Справа № 446/791/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020 року м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ;

захисника ОСОБА_6 ;

потерпілої ОСОБА_7 ;

цивільного позивача ОСОБА_8 ;

представника цивільного позивача ОСОБА_9 ;

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 15 квітня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , білоруса, громадянина Республіки Білорусь, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, працюючого водієм ТОВ «АВТранс», раніше не судимого, не одруженого, на утриманні якого неповнолітніх дітей немає,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2020 прокурор Кам`янка-Бузького відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 передала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2020 за №0000169 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 15 квітня 2020 року близько 12:50 години керуючи вантажним автомобілем марки «Volvo FX» н.з. НОМЕР_1 Федерації з напівпричепом «SCHMITZ SKO24» н.з. НОМЕР_2 Федерації по автодорозі сполучення «Львів-Луцьк» в с. Сапіжанка Кам`янка-Бузького району Львівської області, рухаючись в сторону м. Луцьк, грубо порушив вимоги пункту 1.10 Розділу 1 Правил дорожнього руху України затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 06.03.2013 в частині визначення терміну «небезпека для руху» яким передбачено, що зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися, окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку, пункту 2.3 б Розділу 2 яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та пункту 12.3 Розділу 12 яким передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив зіткнення з задньою частиною попутного автомобіля «Daewoo Sens» н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався попереду нього в попутному напрямку по правій смузі та який зупинився для виконання маневру повороту ліворуч.
Внаслідок удару, автомобіль «Daewoo Sens» н.з. НОМЕР_3 виїхав на зустрічну смугу руху та розвернувся передньою частиною в напрямку м. Львів, де в нього врізався автомобіль «Mercedes-Benz GLC220D» н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в напрямку м. Львів.
У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Daewoo Sens» н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичного експерта №75/20 від 16.04.2020, отримала тілесні ушкодження у вигляді: забійна рана в ділянці правої брови, різана рана в ділянці 2-го пальця правої кисті, садна на підборідді та в ділянці правого колінного суглобу, злам стінок правої гайморової пазухи, злам дуги та фронтального відростка правої виличної кістки зі зміщенням фрагментів та правобічним гемосинусом. Різана рана в ділянці 2-го пальця правої кисті могла утворитися при контакті з уламками битого скла і відносяться до легкого тілесного ушкодження. Забійна рана в ділянці правої брови, садна на підборідді та правому колінному суглобі - від контакту з виступаючими частинами салону автомобіля при ДТП і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Переломи стінок правої гайморової пазухи з гемосинусом, перелом дуги та фронтального відростка правої виличної кістки зі зміщенням фрагментів могли утворитися при контакті обличчя потерпілої з виступаючими частинами салону автомобіля при зіткненні його з перешкодою і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху, вчинене особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Також, 08.05.2020 до суду надійшов цивільний позов ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн, а також цивільний позов ТзОВ «Кам`янка-Бузький Комбікормовий завод» до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 45 300,00 грн.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України, оскільки він примирився з потерпілою ОСОБА_7 і відшкодував спричинену їй шкоду, що доводиться відповідною розпискою.
Його захисник адвокат ОСОБА_6 підтримала таке клопотання, вважаючи його обґрунтованим та просила його задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні пояснила, що вона не заперечує проти закриття кримінального провадження, підтвердила факт відшкодування їй шкоди у розмірі 2000 доларів США обвинуваченим. Надала суду письмову заяву, в якій просить закрити кримінальне провадження у зв`язку з примиренням її з обвинуваченим та відшкодуванням їй шкоди.

Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні висловили думку про можливість задоволення такого клопотання обвинуваченого, оскільки він відшкодував шкоду саме потерпілій ОСОБА_7 та вони примирились між собою.

Цивільний позивач ОСОБА_8 та представник цивільного позивача ТзОВ «Кам`янка-Бузький Комбікормовий завод» ОСОБА_11 заперечили проти закриття кримінального провадження, оскільки в даному ДТП було пошкоджено третій транспортний засіб «Mercedes-Benz GLC220D» н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_8 і жодної шкоди їм не відшкодовано. А тому, відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.
У пункті 2 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

У частині 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Роз`яснюючи практику закриття кримінальних справ за нереабілітуючими обставинами, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 23.12.2005 №12 вказав, що за наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Оцінивши доводи всіх учасників процесу, перевіривши матеріали, які містяться у справі, суд дійшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

Так, як видно з матеріалів справи та не заперечується учасниками кримінального провадження, ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, злочин, за яким йому пред`явлено обвинувачення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочину невеликої тяжкості, не належить до корупційних. Крім того, потерпіла ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні беззаперечно вказала про її примирення з обвинуваченим, що підтвердив сам обвинувачений, та відшкодування їй заподіяних збитків у оціненому нею розмірі, що також доводиться відповідною розпискою від 21.04.2020.

Відтак, суд встановив всі необхідні законодавчі умови для застосування ст. 46 КК України у даній справі, а відтак звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є обов`язком, а не правом суду.

Щодо наявності цивільного позову ОСОБА_8 та ТзОВ «Кам`янка-Бузький Комбікормовий завод», то суд вважає, що факт наявності таких майнових претензій до обвинуваченого, хоч і виникає з протиправних дій обвинуваченого, проте не може бути перешкодою для реалізації положень статті 46 КК України.

Так, роз`яснюючи правила застосування ст. 46 КК України, у вищевказаній постанові Пленуму ВСУ вказав, що судам слід мати на увазі, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим.

Як видно з обставин справи, потерпілим на досудовому слідстві було визнано виключно ОСОБА_7 , оскільки тільки їй було завдано тілесні ушкодження внаслідок злочину. ОСОБА_8 та будь-яка інша особа, обґрунтовано не визнавались потерпілими ані на досудовому слідстві, ані судом, оскільки таким не завдано тілесних ушкоджень злочином, що є обов`язковою умовою за диспозицією статті 286 КК України.

Також суд вказує, що у ч. 3 ст. 61 КПК України передбачено, що цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

Тобто, чинний процесуальний закон не прирівнює процесуальний статус потерпілого та цивільного позивача, а лише визначає обсяг їхніх прав та обов`язків. Причому, обсяг прав та обов`язків цивільного позивача є вужчим, аніж у потерпілого.

А оскільки питання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими обставинами не відноситься до цивільного позову, то незгода цивільного позивача з таким закінченням кримінального провадження не має для суду правового значення.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що матеріальна та моральна шкода, які можливо спричинені ОСОБА_8 та ТзОВ «Кам`янка-Бузький Комбікормовий завод», не охоплюються диспозицією ст. 286 КК України, а тому, відповідно і не охоплюються ст. 46 КК України, не можуть впливати на результати розгляду клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з підстав ст. 46 КК України.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Тому, суд вважає за необхідне цивільні позови ОСОБА_8 та ТзОВ «Кам`янка-Бузький Комбікормовий завод» залишити без розгляду, роз`яснивши їм, що вони мають право звернутися з вказаними позовами до суду в загальному цивільно-правовому порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відтак, арешт накладений ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17.04.2020 на автомобіль марки «Mercedes-Benz GLC220D» д.н.з. НОМЕР_4 необхідно скасувати. Арешт накладений ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17.04.2020 на автомобіль «Daewoo Sens» н.з. НОМЕР_3 скасувати. Арешт накладений ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 21.04.2020 на автомобіль «Volvo FX» н.з. НОМЕР_5 скасувати.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому у вигляді особистого зобов`язання на підставі ухвали слідчого судді від 17.04.2020 залишити без змін, до набрання ухвалою законної сили.

Процесуальних витрат немає.

Керуючись ст. 61, 100, 174, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 314, 371, 372 КПК України, ст. 46 КК України,

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 тис. грн. залишити без розгляду.
Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янка-Бузький комбікормовий Завод» до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 45 300,00 грн. залишити без розгляду.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17.04.2020 на автомобіль марки «Mercedes-Benz GLC220D» д.н.з. НОМЕР_4 - скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17.04.2020 на автомобіль «Daewoo Sens» н.з. НОМЕР_3 скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 21.04.2020 на автомобіль «Volvo FX» н.з. НОМЕР_5 скасувати.

Речові докази:

-автомобіль «Volvo FX» н.з. НОМЕР_5 повернути законному володільцю ОСОБА_5 ;

-автомобіль «Daewoo Sens» н.з. НОМЕР_3 повернути законному володільцю ОСОБА_10 ;

-автомобіль «Mercedes-Benz GLC220D» д.н.з. НОМЕР_4 повернути законному володільцю ОСОБА_8 .

-
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1