Справа № 520/8436/18
Провадження № 1-кп/947/442/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР № 0001164 від 09.05.2018 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого за наймом, зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

13.09.2018 року Київським районним судом м. Одеси по ст. 186 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 23.04.2018 року приблизно о 22 годині 00 хвили, обвинувачений ОСОБА_4 знаходячись в м. Одесі по вулиці Академіка Корольова біля ринку «Южний», діючи повторно, з корисливих мотивів вирішив шляхом обману потерпілого ОСОБА_5 заволодіти його велосипедом марки «Autor» зеленого кольору. Реалізуючи задумане, обвинувачений ОСОБА_4 підійшов до потерпілого ОСОБА_5 з проханням надати йому можливість проїхатися на велосипеді марки «Autor». Потерпілий ОСОБА_5 будучи необізнаним про дійсні наміри ОСОБА_4 добровільно передав йому велосипед марки «Autor» зеленого кольору. Заволодівши шляхом обману велосипедом марки «Autor» який належав потерпілому ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник на вищевказаному велосипеді, отримавши можливість розпорядитися ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 5 000 гривень.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при вищевикладених у вироку обставинах, пояснивши при цьому що він 23.04.2018 року попросив у ОСОБА_5 велосипед покататися, але його власнику не повернув, розпорядився ним на свій розсуд. У скоєному кається, просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність матеріальних вимог у потерпілого до нього, раніше судимий, працюючого за наймом, щиро кається у скоєному, вину визнав, враховуючи вищезазначені обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає доцільним і можливимпризначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в дохід держави, бо вважає це покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 13.09.2018 року Київським районним судом м. Одеси ОСОБА_4 було засуджено за ст. 186 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки.
З обвинувального акту у кримінальному провадженні ЄРДР № 0001164 від 09.05.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 вчинив злочин 23.04.2018 року, тобто до постановлення вироку від 13.09.2018 року Київським районним судом м. Одеси. Зазначена обставина вимагає застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за цим вироком.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Тому, на підставі частини третьої статті 72 КК України покарання у виді штрафу за цим вироком щодо ОСОБА_4 за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.
Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Таким чином, суд дійшов висновку, що на підставі ч.4 ст.70 КК України та п.23 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» даний вирок та вирок Київського районного суду м. Одеси від 13.09.2018 року необхідно виконувати самостійно.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 13.09.2018 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Згідно зі ст. 76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання - виконувати самостійно.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ - велосипед «Autor», вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1