ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000959 від 07.09.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину 2013 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, що надійшло до суду з угодою про примирення,-

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2019 року близько 22 год 00 хв, ОСОБА_4 перебуваючи неподалік магазина «Орфей» по вул. Житомирська, 133 у м. Фастові Київської області, побачив поруч з вказаним магазином велосипед марки «Ocean dx», яким користувався ОСОБА_6 та який належить ОСОБА_5 , який вирішив викрасти.

Відразу після цього, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу таємно від оточуючих, викрав велосипед марки «Ocean dx», вартість якого згідно товарознавчої експертизи № 13-1/1622 від 23.09.2019 становить 2166 грн 67 коп.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

24 вересня 2019 між обвинувченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Як об`єктивно перевірено судом, в даній угоді обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, істотних для даного провадження обставин. В угоді визначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який відповідає обставинам обвинувачення. Сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений ним злочин, а саме: у виді 150 годин громадських робіт.

В угоді отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив вказану угоду з потерпілим ОСОБА_5 , який також не заперечував проти цього, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при тому, що обвинувачений безумовно і повно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в обсязі висунутого органами досудового слідства обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявив, що здатен реально та повно виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор в судовому засіданні також вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України, а тому не заперечував проти її затвердження і призначення обвинуваченому узгодженого з потерпілим покарання та інших передбачених угодою заходів.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 та ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення на цій стадії судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого є потерпіла особа, і з огляду на фактичні обставини висунутого обвинувачення, державним чи суспільним інтересам шкода не завдана.

Суд, шляхом вивчення документів, а також проведення опитування учасників судового провадження, додатково переконався, що укладення угоди сторонами було добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення з потерпілим, характер обвинувачення, щодо якого також визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а тому підстави для твердження про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 на думку суду, беззаперечно існують.

Також, суд погоджується і з тим, що визначені сторонами в угоді вид і розмір покарання не виходять за межі загальних та спеціальних засад його призначення, встановлених ст. 65 КК України, а саме, воно пропонуються у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а отже, узгоджена міра покарання має конкретний вираз.

Будь-яких інших підстав, зазначених у тому числі і у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за умовами перевіреної судом угоди, не встановлено.

Отже, на підставі всіх об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, з врахуванням доводів учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , форма та зміст угоди про примирення від 24 вересня 2019 року відповідають вимогам КПК та КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди і призначення узгодженого її сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, а саме: велосипед марки «Ocean dx», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити у власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати у розмірі 314 грн 02 коп за проведення судової товарознавчої експертизи № 13-1/1622 від 23.09.2019.

Враховуючи викладене, суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 та 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 24 вересня 2019 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000959.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме: велосипед марки «Ocean dx», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити у власника.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта у розмірі 314 (триста чотирнадцять) грн 02 коп на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи № 13-1/1622 від 23 вересня 2019 року.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1