У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження

24 березня 2020 року м.Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , у ході вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2019 року у кримінальному провадження №0001336 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 15 квітня 2019 року) про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваного вироку суду першої інстанції, ОСОБА_2 на підставі укладеної 14 травня 2019 року угоди про визнання винуватості між прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_2 , визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено йому узгоджене покарання, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком вирішено питання про речові докази та арештоване майно.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого подав на нього апеляційну скаргу.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого задоволено, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції, в частині застосування положень ст.75 КК України, змінено та зменшено іспитовий строк до 1 (одного) року.

Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції, прокурор ОСОБА_5 подала на неї касаційну скаргу.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 лютого 2020 року подану касаційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задоволено, оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано і призначено новий розгляд у суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Верховний Суд ухвалою від 19 березня 2020 року задовольнив подання голови Волинського апеляційного суду в порядку ч.3 ст.34 КПК України (далі КПК), яке мотивоване неможливістю утворити склад колегії для розгляду справи, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_2 передав на розгляд з Волинського апеляційного суду до Рівненського апеляційного суду.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційну скаргу та її доводи, суддя-доповідач вважає, що у відкритті провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч.4 ст.399 КПК, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Так, кримінальним процесуальним законом визначено суттєві особливості розгляду кримінальних проваджень на підставі угод (диференціація процесуальної форми). Главою 35 КПК встановлено умови, за яких може бути укладено угоду про примирення або угоду про визнання винуватості, вимоги до змісту угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, порядок судового провадження на підставі угоди.

За змістом ч.2 ст.473 КПК наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Відповідно ч.4 ст.475 КПК вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених ст.394 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.4 ст.394 КПК передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Зі змісту апеляційної скарги захисника вбачається, що, на його думку, призначений судом першої інстанції ОСОБА_2 іспитовий строк тривалістю 2 роки є надто суворим і таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому, у зв`язку з цим просить апеляційний суд змінити вирок, затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.472 КПК в угоді про визнання винуватості визначаються, серед іншого, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Як вбачається з технічного запису судового засідання від 27 травня 2019 року, прокурор, потерпілий, обвинувачений та захисник просили суд затвердити угоду і призначити ОСОБА_2 покарання, яке погоджене угодою про визнання винуватості. При цьому, відповідно до вимог ст.474 КПК суд, окрім іншого, з`ясував у обвинуваченого, чи розуміє він наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК, а також вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Як слідує з долученої до матеріалів кримінального провадження угоди від 14 травня 2019 року, між прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_2 , сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки і звільнення на підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на останнього обов`язків, визначених ст.76 КК України.

При цьому в названій угоді про визнання винуватості не було визначено конкретний термін іспитового строку, який необхідно було застосувати до підозрюваного у випадку затвердження угоди, оскільки вирішення цього питання належить до дискреційних повноважень суду в межах, визначених ст.75 КК України.

Таким чином, можливість визначення судом, у випадку затвердження угоди, тривалості іспитового строку в межах, визначених ст.75 КК України, тобто на строк від одного до трьох років, з одного боку, та відмова обвинуваченого від права на апеляційне оскарження, крім випадків, передбачених ст.394 КПК України, з іншого боку, становили передбачувані наслідки укладення угоди про визнання винуватості, з якими ОСОБА_2 добровільно погодився.

Судом першої інстанції затверджено угоду про визнання винуватості та призначено ОСОБА_2 узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з звільненням засудженого від його відбування з випробуванням у чіткій відповідності з умовами укладеної сторонами угоди. Судове провадження проведено з дотриманням передбаченої ст.474 КПК України процедури.

Таким чином, оскільки визначення судом першої інстанції тривалості іспитового строку в межах, визначених ст.75 КК України, само по собі не може свідчити про призначення покарання більш суворого ніж узгоджено сторонами угоди, з урахуванням положень ст.394 КПК України, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2019 року, за обставин зазначених в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, а саме з підстав незгоди з визначеною судом першої інстанції тривалістю іспитового строку, в даному випадку не може бути оскаржений стороною захисту.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.394, ч.4 ст.399 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2019 року у кримінальному провадженні №0001336 щодо ОСОБА_2 .

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з її апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя Рівненського

апеляційного суду ОСОБА_1