Провадження № 1-кс/461/119/20
УХВАЛА

Іменем України

09.01.2020 р. м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Львові погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 20.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 305 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , предмети та документи, а саме: Накладні-декларації кур`єрської служби доставки «Нова Пошта», а саме №8149, № 1073, 7843, № 5337, № 5971, 6392; Накладна-декларація кур`єрської служби доставки «ІнТайм» № ; Шість клаптиків паперу з рукописними написами; Чек ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01.08.2019 про поповнення рахунку громадянина ОСОБА_6 . Один блістер з таблетками в кількості 12 (дванадцять) штук з маркуванням «Acatar zatoki»; Ноутбук марки «НР» модель «Probook 6555b» серійний номер № НОМЕР_1 .

Клопотання мотивує тим, що 22.12.2019, вказані вище, вилучені в ході проведення обшуку предмети та документи, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000085. Таким чином, вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , предмети, речі та документи є предметами вчинення кримінального правопорушення, існують достатні підстави вважати, що вони є засобами і знаряддями вчинення злочину, де зафіксовані відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані в якості доказів у даному кримінальному провадженні і є необхідні для розкриття кримінального правопорушення.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

На підставі ст.107 КПК України фіксування судового процесу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Перевіривши наданні матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
20.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 внесено відомості вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст. 305 КК України.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Слідчим суддею встановлено, що 21.12.2019 в ході обшуку житлової квартири громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду міста Львова виявлено та вилучено предмети та документи, вказані вище, на які слідчий просить суд накласти арешт.

22.12.2019 року, вказані вище предмети та документи, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000085.

Згідно з ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 с. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 171 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально- правового характеру у виді конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні1 папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Тобто, слідчий в даному випадку повинен був звернутися в суд із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно не пізніше 22.12.2019 року.
Проте слідчий, в порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, звернувся в суд з даним клопотанням 08.01.2020 р. Тому майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено у відповідності з ч. 5 ст. 171 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання слідчого, у зв`язку із порушенням слідчим строків звернення до суду із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Керуючись ст.ст. 107, 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 20.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 305 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особам, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання

Слідчий суддя ОСОБА_1