Дата документу 29.04.2020 Справа № 331/4453/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 331/4453/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/771/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула 29 квітня 2020 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

23 серпня 2019 р., приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи автомобілем «SMA 7180MAPLE» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині проспекту Соборного в м. Запоріжжя, зі сторони вулиці Космічної в напрямку вулиці Базарної, в салоні автомобіля в якості пасажира знаходилася ОСОБА_10 .
У цей же час, по проїжджій частині проспекту Соборного, у зустрічному для автомобіля «SMA 7180MAPLE» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 напрямку, здійснював рух автомобіль «ВMW 335 СІ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , в салоні автомобіля в якості пасажира знаходилася ОСОБА_12 .
Під час руху, на перехресті проспекту Соборного та вулиці Академіка Амосова, водій
ОСОБА_9 у зв`язку зі зниженням уваги та реакції, порушенням координації його дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, не впевнившись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надавши дорогу автомобілю «ВMW 335 СІ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку, з метою виконання маневру лівого повороту, змінив напрямок свого руху вліво, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «ВMW 335 СІ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 .
Своїми діями водій ОСОБА_9 , діючи зі злочинною недбалістю, відповідно до висновку судової комплексної фототехнічної та інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди № 9-548/25-44 від 26.09.2019 р. порушив вимоги пп.2.1 а), 2.9 а), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306, зі змінами та доповненнями, від 10.10.2001 р., де сказано:
- п.2.1: «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія»;
- п.2.9: «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;
- п.10.1: «Перед початком руху, перестроюванням або будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
- п.16.13: «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, прямо чи праворуч».
Невідповідність дій водія ОСОБА_9 вимогам пп.10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України відповідно до висновку судової комплексної фототехнічної та інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди № 9-548/25-44 від 26.09.2019 р., з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
У результаті зіткнення автомобілів пасажирка автомобіля «SMA 7180MAPLE» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року:
ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою залишено без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з 24 серпня 2019 р.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначення ОСОБА_9 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням Закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, а також вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх доводів зазначає про те, що суд у мотивувальній частині вироку констатував лише результати досудового розслідування і не виклав власних висновків щодо обвинувачення.

Крім того, посилаючись на наявність пом`якшуючих обставин покарання у вигляді повного визнання вини та щирого каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілим, дані про особи обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та місцем роботи характеризується задовільно, має стійки соціальні зв`язки, не спецобліках не перебуває, вважає, що у суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_9 менш суворе покарання в межах санкції статті та застосувати ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням.

Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК звільнити від відбування покарання в іспитовим строком на 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Враховуючи, що обвинувачений належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду та з урахуванням відсутності клопотання останнього про особисту участь у судовому засіданні і відсутність питань, які б погіршували правове становище обвинуваченого, апеляційний суд, врахувавши позицію захисника про можливість апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого, у відповідності до ч.4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_9 .

Позиції учасників судового провадження

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, пославшись на пом`якшуючі покарання обставини та позитивні відомості щодо особи обвинуваченого, вказав про наявність підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України або пом`якшення призначеного покарання.
Представник потерпілої у судовому засіданні заперечував проти вимог та доводів апеляційної скарги сторони захисту, наполягав на суворому покаранні.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам поданої апеляційної скарги сторони захисту, вказав про розгляд провадження у скороченому порядку, обвинувачений підтвердив всі обставини, викладені в обвинувальному акті, при призначенні покарання судом враховані всі дані. Просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Впродовж судового засідання ОСОБА_9 повністю визнавав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у обвинувальному акті і відповідно у вироку суду, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та інших учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів, судових витрат та характеризують обвинуваченого.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 в інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікацію дій останнього не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

При цьому, суд апеляційної інстанції шляхом прослуховування аудіо запису судового засідання перевірив дотримання місцевим судом положень ч.3 ст. 349 КПК України та не знайшов порушень наведеної норми.

При апеляційному розгляді захисник підтвердив визнання обвинуваченим провини за встановлених місцевим судом обставин і дотримання вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції відповідають кваліфікації дій ОСОБА_9 .

Аргументи захисника, що суд у мотивувальній частині вироку констатував лише результати досудового розслідування і не виклав власних висновків щодо обвинувачення спростовуються змістом оскаржуваного вироку, оскільки в мотивувальній його частині суд виклав встановленні фактичні обставини справи, з достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки.

Стосовно вимог апеляційної скарги обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання або застосування положень ст. 75 КК України, судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, об`єм обвинувачення, необережну форму вини, позицію потерпілої сторони, які наполягали на максимальному розмірі покарання.

Суд першої інстанції також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, перебуває в цивільному шлюбі, вживає заходів по відшкодуванню шкоди потерпілій.

При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставину, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття та наявність, відповідно до положень ст. 67 КК України, обставини, що обтяжує покарання у вигляді вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_9 в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_9 , а тим паче звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Сукупність відомостей щодо особистості обвинуваченого, зокрема і щодо притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАПпоряд із вчиненням злочину за обтяжуючої покарання обставини та настанням непоправних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , що на думку судової колегії, засвідчує усталену протиправну поведінку ОСОБА_9 , давали місцевому суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства і призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому слід зазначити, що суд першої інстанції, призначив обвинуваченому покарання не у максимальному розмірі, визначеному санкцією інкримінованого злочину з урахуванням наявності пом`якшуючих покарання обставин та фактичного врахування вжиття обвинуваченим відшкодування певної суми шкоди у означеному розмірі 10 500 грн., що спростовує доводи сторони захисту про неврахування певних обставин.

Стосовно позитивних відомостей щодо особистості обвинуваченого, про що йдеться в апеляційній скарзі, то на переконання колегії суддів, наведені обставини не є достатньо переконливими для висновку про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та можливість пом`якшення призначеного покарання або застосування до нього положення ст. 75 КК України.

З огляду на зміст оскаржуваного вироку, слід констатувати, що всі наведені апелянтом обставини на користь висунутої вимоги районним судом при призначенні ОСОБА_9 покарання взяті до уваги.

Інших обставин, які б можна було віднести на користь пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює відхилення доводів захисника як неспроможних.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_9 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4