У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.03.2020 Справа №607/3985/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження №0000007 від 02 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, звернувся Слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 з клопотанням про накладення арешту на дві пари взуття, кросівки чорного кольору марки «Найк» із білою підошвою та кросівки чорного кольору марки «Фешен», вилучені 29 лютого 2020 року за добровільною згодою ОСОБА_5 під час огляду приміщення квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Як зазначено у клопотанні, у період часу із 15 години 00 хвилин 31 грудня 2019 року по 10 годин 00 хвилин 02 січня 2019 року невідома особа перебуваючи в приміщенні підїзду №2, що по вулиці Вербицького, 2 в м.Тернополі шляхом пошкодження дверей у машинне відділення ліфта, яке розташоване на 10-му поверсі викрав гальмівну катушку мотору ліфта, також у період часу із 23 години 00 хвилин 01 січня 2019 року по 12 годин 00 хвилин 02 січня 2019 року невідома особа перебуваючи в приміщенні під`їздів №2 і №3 шляхом, що на проспекті Злуки 27 в м.Тернополі шляхом пошкодження дверей машинного відділення таємно викрала 2 катушки моторів ліфта, чим завдала ТОВ "Коменерго-Тернопіль-3" матеріальну шкоду в сумі 30000.

29 лютого 2020 року було проведено огляд приміщення квартири за добровільною згодою ОСОБА_5 , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 під час якої було виявлено та вилучено: дві пари взуття, кросівки чорного кольору марки «Найк» із білою підошвою та кросівки чорного кольору марки «Фешен», які під час їх добровільної вилучення вище зазначені кросівки було поміщено у спец упакування під номером № 0109445, який герметично упаковується та на якому знаходяться відповідні надписи та засвідчується підписами понятих

З метою забезпечення виконання вимог законодавства щодо повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження та збереження доказів до закінчення кримінального провадження слідчий зазначав про необхідність у накладенні арешту на вищевказані об`єкти, та просив клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий ОСОБА_6 не з`явився, про дату та час судового розгляду був неодноразово повідомлений належним чином.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, беручи до уваги надані сторонами пояснення, слідчий суддя вважає, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити з огляду на наступне.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження і такий допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З урахуванням положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, задля збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Керуючись вказаними положеннями процесуального законодавства, беручи до уваги зміст заявленого клопотання та відсутність належних доказів на підтвердження зазначених у клопотанні відомостей щодо, зокрема, вказівок на те, що зазначені у клопотанні речі можуть містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на неодноразові виклики слідчого до суду для надання пояснень щодо заявленого клопотання та необхідності накладення арешту, слідчий суддя приходить до переконання, що на даний час органами досудового розслідування не доведено потребу у накладенні арешту на дві пари взуття, кросівки чорного кольору марки «Найк» із білою підошвою та кросівки чорного кольору марки «Фешен», належні ОСОБА_5 , які було ним надано за добровільною згодою під час огляду приміщення, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , з огляду на що слідчий суддя не вбачає підстав для застосування положень КПК щодо надання судом дозволу на обмеження права власності особи, що повинно бути доведено стороною обвинувачення,та вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявленого клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області О. Вузенького про арешт майна.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області О. Вузенького про арешт майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1