УХВАЛА Іменем України
м. Балаклія 10 січня 2020 року Кримінальне провадження № 0000028 Справа №610/27/20 1-кс/610/27/2020

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна,

установив:

До суду надійшло вказане клопотання слідчого, яке було погоджене з прокурором.

Предметом клопотання є майно: 1) банківська картка ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ; 2) мобільний телефон марки «Nokia-2100», власником яких є ОСОБА_4 .

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, про час та місце судового розгляду повідомлена, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України її неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Як убачається з матеріалів клопотання, Балаклійським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000028. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення з кваліфікацією за ч. 2 ст. 187 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) було внесено 08.01.2020 р.

Частиною 2 ст. 187 КК України передбачено кримінальну відповідальність за розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм.
З витягу з ЄРДР про внесення 08.01.2020 р. відомостей про вчинений злочин за ч. 2 ст. 187 КК України вбачається, що ОСОБА_5 08.01.2020 р. близько 03.00 год., перебуваючи у вагоні №2 електропоїзда сполученням Ізюм-Харків, у Балаклійському районі, умисно, відкрито та протиправно заволодів мобільним телефоном «Нокіа» та банківською карткою «ПриватБанк», які належать ОСОБА_4 , та з метою утримання вказаного майна наніс останньому тілесні ушкодження у виді закритого перелому нижньої щелепи справа.

08.01.2020 р. до Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області від ОСОБА_4 надійшла заява про те, що 08.01.2020 р. близько 03.00 год. ОСОБА_5 заволодів його мобільним телефоном та банківською карткою, та наніс йому тілесні ушкодження.

08.01.2020 р. при огляді місця події у вагоні №2 електропоїзду «Ізюм-Харків» виявлено та вилучено банківську картку ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 .

08.01.2020 р. при огляді місця події у приміщенні Балаклійської ЦКРЛ за адресою: м. Балаклія вул. Партизанська б.25 Харківської області за добровільною згодою ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Nokia 2100».

08.01.2020 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Згідно до ч. 7 ст. 237 КПК України майно вважається тимчасово вилученим.

П. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та на них необхідно накласти арешт з метою їх збереження.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном є доцільним, оскільки в даному випадку забезпечує запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження зазначених речей, як речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на:

- банківську картку ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка вилучена під час проведення 08.01.2020 р. огляду вагону №2 електропоїзду «Ізюм-Харків»;

- мобільний телефон марки «Nokia-2100», який вилучений під час проведення 08.01.2020 р. огляду за адресою: АДРЕСА_1 ,

позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Місцем зберігання арештованого майна визначити Балаклійський ВП ГУНП в Харківській області.

Копію ухвали направити ініціатору клопотання для виконання та заінтересованим особам для інформування.

Ухвала виконується неґайно, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Можливо слідчому судді заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1