Справа № 348/523/18
Провадження № 11-кп/4808/77/20
Категорія ст. 125 ч. 1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000803 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на вирок Надвірнянського районного суду від 26.11.2019 року щодо ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительу АДРЕСА_1 , не судиму
засуджено за ст. 125 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На підставі ст. 74 ч. 5, ст. 49 ч. 1 п. 1 КК України її звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Злочин вчинено при наступних обставинах.
25.11.2017 року біля 14 год 30 хв. обвинувачена ОСОБА_8 перебуваючи на подвір`ї по місцю проживання по АДРЕСА_1 , на грунті неприязних відносин з ОСОБА_10 кидала в неї кусками цегли. Після цього вона схопила потерпілу ОСОБА_10 за верхній одяг та розмахуючи цеглою, яка знаходилась у руці нанесла один удар в ділянку обличчя з правої сторони, чим заподіяла легкі тілесні ушкодження.
Захисник ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду незаконним, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, вважає, що провадження по справі повинно бути закрите за ст. 284 КПК України (не доведено вину). Показання свідків є суперечливими. Відповідно до рапорту поліцейського (а.c 152) місцем злочину є АДРЕСА_2 , а особою, яка вчинила конфлік. є тета. За показаннями потерпілої обвинувачена приходиться їй двоюрідною сестрою. В протоколі прийняття заяви (а.c. 49) потерпіла не вказує на частинки цегли, якими нібито нанесли їй тілесні ушкодження ОСОБА_8 . Потерпіла вказує, що станом на 16:05 годин звернулась до Надвірнянської ЦРЛ, однак з догоспітального клінічного протоколу вбачається, що вона звернулася до чергового лікаря тільки в 17:30 год. і Надвірнянська ЦРЛ там відсутнє, як і відсутні будь-які дані щодо лікаря. Судовий експерт витребував в слідчого догоспітальний клінічний протокол № 4660, отриманий всупереч порядку збирання доказів, визначеним ст. 93 КПК України, що дає підстави вважати цей доказ недопустимим. В протоколі не описано морфологічні характеристики виявлених ушкоджень (колір синця), що виключає можливість об`єктивно встановити час його утворення. На підставі такого недопустимого доказу складений висновок судово-медичної експертизи від 27.11.2017 року N 289, який відповідно до ст. 101 ч. 5 КПК України має бути також визнаний недопустимим.
14.12.2017 р. слідча оглядає місце події, про що складає протокол огляду (а.c. 52-58), яке знаходиться за іншою адресою - АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , без її присутності, без роз`яснення їй права на захист та можливі наслідки проведення такої слідчої дії, що ставить під сумнів допустимість такого доказу. Ухвала слідчого судді про дозвіл на цей огля відсутня, фотаблиці не підписані понятими.
Суд не з`ясував, чому свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали суду показання, що вищевказані події відбулись близько 10-11 години ранку 25.11.2017 року, і жоден з них не бачив в руках ОСОБА_8 цегли або її частин, тоді як потерпіла вказує, що події відбулись того ж дня близько 14:30. Свідок ОСОБА_11 вказує, що в потерпілої з лівої сторони текла кров, тоді як згідно з висновком судово-медичної експертизи, подряпина в неї була на правій щоці. Щодо куртки чорного кольору потерпілої, яка є речовим доказом, вважаю, що цей предмет одягу не може бути таким, оскільки не доведено, чи дійсно на ньому є сліди злочину, якщо такий був вчинений, а по-друге, він не був відкритий стороні захисту і не був оглянутий судом.
На даний час неможливо вилучити в законний споcіб ні куски цегли, якими нібито були нанесені удари потерпілій, ні встановити, виходячи з констатованих в неї тілесних ушкоджень, ні фактичний час їх отримання, ні механізм їх нанесення. Вважає, що слід повторно дослідити: рапорт на ім`я начальника Надвірнянського ВП ОСОБА_13 ; протокол прийняття заяви від 25.11.2017 р. (а.с 49).; протокол огляду місця події від 14.12.2017 та фототаблицю до нього, (а.с. 52-58); протокол проведення слідчого експерименту від 27.12.2017 (а.с.59-61); відеозапис слідчого експерименту; висновок експерта судово-медичної експертизи (а.c. 50); догоспітальний клінічний протокол; звукозапис допиту потерпілої в суді 17.08.2018 р.; звукозапис допиту свідка ОСОБА_11 в суді 27.09.2018 р. Просить вирок суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 284 ч. 1 п. 3 КПК України у зв`язку з не встановленням доказів для доведення вини та вичерпанням можливості їх отримати.
В апеляційній інстанції:

- обвинувачена ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 підтримали подану апеляційну скаргу, просять вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити у відповідності до вимог ст. 284 КПК України;

- прокурор вважає вирок суду законним і обґрунтованим, просить відхилити апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд проведено без участі потерпілої ОСОБА_10 , оскільки її участь необов`язкова, вона належно повідомлена про судовий розгляд, не повідомила суд про причини неявки.

З`ясувавши обставини даного провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Оскаржений вирок суду цим нормам не відповідає.

Висновок суду про вину обвинуваченої не є належно обґрунтований.

Апеляційні доводи апелянта мають певне правове підґрунтя, яке ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини обвинуваченої внаслідок неналежної обґрунтованості й вмотивованості.

Основним доводом апелянта про непереконливість вироку суду є та обставина, що протиправні дії обвинуваченої вчинено нею на своєму подвір`ї, де знаходилась спірна цегла. Потерпіла ж прийшла на чуже подвір`я для з`ясування статусу вказаної цегли і проводила це не в передбаченому законом порядку, чого вона мала дотриматись без будь-якого конфлікту з огляду на висловлені їй претензії обвинуваченої.

Цим обставинам суд не дав належної й переконливої оцінки, що викликає сумнів у його висновку про однозначну доведеність вини обвинуваченої, не з`ясовано, чи обвинувачена не діяла в межах необхідної оборони, чи з перевищенням її меж.

Зазначені обставини є істотним процесуальним порушенням і ставлять під сумнів вирок суду, оскільки вони можуть мати істотне правове значення для остаточного судового рішення. За таких обставин вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Решта доводів апелянта про певні суперечності між доказами, про порушення порядку їх зібрання, вирішення питання про їх допустимість чи недопустимість мають бути предметом ретельного дослідження при новому судовому розгляді, в результаті якого суд має ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково, вирок Надвірнянського районного суду від 26.11.2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5