Справа № 357/352/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого (в режимі відеоконференції з Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)») ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква кримінальне провадження № 0004583 внесене до ЄРДР 07 грудня 2018 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2007 року за ч. 2 ст. 296 КК України до позбавлення волі строком на один рік із звільненням від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком один рік;

вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2011 року за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на один рік із звільненням від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком один рік;

вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2011 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на два роки, від відбування якого звільнений 11 жовтня 2012 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання вісім місяців одинадцять днів;

вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2015 року до штрафу 1 020 грн.;

вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2016 року за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на два роки шість місяців, від відбування якого звільнений 27 жовтня 2017 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання один рік один місяць двадцять три дні;

вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 71 КК України до трьох років одного дня позбавлення волі,

за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

07 грудня 2018 року близько 10:00 год., ОСОБА_4 маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів із кухонної кімнати вказаної квартири викрав мобільний телефон марки «Huawei Y6 PRO», сірого кольору, належний ОСОБА_5 вартістю 1 900 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 1 900 грн.

Таким чином, діяння ОСОБА_4 кваліфіковане за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні ОСОБА_4 надав покази, що узгоджуються і відповідають викладеному вище, кваліфікацію своїх дій не оспорював, вину у межах пред`явленого йому обвинувачення визнав, розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників судового провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Діяння ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Згідно ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд зазначає, що санкція ч. 2 ст. 185 КК України, передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Суд обставинами, які пом`якшують покарання визнає щире каяття ОСОБА_4 .

Згідно ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Відповідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 658/4172/17, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яку передбачено у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознаку злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Таким чином, суд не враховує рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , оскільки при кваліфікації його діяння врахована така кваліфікуюча ознака злочину, як повторність.

Отже, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Судом встановлено, що раніше судимий, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, на обліку військовозобов`язаних не перебуває, за місцем відбування покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» характеризується позитивно.

Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_4 , відшкодування шкоди потерпілому, суд вважає, що досягнення мети покарання визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого та попередження ним та іншими особами нових злочинів, неможливе без його ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком два роки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 71 КК України, відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року у виді позбавлення волі строком три роки один день.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року злочин вчинений 07 грудня 2018 року о 07:00 год., натомість за даним вироком 07 грудня 2018 року о 10:00 год.

Отже, враховуючи відшкодування потерпілому шкоди, дані про особу ОСОБА_4 , суд відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі три роки один день та зарахувати у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання частково відбуте за попереднім вироком.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Щодо ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався і зважаючи на те, що він перебуває покарання у місцях позбавлення волі його обрання є недоцільним.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до 100 КПК України.

Керуючись, ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі три роки один день.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання рахувати з 25 червня 2020 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів за даним вироком, частково відбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року.

Речові докази:

- квитанцію з ломбарду про закладання мобільного телефону Huawei Y6 PRO на ім`я ОСОБА_4 , залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Huawei» моделі «Y6 PRO» , який переданий ОСОБА_5 за розпискою від 28 грудня 2018 року, - вважати повернутим власнику.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1
Київської області