працівникам поліції у нього не було, просив ухвалити справедливе рішення щодо нього.

Не зважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у вчиненні опору працівнику правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні дав показання, що перебував в складі мобільної групи по протидії домашньому насильству. Після 16.00 год. він разом з ОСОБА_8 отримали виклик від ОСОБА_11 ( АДРЕСА_2 ) про вчинення її сином домашнього насильства. По приїзду виявили заявницю з онуками, які розповіли, що ОСОБА_4 вчинив психологічне і фізичне насильство щодо них та перебуває у агресивному стані. Вони поїхали на АДРЕСА_3 , щоб відібрати пояснення, однак дома обвинуваченого не було, тому усі чекали біля під`їзду. Через кілька хвилин побачили ОСОБА_4 , який, помітивши їх змінив напрямок руху та пришвидшивши ходу намагався втекти. Наздогнавши його, останній почав грубо з ними поводитись, відмовився пройти до службового автомобіля, не надав інформацію з приводу анкетних даних, натомість відразу став у «бійцівську позу», та почав виражатись у їх адресу нецензурною лайкою. Коли його напарник зробила зауваження, то ОСОБА_4 намагався її вдарити, тому він ( ОСОБА_5 ) спробував загнути обвинуваченому руку за спину, однак у нього не вийшло. Після цього обвинувачений ухилився і відразу ж наніс йому удар кулаком руки в голову (обличчя), від чого він відчув сильний фізичний біль. У відповідь він застосував сльозогінний газ, гумову палицю і особу було затримано (одягнули кайданки), викликали на допомогу інших працівників поліції та швидку допомогу. Внаслідок вказаних дій обвинуваченого у нього піднявся тиск та сильно боліла голова. Документи щодо вказаних подій він не складав, це робила його напарник, оскільки він перебував в лікувальному закладі. Матеріальних претензій до обвинуваченого не має, щодо покарання покладається на розсуд суду.
Під час проведення слідчого експерименту - протокол від 21.01.2020 (проведеного за участю понятих), потерпілий ОСОБА_5 розповів про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення (вказав на місце), детально описав механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим. Вказані показання повністю відповідають показанням, даним в ході судового розгляду та іншим доказам, що досліджені у даній справі.

Показання потерпілого ОСОБА_5 судом беруться до уваги, оскільки вони спростовують показання обвинуваченого, які суд вважає неправдивими та такими, що дані виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Такі показання потерпілого об`єктивно підтверджуються іншими здобутими та всебічно, повно дослідженими у справі доказами.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала показання, що 14.01.2020 перебувала на службі в складі оперативної групи спільно з поліцейським ОСОБА_5 . В період 16-17.00 год. надійшло повідомлення на службовий планшет про вчинення домашнього насильства. Приїхавши на місце виклику - поблизу ТРЦ «Промінь», було встановлено заявницю ОСОБА_11 з двома онуками, які повідомили, що її син ОСОБА_4 в дворі будинку вчинив домашнє насильство (психологічного і фізичного характеру) відносно її онуків. По місцю проживання ОСОБА_4 не було, а через хвилин 30 побачили як він йшов до під`їзду свого будинку. Побачивши їх відразу ж змінив напрямок руху, пришвидшив ходу та намагався втекти. Вони його почали наздоганяти, представились (були у форменому одязі), вимагали зупинитись та надати пояснення, оскільки він намагався залишити місце розмови, то попередили про можливість застосування спеціальних засобів кайданок, на що обвинувачений почав агресивно реагувати та ображати їх нецензурною лайкою, розмахувати кулаками, хотів її вдарити, тоді напарник спробував застосувати «загин руки за спину». Однак обвинувачений вирвався та вдарив потерпілого кулаком в обличчя, після чого вони застосували спецзасоби та його затримали. Після чого нею було складено протокол про вчинення домашнього насильства, протокол затримання та припис, однак обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від отримання вказаних документів. Усе це автоматично фіксувалось на камеру (яка світилась постійно), однак в подальшому виявилось, що запис не відбувався (про що вони написали рапорти).
Під час проведення слідчого експерименту - протокол від 21.01.2020 (проведеного за участю понятих), свідок ОСОБА_8 , розповіла про обставини вчинення відносно потерпілого кримінального правопорушення, детально описала механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим. Вказані показання повністю відповідають показанням, даним в ході судового розгляду.

Свідок ОСОБА_11 на підставі ст.63 Конституції України відмовилась від дачі показань.
Однак під час проведення слідчого експерименту - протокол від 21.01.2020 (проведеного за участю понятих), свідок ОСОБА_11 , розповіла про вчинення ОСОБА_4 опору працівникам поліції та невиконання ним їх вимог, а також ствердила, що факту нанесення удару поліцейському не бачила, лише помітила як ОСОБА_5 присів та тримався руками за обличчя.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дав показання, що в січні 2020 його дядько ОСОБА_4 запросив разом з братом на спортивний майданчик, де почав їх ображати та шарпав брата. Про вказані події вони повідомили бабусю ОСОБА_11 , яка викликала працівників поліції. Початку конфлікту між ОСОБА_4 та працівниками поліції не бачив, оскільки прибігли з братом на місце події лише тоді, коли почули як кричала бабуся, щоб «… не бились». Коли прибіг, то бачив як працівники поліції «пшикали» на дядька газовим балончиком та затримували.
Аналогічні показання дав в судовому засіданні і свідок ОСОБА_13 (допитаний в присутності законного представника).

Таким чином, судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не чинив опору працівникові правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків, оскільки вони є суперечливими (суперечать дослідженим доказам у справі), не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що показання потерпілого ОСОБА_5 дані ним безпосередньо в судовому засіданні є послідовними, відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, стверджуються і показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні опору працівникові правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків, кваліфікуючи його дії за ст. 342 ч.2 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст.66,67 КК України, суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним не визнав, а тому і не розкаявся у вчиненому, не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, однак в порядку ст.89 КК України судимості не має, потерпілий на його суворому покарані не наполягав, ним вчинено кримінальне правопорушення, яке, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а тому суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ст.342 КК України у виді обмеження волі, з застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків, згідно ст.76 КК України.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.342 ч.2 КК України, призначивши покарання 1 (один) рік обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1