+Справа № 359/2032/20
№1-КС/359/578/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2020 року м.Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000025 від 09.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2020 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вказане клопотання слідчого слідчого слідчого відділення відділення поліції в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого в ході огляду місяці події за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «407», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з прикріпленим реєстраційним номером НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ від замка запалення двигуна.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Слідчим відділенням ВП в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000025, внесеному 09.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 09.03.2020 приблизно 06 год. 24 хв. на узбіччі дороги, що неподалік терміналу «F» ДП «МА «Бориспіль» за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, під час перевірки працівниками БПП у місті Борисполі УПП в Київській області ДПП дозвільних документів на право керування транспортним засобом марки «PEUGEOT» моделі «407» з реєстраційним номером НОМЕР_4 під керуванням громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в підлокітнику автомобіля виявлено та в подальшому вилучено 2 паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору.

Крім того, в ході проведення огляду місця події було також вилучено автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «407», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з прикріпленим реєстраційним номером НОМЕР_2 , який являється засобом вчинення кримінального правопорушення, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ від замка запалення двигуна.

10.03.2020 вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначені матеріальні об`єкти, як вказує слідчий, можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі були засобом вчинення кримінально протиправних дій, а тому в силу ч. 2 ст. 91 КПК України підлягають перевірці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Також зазначає, що вилучений 09.03.2020 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «407», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з прикріпленим реєстраційним номером НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ від замка запалення двигуна вважається тимчасово вилученим майном, є засобом вчинення кримінального правопорушення, не застосування такого заходу забезпечення призведе до втрати речових доказів, а настання цих наслідків перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженню, з метою належного збереження речових доказів

Враховуючи, посилаючись на вимоги ч.ч.1-3 ст.170 КПК України, слідчий просив накласти арешт на вилучене майно.

Згідно з письмовою заявою слідчого ОСОБА_3 , він просив розглянути клопотання без його участі, клопотання про арешт майна підтримує.

Інші учасники кримінального провадження про час та місце розгляду не повідомлялись в силу вимог ч.2 ст.172 КПК України.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу). 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи питання про арешт, слідчий суддя також враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.233 КПК України огляд транспортного засобу проводився за письмовою згодою його володільця ОСОБА_4 (а.с.7).

Відповідно до вимог ч.7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

За змістом ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

За змістом ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Так, з долучених до клопотання письмових документів встановлено, що слідчим відділенням ВП в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 09.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стали матеріли правоохоронних органів про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення.

Так, з протоколу огляду місця події від 09.03.2020 вбачається, що в ході огляду місяці події за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, у водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено 2 паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, а також автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «407», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з прикріпленим реєстраційним номером НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ від замка запалення двигун.

Досудовим слідством визначена первинна правова кваліфікація правопорушення ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Як слідує з постанови про визнання речовими доказами від 10.03.2020 (а.с.15) вилучені в ході огляду місця події речі: 2 паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, а також автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «407», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з прикріпленим реєстраційним номером НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ від замка запалення двигуна, - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

При цьому за змістом постанови слідчий вказує, що вилучений транспортний засіб є засобом вчинення кримінального правопорушення.

Однак, зазначені слідчим обставини не є достатніми та переконливими для застосування арешту на вказане в клопотанні майно, оскільки такий захід процесуального примусу не не є розумним та співрозмірнним завданням кримінального провадження, призведе до необґрунтованого обмеження прав власника транспортного засобу, якою є інша, зазначена в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу особа, а також його законного володільця ОСОБА_4 ..

Встановлено, що будь-яких слідів кримінального правопорушення безпосередньо на транспортному засобі, свідоцтві про його реєстрацію та ключі від замка запалення в ході огляду не виявлено, і вказане майно не є безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення та не підлягає спеціальній конфіскації, а отже необхідність в обмеженні прав власника, в тому числі володільця, у праві володіння та користування цим майном слід визнати необґрунтованою.

При цьому слідчий суддя враховує, що сам факт визнання зазначеного в клопотанні майна речовими доказами не може бути безумовною підставою для накладення арешту на вилучене майно.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.7 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Очевидно, що зберігання транспортного засобу в умовах штрафмайданчику, або іншого паркувального майданчику потребуватиме додаткових витрат та не гарантує його збереження у стані, у якому він був вилучений, а отже є безпосереднім та невиправданим втручанням у мирне володіння майном.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.98,131-132,167,170-174,309,376 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого в ході огляду місяці події 09.03.2020 за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «407», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з прикріпленим реєстраційним номером НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ від замка запалення двигуна, - відмовити.

Передати тимчасово вилучене в ході огляду місяці події 09.03.2020 за адресою: Київська область, м.Бориспіль-7, майно, а саме автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «407», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з прикріпленим реєстраційним номером НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ від замка запалення двигуна, - передати його власнику, або володільцю зазначеного майна - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , я кого воно було вилучено.

Відповідно до вимог ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_5 -Лесів