ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/836/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 628/2214/19 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
УХВАЛА
16 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
захисника - адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилався на відсутність в повідомленні про підозру зазначених в п.п. 5,7 ч.1 ст. 277 КПК України, прав підозрюваного і правової кваліфікації та фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , зокрема суттєвих обставин, які повинні бути на момент повідомлення про підозру. У змісті підозри відсутні чітко зафіксовані обставини події, підтверджені доказами, посилання на докази спричинення тілесних ушкоджень у ліву скроневу область голови потерпілого. Вважає, що формулювання підозри з умислом виключає можливість підозри за ст. 128 КК України, як обов`язкової ознаки диспозиції статті, інкримінованого йому злочину, тобто забороненої поведінки особи саме з необережності. При повідомленні про підозру ОСОБА_7 було зазначено про умисні дії, що виключається для підозри у вчинені необережного злочину. Тому в цій частині повідомлення не відповідає п. 5 ч.1 ст. 277 КПК України. Крім того, адвокат вказав, що слідчим та прокурором не було забезпечено участь педагога, психолога або лікаря при врученні неповнолітньому ОСОБА_7 повідомлення про підозру 10.01.2020 р. Слідчим не перевірено обставини щодо можливості отримання потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень в результаті самопадіння з даху сараю, як про це зазначено в матеріалах талону до супровідного листа №1298/3401 від 29.06.2019 прийнятого фельдшером КЗОЗ «центр екстреної медичної медицини катастроф». На досудовому розслідуванні ним було направлено ряд клопотань, в задоволенні яких було відмовлено, в чому виражається необ`єктивність досудового розслідування. Не з`ясовано можливість утворення травм у потерпілого, що можливе лише після дослідження всіх матеріалів кримінального провадження. Вважає, що сукупність зібраних органом досудового розслідування відомостей про подію не давали підстав для висунення підозри саме за ст. 128 КК України, оскільки розслідування велося за ст. 296 ч. 1 КК України. Тому вважає, що підозра не відповідає вимогам, зазначеним в ст. 277 КПК України, а ухвала підлягає скасуванню.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення адвоката, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
13.03.2020 року адвокат ОСОБА_6 звернувся в інтересах ОСОБА_7 , до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру від 10.01.2020 ОСОБА_7 в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій посилався на необґрунтованість повідомленої підозри за ст. 128 КК України і не відповідність підозри вимогам п.7 та п. 5 ч.1 ст. 277 КПК України, оскільки в ній відсутні права підозрюваного, правова кваліфікація та фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , які повинні бути на момент повідомлення про підозру, відсутні чітко зафіксовані обставини події, підтверджені доказами, підозра не містить посилання на докази спричинення тілесних ушкоджень у ліву скроневу область голови потерпілого та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 березня 2020 року відмовлено у задоволені вказаної скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 .
Залишаючи без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_6 , слідчий суддя мотивував таке рішення тим, що надані матеріали кримінального провадження, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Про підозру неповнолітньому ОСОБА_7 було повідомлено на підставі даних, здобутих під час досудового розслідування: показах свідків, висновках проведених експертиз та інших доказах, в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_9 . На час повідомлення про підозру неповнолітній ОСОБА_7 досяг повних 17 років, розумово відсталим не визнаний, а тому правових підстав залучати при повідомленні про підозру педагога, психолога або лікаря, у слідчого не було. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя вважав, що на даному етапі кримінального провадження не можна оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки такі питання суд вирішує під час розгляду кримінального провадження по суті. Крім того, як зазначив слідчий суддя, 10.01.2020 р. під час вручення підозри неповнолітньому ОСОБА_7 , йому також були роз`яснені його права про що складений окремий документ, який є невід`ємною частиною повідомлення про підозру і не є порушенням порядку повідомлення про підозру.
Колегія суддів з такими висновками слідчого судді погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та повинно відповідати зазначеним в ній вимогам.
Вручається письмове повідомлення про підозру, відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_7 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення. Як вбачається із повідомлення про підозру від 10.01.2020 р., в ній вказані зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Процедура повідомлення неповнолітньому ОСОБА_7 слідчим виконана відповідно до вимог чинного законодавства, в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_9 . На час повідомлення про підозру неповнолітній ОСОБА_7 досяг повних 17 років, розумово відсталим не визнаний, а тому правових підстав залучати при повідомленні про підозру педагога, психолога або лікаря, у слідчого не було. Тому апеляційні доводи адвоката ОСОБА_6 не можна визнати обгрунтованими.
Посилання в апеляційній скарзі на невірну кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_7 злочину, на даному етапі провадження не вирішується. Вказані питання повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Відповідно до статті 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, а тому сукупність інших зібраних органом досудового розслідування доказів будуть перевірятися, оцінюватися в ході судового розгляду, не дає підстав для скасування підозри.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 березня 2020 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 березня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді