ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/631/20 Справа № 183/2178/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, не одруженому, з неповною середньою освітою, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року було частково задоволено клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 18.04.2020 року до ЄРДР за № 0000625 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 17 червня 2020 року включно.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначає, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років. Тому, з урахуванням вищевикладеного, а також, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі за скоєне кримінальне правопорушення, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
При цьому, слідчим у клопотанні та прокурором під час судового розгляду не надано письмових доказів, а тому не доведено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме твердження про те, що ОСОБА_7 може вмовлянням, залякуванням чи іншим способом незаконно вплинути на потерпілого та свідків щодо зміни ними своїх показань відносно нього.
Крім того, суд першої інстанції, крім наявного ризику, оцінив в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 не одружений; підозрюється у скоєнні тяжкого умисного кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.
Однак, слідчим суддею також враховано те, що підозрюваний раніше не судимий; мешкає з матір`ю та її чоловіком ОСОБА_10 , який був допитаний в якості свідка під час судового розгляду та показав, що він є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вказаному будинку разом з ним проживає жінка та її син ОСОБА_7 , а також додав, що він не заперечує, щоб підозрюваний продовжував проживати в його будинку у разі застосування йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Підозрюваним ОСОБА_7 повідомлено слідчому судді про те, що він зараз постійно проживає та має намір у майбутньому проживати з матір`ю та її чоловіком ОСОБА_10 за вищевказаною адресою, тому підозрюваний має міцні соціальні зв`язки. Також захисник повідомив слідчому судді про те, що ним його підзахисному ОСОБА_7 роз`яснено наслідки невиконання останнім умов запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та завірив слідчого суддю про те, що такий вид запобіжного заходу буде виконуватися ОСОБА_7 повною мірою.
Судом першої інстанції зазначено, що прокурором доведено наявність п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме те, що у відношенні ОСОБА_7 наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення та наявні достатні підстави вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Однак, прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику.
Тому слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків. Крім того, судом також враховано обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також те, що підозрюваний ніде офіційно не працює, тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 застосовано цілодобово.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких кримінальних правопорушень, на підставі наданих суду вагомих та обґрунтованих письмових доказів.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Отже, відповідно до вказаної норми КПК України, до ОСОБА_7 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор зазначає, що судом підтверджено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, про наявність зазначеного ризику свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, тому існує реальна можливість переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від покарання у виді реального позбавлення волі за скоєння вказаного злочину.
Разом з тим, судом не враховано наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, про його наявність свідчить те, що ОСОБА_7 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення відносно мешканця с. Піщанка, Новомосковськом району, Дніпропетровської області. Враховуючи вказаний факт підозрюваний ОСОБА_7 матиме реальну можливість впливати на його показання та змусити потерпілого ОСОБА_11 , а також раніше знайомих свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які є безпосередніми свідками кримінального правопорушення змінити свої показання.
Крім того, судом не надано належної оцінки особі підозрюваного ОСОБА_7 , який до затримання був безробітним, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, що в сукупності свідчить про відсутність у останнього стійких соціальних зв`язків.
З огляду на викладене, беручи до уваги факт обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення внаслідок якого потерпілому ОСОБА_11 спричинено вогнепальні поранення дробом в області лівого тазостегнового суглобу, лівої гомілки, лівого плеча, лівої п`ятки перебуваючи навіть під цілодобовим домашнім арештом, згідно з оскаржуваною ухвалою від 18.04.2020 року, підозрюваний матиме реальну можливість залишити місце свого фактичного проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, також впливати на потерпілого та свідків, що в свою чергу, може зашкодити проведенню повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування в межах розумних строків.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засідання прокурор підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив задовольнити її в повному обсязі з підстав наведених у ній.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд приходить наступних висновків.
Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За змістом ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; запобіжний захід, який застосовується.
На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, тому ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції свого рішення та задоволенням клопотання слідчого.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з матеріалів справи, 19 квітня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за ознаками грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
Так, апеляційний суд вважає, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема, протоколом про прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 18.04.2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 18.04.2020 року; медичною довідкою № 1937 про отримане ОСОБА_11 поранення; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.04.2020 року; протоколом допиту свідків неповнолітнього ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 від 18.04.2020 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, відповідно до якого ОСОБА_7 затримано 19.04.2020 року о 05.34 годині в порядку ст. 208 КПК України, та іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що вони є також обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують та для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Так, апеляційним судом встановлено, що існують обґрунтовані ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме з метою уникнення відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній покинув місце вчинення кримінального правопорушення та переховувався від правоохоронних органів, а також підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 особисто знайомий з потерпілим ОСОБА_11 та свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та проживає з ними в одному населеному пункті, які були безпосередніми очевидцями даного злочину, тому, перебуваючи на свободі підозрюваний дійсно може на них впливати з метою зміни їх показів, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, колегія суддів у відповідності до ст. 178 КПК України враховує тяжкість покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, що у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, вагомість наявних доказів про вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.
Окрім цього, апеляційний суд також враховує наявність у підозрюваного місця проживання, міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, вік та стан його здоров`я, те, що він раніше не судимий, однак заявлені ризики дійсно об`єктивно існують і застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе їм запобігти та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на вищевикладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а до підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без визначенням розміру застави у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст.ст. 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 червня 2020 року.
Підозрюваного ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду негайно.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4