Справа № 467/465/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2019за №0000096 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Арбузинка Миколаївської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Первомайського міськрайоного суду Миколаївської області від 30.07.2014 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
- вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23.10.2014 за ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України;

в с т а н о в и в:

На розгляді Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В клопотанні прокурор вказує, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду від 11.03.2019 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, термін якого продовжувався під час судового засідання та закінчується 31.01.2020 року. З метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків прокурор просив продовжити останньому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з огляду на те, що не зменшилися та існують ризики, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, вказуючи, що існування зазначених у клопотанні прокурора ризиків не підтверджене жодним доказом та вважав достатнім обрати йому більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та вказав, що обвинувачений перебуває під вартою з березня 2019 року, ризики, враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення за цей період зменшилися, щодо ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків з боку обвинуваченого, то наявність даного ризику є припущенням прокурора. Вважав достатнім обрання обвинуваченому менш обтяжливого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Потерпіла зазначила, що під час розгляду справи їй з боку обвинуваченого погроз жодних н поступало, він погрожував їй тільки під час вчинення злочину, у вирішенні клопотання поклалась на розсуду суду.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілу, суд зробив наступний висновок.

Відповідно до вимог ч.ч.3,4 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.4 ст.199 КПК України суд повинен розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно із правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, свідків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити перелічені дії.

Разом з цим, ст.178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11.03.2019 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 17 год. 00 хв. 08.05.2019. Арбузинським районним судом Миколаївської області дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено, востаннє до 31.01.2020 року.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу суд враховує, що на розгляд суду надійшов обвинувальний акт з додатками відповідно до положень ч.4 ст.291 КПК України, справа перебуває на стадії судового розгляду, прокурором погоджено зміну обвинувачення у даному кримінальному провадженні. На даній стадії розгляду кримінального провадження суд позбавлений права надавати оцінку доказам, отриманим під час досудового розслідування та судового розгляду, що можуть свідчити про обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. Щодо обґрунтованості підозри на даному етапі кримінального провадження суд виходить зі змісту обвинувального акту, затвердженого прокурором та реєстру матеріалів досудового розслідування.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України за вчинення якого, у разі доведеності вини, може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України», заява № 37466/04, від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Відтак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення підтверджується наданими прокурором відомостями про незняті та непогашені судимості обвинуваченого, що враховується судом відповідно вимог п.8 ч.1 ст.178 КПК України. При цьому ОСОБА_4 вже був засуджений та відбував покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України відносно потерпілої ОСОБА_6 .

Та обставина, що обвинувачений до затримання не був офіційно працевлаштований, при цьому йому інкриміновано вчинення злочину з корисливих мотивів також підтверджує ризик повторного вчинення злочинів обвинуваченим.

При цьому обвинувачений офіційно не одружений, утриманців не має, тобто соціальні зв`язки обвинуваченого суд оцінює як нестійкі. Посилання сторони захисту на наявність родини та дітей у його співмешканки таких висновків не спростовують, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 утримує цих дітей.

В сукупності дані обставини вказують на існування ризику, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу з боку обвинуваченого, суд зробив висновок, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, слушними є аргументи прокурора про існування даного ризику щодо потерпілої.

Оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд зробив висновок, що для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відсутні передумови, оскільки жодна особа не висловила бажання поручитись за обвинуваченого та не звернулась з відповідним клопотанням до суду. Особисте зобов`язання не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, заставу суд не визначає відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки обвинуваченому інкриміновано вчинення злочину із погрозою застосування насильства.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки вважає, що тягар утримання обвинуваченого буде обтяжливим для його цивільної дружини, яка, зі слів обвинуваченого, не працює та утримує неповнолітніх дітей. Крім того, за існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, такий запобіжний захід суд вважає недостатнім.

Відтак, у світлі факторів пов`язаних з характером обвинуваченого, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками суд вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам, у цей період провадження. Пояснення сторони захисту, жодним чином вказані висновки не спростовують.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити, продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на 60 днів, ізолювавши обвинуваченого від суспільства, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на наявних матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 3, 177, 178, 331, 369-372, 376, 395 КПК України,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Арбузинка Миколаївської області,на шістдесят днів, до 26 березня 2020 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року, ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою - в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст ухвали проголошено 30.01.2020 о 08-00 год.

Суддя ОСОБА_1