Справа 754/1279/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3250/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

17 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гвардійське Сімферопольського району Кримської області, українця, громадянина України, одруженого, офіційно непрацюючого, без місця реєстрації, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-15 жовтня 1997 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 141 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 27 квітня 2004 року на підставі ухвали Березанського міського суду Київської області від 20 квітня 2004 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 6 днів;

-03 грудня 2010 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 353, 70, 72 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 05 березня 2014 року на підставі ухвали Березанського міського суду Київської області від 26 лютого 2014 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 12 днів, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_7 04.08.2019 року приблизно о 15 год. 15 хв., знаходячись в торговому залі гіпермаркету «Ашан» по вул. Гната Хоткевича, 1-б, в м.Києві, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, взяв з полиць для товару, належні ТОВ «Ашан Україна гіпермаркет»: «Філе індички грудинка у в/у», вагою 1,208 кг., вартістю 194 грн. 36 коп., «Філе індички грудинка у в/у», вагою 1, 576 кг., вартістю 253 грн. 56 коп., «Філе індички грудинка у в/у», вагою 1,566 кг., вартістю 251 грн. 95 коп., «Філе індички грудинка у в/у», вагою 1,13 кг., вартістю 181 грн. 81 коп., «Філе індички грудинка у в/у», вагою 1,372 кг., вартістю 220 грн. 74 коп., «Філе індички грудинка у в/у», вагою 1,326 кг., вартістю 213 грн. 34 коп., «Філе індички грудинка у в/у», вагою 1,242 кг., вартістю 199 грн. 83 коп., «Філе індички грудинка у в/у», вагою 1,362 кг., вартістю 219 грн. 13 коп., а всього товару на загальну суму 1734 грн. 72 коп., після чого заховав вказаний товар до сумки, яка була при ньому.

Утримуючи зазначений товар при собі, обвинувачений ОСОБА_7 пройшов повз касову зону, не розрахувавшись за товар, тим самим намагався повторно таємно викрасти, належне ТОВ «Ашан Україна гіпермаркет» майно, однак свої злочинні дії не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений за межами розрахункових кас працівниками охорони ТОВ «Ашан Україна гіпермаркет».

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого просив вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без зміни.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послався на те, що суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, не врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину та особі обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини проти власності. Крім того, судом не враховано те, що до обвинуваченого неодноразово застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування кримінального покарання з місць позбавлення волі, проте це не сприяло його виправленню. Вважає, що призначене обвинуваченому покарання з застосуванням вимог ст. 75 КК України є занадто м`яким.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у відповідності до ст. 349 КПК України, суд за погодженням з учасниками судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, погодився на розгляд провадження в порядку ст. 349 КПК України, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційної скарги прокурора виходячи з того, що висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за обставин зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора стосовно невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що призначаючи покарання ОСОБА_7 суд дотримався вказаних вимог закону.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, одружений, працює неофіційно, позитивно характеризується за місцем проживання, тяжків наслідків від скоєного не настало, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції визнав, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, оскільки саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та призначено покарання, яке відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом при призначенні покарання не враховано те, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини проти власності, є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини судом враховані.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений пояснив, що у вчиненому щиро розкаюється, усвідомив незаконність своїх дій та став на шлях виправлення, працює неофіційно.
Враховуючи сукупність вказаних обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , дані про його особу, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільненням його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, та покладення обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та домірним скоєному.
Підстав для скасування вироку в частині застосування ст.75 КК України, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя