ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1289/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/558/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Хуліганство
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 25.10.2018 року у відношенні ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Борова Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , вважається таким, що не має судимості відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України,

Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

Згідно вироку 08 квітня 2018 року близько 20:00 години в смт Зідьки Зміївського району Харківської області по вул. Донецьке шосе ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час керування автомобілем "Hyundai", здійснив обгін автомобіля "ВАЗ-2108", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_9 , та в якому знаходилися пасажири ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з малолітньою дитиною. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на вчинення хуліганства.

Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_7 завершив обгін автомобіля під керуванням ОСОБА_9 та розташував свій автомобіль перпендикулярно вул. Донецьке шосе, чим заблокував проїзд автомобілю під керуванням ОСОБА_9 , а також і іншим транспортним засобам. Після цього ОСОБА_7 вийшов з керованого ним автомобіля, підійшов до автомобіля ОСОБА_9 , де діючи з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виявилася у пошкодженні майна та нанесенні тілесних ушкоджень, здійснив один удар ногою в скло водійських дверей, розбивши його, та схопивши за одяг ОСОБА_9 намагався витягнути його з автомобіля, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою. В цей час ОСОБА_9 , побоюючись за своє здоров`я та здоров`я пасажирів, намагаючись уникнути конфлікту з ОСОБА_7 , почав вимушено рухатися заднім ходом, але з`їхав у кювет, де врізався в бетонний паркан домоволодіння АДРЕСА_2 , внаслідок чого автомобіль "ВАЗ-2108" отримав механічні пошкодження та припинив рух, чим власнику транспортного засобу ОСОБА_9 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 14842 грн 40 к. Далі ОСОБА_7 витягнув потерпілого ОСОБА_9 з його автомобіля та, тримаючи за одяг, наніс останньому не менше трьох ударів в область голови, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження у вигляді ділянки травматичного набряку м`яких тканин в проекції правого гомілковостопного суглоба, часткового ушкодження зв`язок правого гомілковостопного суглоба. Після вчинення вказаних хуліганських дій ОСОБА_7 зник з місця події.

Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто злочин, передбачений частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене судом покарання та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При цьому зазначає, що він щиро розкаявся, примирився з потерпілим, який на даний час не має до нього претензій.

В свою чергу потерпілий не заявляв цивільний позов, оскільки наразі всі збитки йому відшкодовано.

Вважає, що призначений йому судом першої інстанції вид покарання є найсуворішим, передбаченим санкцією ч.1 ст. 296 КК України, а відтак вважає, що покарання у виді штрафу було б достатнім та необхідним для його виправлення.

Заслухавши доповідь судді думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За загальними положеннями призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зазначених вимог судом першої інстанції дотримано.

Так призначаючи покарання ОСОБА_7 судом враховано - ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості;

- обставину, що пом`якшує покарання, якою, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України суд визнав щире каяття, яке виявилося у тому, що на час судового розгляду обвинувачений шкодує з приводу вчиненого, відчуває сором, просив пробачення у потерпілого, виявив готовність нести передбачену законом відповідальність;

- обставину, що обтяжує покарання відповідно до пункту 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння;

Дані про особу винного, який вважається таким, що не має судимостей відповідно до ст. 89 КК України, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (а. п. 83); не працює і не знаходиться на обліку в службі зайнятості, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило (а. п. 86).

Отже врахувавши сукупність зазначених відомостей суд дійшов обгрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді обмеження волі на строк в межах санкції частини 1 статті 296 Кримінального кодексу України.

При цьому колегія суддів погоджується із таким видом та розміром покарання, враховуючи конкретні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Необґрунтованими є доводи та вимоги апеляційної скарги щодо призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, оскільки, як встановив суд ОСОБА_7 не працює та не знаходиться на обліку в службі зайнятості.

На час апеляційного розгляду обвинуваченим також не надано даних про працевлаштування.

За таких обставин, на думку колегії суддів існують обґрунтовані ризики ухилення обвинуваченого від відбування покарання у виді штрафу, а відтак призначення такого виду покарання є недоцільним.

Посилання в апеляційній скарзі на та, що сторона обвинувачення, а зокрема потерпілий не вважали доцільним застосування до обвинуваченого покарання у виді обмеження волі колегія суддів вважає непереконливими.

У даному випадку думка сторони обвинувачення, зокрема і потерпілого не може бути визначальною для суду при призначенні обвинуваченому виду та розміру покарання.

Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про посилання судом на його судимість.

Так в мотивувальній частині вироку зазначено, що ОСОБА_7 раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, посилань на конкретні вироки щодо ОСОБА_7 оскаржуване судове рішення не містить.

Таким чином оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим, а підстави для його зміни, наведені в апеляційній скарзі непереконливими.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Зміївського районного суду Харківської області від 25.10.2018 року у відношенні ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий -

Судді -