ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/357/20 Справа № 203/43/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2020 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001061,-

за участю учасників провадження:
заявника: ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно і зобов`язати слідчого повернути тимчасово вилучене в ході обшуку 14.02.2020 року майно.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 вказує, що серед майна, яке було описано, є майно, яке не належить ТОВ «Дніпро - Кристал», а саме, дві надземні цистерни та дві підземні цистерни були передані в суборенду ТОВ «Енергія-Паливо», а також, автоцистерна, а відтак, розгляд клопотання відбувся без присутності власника майна, що є грубим порушенням.

Вилучене майно знаходиться у користуванні ТОВ «Дніпро - Кристал» на підставі відповідних договорів. Воно не містить слідів злочину, не містить слідів настання несприятливих наслідків в результаті імовірних порушень техніки безпеки. Всі дозволи та відповідність техніці безпеки є в наявності підприємства.

В даному кримінальному провадженні не пред`явлено підозру. Майно, на яке слідчий просить накласти арешт використовується юридичною особою, яка не є суб`єктом даного злочину, а відтак немає підстав вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації.

Крім того, суд розглянув клопотання за відсутності власників майна, не повідомивши їх про день та час розгляду справи, що є грубим порушенням права на захист цих осіб.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2020 року було частково задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, встановлене під час проведення обшуку 14 лютого 2020 року будівель та споруд, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, село Олександрівка, вулиця Зарічна, 68, а саме: 5 стаціонарних ємностей по 25 000,0 л. кожна без вмісту; 3 стаціонарні ємності по 5 000,0 л., 7 000,0 л., 9 000,0 л. відповідно з пошкодженими отворами для зливу без вмісту; 2 стаціонарні ємності по 50 000,0 л. кожна без вмісту; стаціонарна ємність об`ємом 75 000,0 л. без вмісту; стаціонарна ємність об`ємом 25 000,0 л. з рідиною об`ємом приблизно 1 300,0 л.; стаціонарна ємність, яка до відмітки 1 400,0 л. під тиском заповнена газом із заправним модулем; 4 підземні ємності по 25 000,0 л. кожна без вмісту; підземна ємність об`ємом 25 000,0 л. з рідиною об`ємом приблизно 3 200,0 л.; 2 автомобільні ємності по 4 000,0 л. кожна без вмісту; заправний модуль з маркуванням «95»; заправний модуль з маркуванням «92»; заправний модуль з маркуванням «ДТ».
В обґрунтування ухвали слідчий суддя вказав, що знайдені ємності мають безпосередній зв`язок з предметом кримінального провадження і відповідають ознакам, зазначеним у статті 167 КПК України.
Крім того, вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на вилучені документи, оскільки слідчим у заявленому клопотанні не зазначені їх відповідні реквізити.
Заслухавши доповідь судді, думку заявника, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді відповідає цим вимогам кримінального процесуального закону.

Так, колегією суддів встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001061 від 26.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України.
Під час проведення обшуку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 від 14.02.2020 року у період часу з 12 год. 42 хв. до 18 год. 27 хв., виявлено та вилучено 5 стаціонарних ємностей по 25 000,0 л. кожна без вмісту; 3 стаціонарні ємності по 5 000,0 л., 7 000,0 л., 9 000,0 л. відповідно з пошкодженими отворами для зливу без вмісту; 2 стаціонарні ємності по 50 000,0 л. кожна без вмісту; стаціонарна ємність об`ємом 75 000,0 л. без вмісту; стаціонарна ємність об`ємом 25 000,0 л. з рідиною об`ємом приблизно 1 300,0 л.; стаціонарна ємність, яка до відмітки 1 400,0 л. під тиском заповнена газом із заправним модулем; 4 підземні ємності по 25 000,0 л. кожна без вмісту; підземна ємність об`ємом 25 000,0 л. з рідиною об`ємом приблизно 3 200,0 л.; 2 автомобільні ємності по 4 000,0 л. кожна без вмісту; заправний модуль з маркуванням «95»; заправний модуль з маркуванням «92»; заправний модуль з маркуванням «ДТ»; 2 папки із документами, у яких відображено відомості щодо здійснення господарської діяльності у сфері обігу паливно мастильних матеріалів.
Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 14 лютого 2020 року вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
17 лютого 2020 року слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вищезазначене майно.
У клопотанні про арешт майна зазначено, що є достатні підстави вважати, що вилучене майно пристосовано та використано, як засоби та знаряддя вчинення злочину.
Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов вірного висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.
З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, а тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення слідчого судді є необґрунтованими.
Що стосується доводів апеляційної скарги заявника про те, що у цьому кримінальному провадженні не пред`явлено підозру, то слід зазначити, що на даній стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення злочину є вірогідною та достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_6 на те, що серед майна, яке було вилучено, є майно, не належне ТОВ Дніпро-Кристал, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, твердження ОСОБА_6 про те, що суд, розглянувши справу за відсутності власників майна, порушив їх право на захист, є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. А тому, колегія суддів не вбачає в діях слідчого судді порушень, які тягнуть за собою скасування оскаржуваної ухвали.

За вказаних обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на зазначене в клопотанні слідчого майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вилучене в результаті проведення огляду майно, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, колегії суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2020 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001061, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

_______________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_8