Справа № 752/9070/18
Провадження №: 1-кп/752/456/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012382, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів, Київської області, громадянина України, з освітою вищою, не одруженого, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
17.10.2016 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 342; ч.2 ст. 345 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки, який 29.05.2017 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва змінений і ОСОБА_5 за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,
обвинуваченого за ч.2 ст. 125 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

Як видно з формулювання обвинувачення, 28.12.2017, приблизно о 09:30 год., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у загальному приміщенні поверху біля квартири АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікт з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виник у зв`язку із раптово виниклими неприязними відносинами, умисно, протиправно, з метою заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_9 , наніс декілька ударів кулаками обох рук в область її голови та обличчя.
Згідно висновку експерта № 30 від 04.01.2018 року, внаслідок отриманих ударів потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми кісток лицьового черепу - синець на спинці та скатах носа, на нижніх повіках обох очей з переходом в підочні ділянки, перелом кісток носу.
Тобто, ОСОБА_5 , як зазначено в обвинувальному акті, вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_5 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення суті обвинувачення, винним себе не визнав. Пояснив, що певний час проживав з дівчиною ОСОБА_10 , яку утримував. Вирішив з нею розлучитися та зателефонував, щоб забрала свої речі. Вона, вранці 28.12.2017 року, приїхала з своє подругою ОСОБА_11 , яка очікувала у коридорі, а ОСОБА_12 забрала свої речі. ОСОБА_13 , яка була обурена його вчинком, не штовхав, а ОСОБА_11 , яка в квартиру не заходила, ударів не наносив, звідки вона отримала пошкодження, сказати не може. Через дві неділі приїхала поліція і залишили виклик. У такий спосіб його бувша подруга намагається звести з ним стосунки. Просить його виправдати.
Враховуючи кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , зазначене провадження є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, яке розпочато на підстави заяви потерпілої.
В той же час, потерпіла ОСОБА_9 , починаючи з дати призначення підготовчого судового засідання, яке було визначено ще на 18.06.2018 року, до суду не з`явилася, хоча отримала повістку, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового рекомендованого відправлення. В подальшому, на призначені судом дати підготовчого судового засідання, а саме 10.07; 10.09; 21.09; 02.11.2018 та 09.01.2019 року року потерпіла не з`явилася, повістки повернуті з відміткою за терміном зберігання. Про виклик на призначену судом чергу дату підготовчого судового засідання 15.03.2019 року, потерпіла, яка отримала повістку, про що свідчить поштове повідомлення, знову не з`явилася, про причини неявки суд не інформувала, заяв про відкладення на адресу суду не направляла. Після призначення кримінального провадження до судового розгляду, починаючи з 11.04.2019 року, незважаючи на неодноразові виклики, потерпіла на судові засідання 10.06; 11.09; 19.11.2019 року та 08.01 та 27.02. 2020 року, не з`явилася, хоча належним чином, у процесуальний спосіб повідомлялася про дату та час судових засідань. Зважаючи на вимоги сторони захисту про необхідність розгляду провадження у розумні строки, судом, після з`ясування думки сторін, було прийнято рішення про слухання справи у відсутність потерпілої, на підставі інших доказів, які в розпорядження суду надала сторона обвинувачення.
Як доказ вчинення обвинуваченим зазначеного злочину, по суті сторона обвинувачення надала документи та докази, дослідження яких, не дає суду достатніх та переконливих підстав вважати, що зазначене кримінальне правопорушення вчинив саме ОСОБА_5 .
По суті, як вважає суд, факт отримання потерпілою тілесних ушкоджень, є незаперечний і підтверджений висновком експерта № 30, згідно якого, при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при обстеженні і вивченні медичної документації виявлено ушкодження: закрита травма кісток лицьового черепу-синець на спинці та скатах носа, на нижніх повіках обох очей з переходом в підочні ділянки, перелом кісток носа, що відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, однак достатніх та переконливих доказів того, що ці пошкодження спричинив саме ОСОБА_5 , в розпорядження суду не надано.
Так, як видно з протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.12.2017 року, ОСОБА_9 звернулася до Голосіївського УП з заявою про те, що 28.12.2017 року близько 09.00 год., по АДРЕСА_3 власник квартири на ім`я ОСОБА_14 під час конфлікту наніс удари рукою в обличчя.
Однак, яке прізвище особи, яка нанесла удари, не зазначено, хто є власником квартири АДРЕСА_2 , або на той час був, невідомо, а надані прокурором матеріали даних не містять, враховуючи, що обвинувачений, як зазначено в обвинувальному акті зареєстрований та проживає в м. Фастів, Київської області.
Більше того, в розпорядження суду як докази прокурор надав протоколи, про проведені, з участю понятих, слідчих експериментів з потерпілою ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_15 , які розповіли та показала, як особа по імені ОСОБА_14 у приміщенні під`їзду на 21 поверсі будинку АДРЕСА_4 28.12.2017 року наніс ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Однак, зазначені протоколи також не містять даних щодо прізвища особи, яка нанесла тілесні ушкодження потерпілій і що це міг бути саме ОСОБА_5 , можливо лише догадуватися.
Підсумовуючи слід відмітити, що аналіз наданих стороною обвинувачення доказів, з врахуванням показань обвинуваченого, свідчить про відсутність достатніх та переконливих, поза розумним сумнівом доказів винуватості саме обвинуваченого ОСОБА_5 в нанесенні потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Інших, достатніх та переконливих доказів, які би підтверджували винність обвинуваченого, долучені матеріали не містять, а додаткових прокурором, який відмітив, що не можуть забезпечити явку свідка, а також потерпілої, не надано. Неодноразові, у визначений процесуальний спосіб, спроби викликати до суду та забезпечити участь під час розгляду провадження потерпілої, за заявою якої було порушено кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, та яка, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України», в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого її судового провадження, явилися марними, а її небажання з`явитися до суду та дати свідчення, по суті може розцінюватися як відмова від обвинувачення.
На користь зазначеної обставини свідчать також новели ст. 340 КПК України, згідно якої, в разі відмови прокурора від обвинувачення і за погодження потерпілого підтримувати обвинувачення за процедурою приватного обвинувачення, повторне неприбуття в судове засідання потерпілого, який був викликаний у встановленому цим Кодексом порядку без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття, прирівнюється до відмови від обвинувачення.
Враховуючи викладене, а також вимоги ст. 28 КПК України, щодо розумних строків судового розгляду, на чому неодноразо наголошує сторона захисту, а також що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, відносно ОСОБА_5 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_16 визнати невинуватим у пред`явленному обвинуваченні за ч.2 ст. 125 КК України та його виправдати, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1