Справа № 459/1679/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1565/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 06 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 0000402 від 09.03.2014 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:
цим вироком обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 135 КК України відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК України з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_11 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено повністю.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 у користь ОСОБА_9 15843 грн. 49 коп. матеріальної шкоди та 150000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він близько 03 години 09 березня 2014 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним, технічно справним автомобілем марки «Dacia Logan» кузов № НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , що є засобом підвищеної небезпеки, слідуючи по «своїй» смузі руху проїзною частиною вул. Богдана Хмельницького у м. Червоноград Львівської області, що одночасно являється автодорогою територіального значення НОМЕР_3 , у напрямку від вулиці Промислова до вулиці Івана Богуна, на ділянці примикання до проїзної частини вул. Львівська, неподалік з магазином ПП «Сузір`я», що розташований по вул. Будівельна, № 7 у м. Червонограді, у зоні достатньої видимості на проїзній частині перешкоди (пішохода) з місця водія, виявивши небезпеку для руху пішохода ОСОБА_9 , який переміщався проїзною частиною вул. Б.Хмельницького пішою ходою, слідуючи з ліва на право відносно до напрямку руху автомобіля «Dacia Logan», маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу, грубо порушив пункти 1.3, 1.5, 2.3.б, 2.3.д, 2.9.а, 11.5, 12.1, 12.2, 12.3, 12.4, 2.10 ПДР України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, оскільки проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку, не врахував дорожні умови, не вибрав безпечний інтервал та швидкість, за яких він мав би змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних умовах, гарантувати безпеку дорожнього руху, не застосував своєчасно екстрене гальмування, внаслідок чого на проїзній частині вулиці Богдана Хмельницького на ділянці примикання до проїзної частини вулиці Львівська, неподалік з магазином ПП «Сузір`я», що розташований у цьому місті по вулиці Будівельна, № 7, вчинив наїзд лівою передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння у вигляді важкої відкритої черепно-мозкової травми, перелому склепіння і основи черепа, забою головного мозку важкого ступеня, дифузного аксонального ураження, внутрішлуночкового крововиливу, гострої субдуральної гідроми справа, епідуральної гематоми справа.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 приблизно о 03 годині 00 хвилин 09 березня 2014 року, здійснивши на ділянці проїзної частини вул. Б.Хмельницького, що неподалік з магазином ПП «Сузір`я», який розташований по вул. Будівельна, № 7, м. Червоноград Львівської області, наїзд на пішохода ОСОБА_9 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, у порушення вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху України не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, не викликав швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду працівників правоохоронних органів, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди і з метою уникнення відповідальності за скоєне на автомобілі, причетному до ДТП, з місця пригоди поїхав, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_9 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечному для життя стані та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілому допомогу.
В апеляційній скарзі обвинувачений та захисник просять вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.

В обґрунтування скарги звертають увагу на те, що потерпілий у момент вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні дані про джерело походження диска з відеозаписом події злочину, який надав органу досудового розслідування потерпілий. Вказує, що на підставі вказаного відеозапису слідчим проводились експертизи, за результатами яких вини ОСОБА_6 у вчиненому не встановлено. Крім того, зазначений диск не використовувався слідчим при проведенні слідчого експеримента від 10.03.2017 року. Покликається на те, що у протоколі проведення слідчого експерименту від 10.03.2017 року слідчим не вказано, якої марки та моделі використовувалась система відеонаглядку ПП «Сузір`я». В матеріалах справи відсутні дані, яким чином відбувся первинний контакт потерпілого з автомобілем під керуванням обвинуваченого. Звертає увагу на тому, що згідно з відповіддю з ПП «Сузір`я» на адвокатський запит станом на 09.03.2014 року була встановлена камера відео нагляду, проте у 2017 році вона була замінена на нову, а тому інформація про модель, марку і виробника попередньої камери, технічний паспорт, сертифікат відповідності не збереглися. Покликання суду першої інстанції про те, що захисник міг отримати вищевказану інформацію з 02.02.2015 року, тобто з часу укладання договору про надання правової допомоги обвинуваченому, є необґрунтованими, оскільки адвокат ОСОБА_7 ознайомився із матеріалами справи лише 24.05.2018 року та до цього йому не було відомо про відеозапис з камер спостереження на магазині ПП «Сузір`я». Суд необґрунтовано відмовив у задоволені клопотання про допит слідчого ОСОБА_12 . Зазначає, що автомобіль ОСОБА_6 безпідставно утримувався на арешт майданчику з 11.03.2014 року по 12.11.2015 року. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що обвинувачений одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не притягувався до відповідальності.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, потерпілого та його представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Зазначений злочин згідно з вироком суду обвинувачений вчинив у стані алкогольного сп`яніння, визнавши вказану обставину, як таку, що обтяжує покарання обвинуваченого.

Поряд з цим, допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений зазначив, що вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначені доводи обвинуваченого суд першої інстанції не перевірив, на спростування таких доводів не навів жодних доказів.

Поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що у момент вчинення злочину потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, а саме у його крові виявлено 2, 47 проміле етанолу, що стверджується висновком експерта №124/2014 від 16.05.2014 року.

Вищевказані обставини, на думку колегії суддів, мають істотне значення для призначення покарання обвинуваченому, як такі, що обтяжують його або пом`якшують.

Разом з цим, як вбачається із оскаржуваного вироку, суд першої інстанції встановив порушення ОСОБА_6 п. 12.4 Правил дорожнього руху України, згідно з яким на момент вчинення злочину, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволявся із швидкістю не більше 60 км/год.

Відповідно до висновку експертів №8974/17-52/8975/17-35 від 28.02.2018 року, швидкість руху автомобіля Dacia під керуванням обвинуваченого перед пригодою могла складати від 45 км/год. до 78 км/год.

Відповідно до показань обвинуваченого у судовому засіданні суду першої інстанції, швидкість транспортного засобу під його керуванням становила 40 км/год.

Проте, суд першої інстанції не усунувши зазначених суперечностей між висновком експертів та показаннями обвинуваченого, на думку колегії суддів передчасно прийшов до висновку про порушення ним п. 12.4 ПДР України.

Колегія суддів вважає, що постановляючи вирок відносно ОСОБА_6 суд першої інстанції не надав юридичної оцінки діям потерпілого з врахуванням вимог розділу 4 ПДР України, а також щодо його різкої зміни руху, після чого відбулося зіткнення із транспортним засобом під керування обвинуваченого, що вбачається із вищевказаного висновку експертів, а також показань обвинуваченого у судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга обвинуваченого та його захисника на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 06 листопада 2019 р. не містить вимоги дослідження доказів в порядку ч.3 ст.404 КПК України, апеляційний суд позбавлений можливості самостійно дослідити докази, дати їм відповідну оцінку та прийняти рішення в даному кримінальному провадженні.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Тому під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно ретельно перевірити в судовому засіданні доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого і його захисника, та ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 06 листопада 2019 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4