ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 20.05.2020р. за №0000875 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. с.Михайлівка Вільнянського р-ну Запорізької обл., громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 1) 11.08.2010р. Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнився 21.05.2012р. умовно-достроково на невідбутий строк 11 міс. 9 дн.; 2) 15.04.2015р. Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 4-х років 6 міс. позбавлення волі з випробувальним терміном 3 роки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19.05.2020р. приблизно о 17.00год., ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку №10 по вул.Хортицьке шосе м.Запоріжжя, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, приєднавши трос до автомобіля «АЗЛК М 2140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові білого кольору, який належить ОСОБА_4 та знаходився біля другого під`їзду зазначеного будинку, за допомогою автомобіля «ВАЗ 2111», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинний намір ОСОБА_5 , відбуксирував автомобіль «АЗЛК М 2140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до гаражу № НОМЕР_3 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Василя Сергієнка,б. 3-б, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 9852,53грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини вчинення злочину, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, від дослідження доказів відмовився. Також пояснив, що в скоєному щиро кається, активно сприяв досудовому розслідуванню, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні також не оспорював фактичні обставини злочину, від дослідження доказів відмовився і пояснив, що автомобіль йому повернуто, претензій до обвинуваченого не має, просить призначити покарання на розсуд суду.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, у скоєнні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу обвинуваченого, який раніше був судимий за злочини проти власності, судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, на даний час офіційно не працює, не одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід обрати в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.289 КК України, без конфіскації майна.

Також з урахуванням конкретних обставин даної справи, даних про особу обвинуваченого, позиції прокурора та потерпілого, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст.75,76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили залишити тим самим - домашній арешт.

Речові докази: 1) мобільний телефон «Sony Xperia», який переданий на зберігання свідку ОСОБА_9 , - залишити йому за належністю; 2) мобільний телефон «Samsung Galaxy J5», який переданий на зберігання обвинуваченому ОСОБА_5 , - залишити йому за належністю; 3)три недопалки цигарок, фрагмент пластику круглої форми, осип ґрунту, вісімнадцять змивів, мікрочастки, п`ять слідів папілярних візерунків рук, трос, які знаходяться в камері схову речових доказів Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, - знищити; 5) автомобіль «АЗЛК М 2140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , страховий поліс, які передані потерпілому ОСОБА_4 , - залишити йому за належністю; 6) автомобіль «ВАЗ 2111», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зв`язку ключів від автомобілю, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, які передані на зберігання ОСОБА_7 , - залишити йому за належністю; 7) DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження АЗС «Glusco», який долучений до матеріалів кримінального провадження, - залишити матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1

25.06.2020