Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/32/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000351 від 01.11.2014 за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача НАСК «ОРАНТА» - ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» - ОСОБА_9 , на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2019 року.

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Велика Северинка, Кіровоградського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, який має професійно-технічну освіту, одружений, працює водієм ПАСТ «НАДІЯ», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 5 886 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Кіровоградської обласної лікарні витрати на лікування потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в сумі 26 680 грн. 98 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» та ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» на користь ОСОБА_10 завдану майнову шкоду в сумі 39 649 грн. 09 коп. та завдану моральну шкоду в сумі 300 000 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» та ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» на користь ОСОБА_12 завдану майнову шкоду в сумі 5 235 грн. та завдану моральну шкоду в сумі 300 000 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» на користь ОСОБА_13 завдану моральну шкоду в сумі 300 000 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» на користь ОСОБА_14 завдану майнову шкоду в сумі 145 502 грн. 65 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» на користь опікуна ОСОБА_14 в інтересах малолітнього ОСОБА_15 , завдану моральну шкоду в сумі 300 000 грн.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» на користь ОСОБА_13 завдану майнову шкоду в сумі 43 848 грн. та завдану моральну шкоду в сумі 7 308 грн.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» на користь ОСОБА_14 завдану майнову шкоду в сумі 6 152 грн.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» на користь опікуна ОСОБА_14 в інтересах малолітнього ОСОБА_15 завдану моральну шкоду в сумі 7 308 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 процесуальні витрати, понесені на правову допомогу в сумі 8 800 грн.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_16 ,

потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих - адвокатів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ,

представників цивільних відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_19 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох потерпілих та тяжкі тілесні ушкодження іншим потерпілим, за таких обставин.

31 жовтня 2014 близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_7 в темну пору доби керуючи автомобілем КАМАЗ-55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить приватному акціонерному сільськогосподарському товариству «НАДІЯ», грубо порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України, згідно яких:

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Рухаючись на 45 км. + 310 м. автодороги Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв, в напрямку м. Кіровоград, зі сторони с. Велика Северинка, на території Кіровоградського району, Кіровоградської області, нехтуючи елементарними вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та проявив особисту неуважність, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, виявивши на проїзній частині по ходу свого руху «Т»-образне перехрестя з другорядною дорогою та маючи намір вчинити в даному місці розворот у зворотному напрямку, ОСОБА_7 з`їхав з головної дороги на другорядну, після чого включивши лівий покажчик повороту та в порушення вимог п. 10.6 ПДР, згідно якого: «якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб» не звернувшись за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки дорожнього руху та через габарити транспортного засобу з першої спроби не зміг завершити маневр розвороту, у наслідок чого зупинився передньою частиною транспортного засобу, а саме передніми колесами на лівому узбіччі відносно попереднього його руху, а задньою частиною залишився на смузі руху, на яку мав намір розвернутися.

В подальшому, ОСОБА_7 маючи намір завершити маневр розвороту, в порушення вимог п. 10.10. ПДР, згідно якого: «забороняється рух транспортних засобів заднім ходом на ... перехрестях а також на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи недостатньою видимістю» та п. 10.1 ПДР, згідно якого: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» розпочав рух заднім ходом та не переконавшись, що даний маневр буде безпечний і не створить перешкод або небезпеки для руху автомобілю, який наближався до місця його розвороту, тим саме задньою частиною виїхав на смугу свого попереднього руху, а передньою частиною залишився на зустрічній смузі руху, після чого зупинився, так як, зі сторони м. Кіровограда, в напрямку с. Велика Северинка рухався невстановлений слідством легковий автомобіль, водій якого виявивши автомобіль КАМАЗ, що перебував у стоячому положенні посеред проїзної частини, змушений був маневрувати та виконувати його об`їзд по зустрічній смузі руху.

В цей момент, зі сторони с. Велика Северинка в напрямку м. Кіровоград рухався автомобіль DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_20 , якому діями ОСОБА_7 була створена реальна перешкода для руху у вигляді, стоячого посеред проїзної частини автомобіля КАМАЗ, на котрому було включено ближнє світло фар та габаритні вогні, при цьому водій автомобіля DAEWOO Lanos ОСОБА_20 , неправомірними діями ОСОБА_7 , був введений в оману, щодо дорожньої обстановки, та діючи в аварійній ситуації допустив зіткнення передньою лівою частинною свого автомобіля, з лівою задньою частиною автомобіля КАМАЗ-55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під кутом близько 145°, відлічуваний від лінії подовжньої осі автомобіля DAEWOO Lanos, проти ходу годинникової стрілки, до перетинання з лінією подовжньої осі автомобіля КАМАЗ-55102 з подальшим з`їздом в правий кювет, щодо напрямку свого руху і наїздом на дерево.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди:

водій автомобіля DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_20 , отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 991 від 28.11.2014, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_20 ;

пасажир автомобіля DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_21 , отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 992 від 12.12.2014, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_21 ;

пасажирка автомобіля DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_13 , отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судової медичної експертизи № 55 від 06.02.2015, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення;

пасажирка автомобіля DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судової медичної експертизи № 56 від 06.02.2015, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі ч. 1 п. 3 ст. 284 КПК України, у зв`язку із невстановленям достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Цивільні позови потерпілих залишити без розгляду, відповідно до ст. 129 КПК України та скасувати накладений арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_7 та ПАТ «НАДІЯ».

Обгрунтовує свої вимоги тим, що висновок судової інженерно-транспортної експертизи по обставинах дорожньо-транспортної пригоди № 2271 від 06.01.2015 є помилковим, осільки проведений без врахування показань обвинуваченого ОСОБА_7 .

Експертам задавались вихідні дані, які не відповідали протоколу огляду місця пригоди та схемі до нього від 31.10.2014, згідно якого зіткнення сталося на 41 км.+310м. автодороги Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв на «Т» образному перехресті; у місці зіткнення по ходу руху транспортних засобів встановлено дорожній знак 1.23.1 ПДР України «Примикання другорядної дороги праворуч», на проїзній частині нанесена горизонтальна розмітка 1.1, 1.6, 1.7 ПДР України, яка поділяє транспортні потоки, позначає край проїзної частини, дорога має по одній смузі руху в обох напрямках.

Проте, згідно вихідних даних, які задавались слідчим, дорожньо-транспортна пригода мала місце за межами населеного пункту на проїзній частині дороги з асфальтобетонним покриттям, яка знаходилась у сухому стані, без суттєвих пошкоджень, на горизонтальній ділянці дороги, у темну пору доби, ширина проїзної частини дороги 8,04 м., по дві смуги руху в кожному напрямку.

Стороною захисту неодноразово заявлялися клопотання про проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 за умов, максимально наближених до умов, за яких сталася дорожньо - транспортна пригода та після отримання вихідних даних призначення судової автотехнічної експертизи. Проте, у задоволені клопотань відмовлено.

Своїми діями сторона обвинувачення та суд позбавили ОСОБА_7 права на захист в необгрунтованому обвинувачені. Відмова в проведені слідчого експерименту позбавила сторону захисту провести експертизу за власного ініціативою, так як матеріали еирави ие містять тих вихідних даних, які можна отримати тільки в ході слідчого експерименту.

Показання ОСОБА_7 за допомогою науково технічних засобів не перевірялись і жодним чином стороною обвинувачення не спростовано, зокрема, що зіткнення сталося на лівій стороні дороги по напрямку руху транспортних засобів з автомобілем «КАМАЗ», який стояв без руху більшою своєю частиною на лівому узбіччі.

Постановою слідчого від 07.03.2015 призначено комісійну судову інженерно - транспортну (авто - технічну) експертизу по дослідженню обставин дорожньо-транспортної експертизи, проведення якої доручено експертам КВ ОНДІСЕ та експертам НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області.

У подальшому 20.05.2015 слідчий направив лист завідуючому КВ ОНДІСЕ у якому просив на вирішення експертів поставити питання (14, 15, 17) до призначеної комісійної судової - інженерно - транспортної (авто - технічної) експертизи обставин ДТП, яка була призначена 07.03.2015 року.

Однак, експертизи призначаються за постановою слідчого чи ухвалою суду. Отже, ні завідуючий КВ ОНДІСЕ, ні експерти, приймаючи даний лист до виконання не звернули уваги, що дані питання вирішуються судовою інженерно - транспортною транспортно - трасологічною експертизою, яка даній експертній установі не призначалась.

Проведення експертизи доручено експерту Кіровоградського відділення ОНДІСЕ ОСОБА_22 , який на момент проведення експертизи не мав експертної спеціальності на право проведення досліджень 10.4 «Транспортно трасологічні дослідження».

Експерти вийшли за межі своїх повноважень, в порушення Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, виконали завідомо незаконний висновок комисійної судової - інженерно - транспортної (авто - технічної) експертизи по дослідженню обставин ДТП № 575,79 від 29.05.2015.

Також незаконним є висновок судової інженерно - транспортної транспортно - трасологічної експертизи № 1931 від 13.11.2014, оскільки призначаючи експертизу для дослідження експерту було надано постанову від 01.11.2014, автомобілі «КАМАЗ» та «ДАЕWOO Lanos», однак матеріали кримінального провадження не надавались, питання в якому місці відносно меж проїзної частини сталося зіткнення ТЗ перед експертом не ставилось та не з`ясоване.

Висновок експерта не співпадає з показнями свідка ОСОБА_23 , та слідчим експериментом за його участю, у яких він стверджує, що «Камаз» стояв приблизно поперек дороги, у такому випадку автомобіль «ДАЕWOO Lanos» перед зіткненням повинен рухатись за межами проїзної частини.

Показання потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , є не конкретними та суперечливими, які не узгоджуються між собою та протоколом огляду місця події від 31.10.2014 і не вказують про наявність на проїзній частині слідів, що походять саме від цієї ДТП, а також не вказують на конкретне місце зіткнення.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача НАСК «ОРАНТА» - ОСОБА_8 просить вирок місцевого суду стосвно ОСОБА_7 змінити в частині задоволення цивільних позовів. Відмовити у задоволені цивільного позову ОСОБА_12 . Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_10 стягнувши з НАСК «ОРАНТА» на її користь 44387 грн. 00 коп., в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди. В решті позовних вимог відмовити.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що суд першої інстанції безпідставно ухвалив стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_12 та ОСОБА_10 майнову шкоду та моральну шкоду, оскільки відповідно до п. 1 ст. 1190 ЦК України, солідарну відповідальність перед потерпілими несуть особи, спільними діями яких було завдано шкоди. Однак у вироку місцевого суду відсутнє будь - яке визначення того, яким чином страховою компанією потерпілим нанесено шкоду.

Посилається на те, що після смерті матері, ОСОБА_26 (позивачки) її син ОСОБА_12 , як спадкоємець вступив у справу, відповідно до вимог ст. 55 ЦПК України.

В позовній заяві ОСОБА_26 просила відшкодувати HACK «ОРАНТА» 14616 грн. моральної шкоди, однак суддя ухвалив стягнути солідарно з відповідачів 300 000 грн. на користь спадкоємця ОСОБА_12 .

За загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві.

Також, судом не взято до уваги приписи ст. ст. 1218, 1219 ЦК України, за змістом яких до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та відповідно до ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

Місцевим судом не врахувано те, що моральну шкоду в сумі 14 616 грн., вже стягнуто на користь ОСОБА_14 та ОСОБА_13 та поділено поміж ними по 7 308 грн., відповідно до п. 3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначає, що відповідно до п. 4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов`язана зі смертю потерпілого відшкодовується страховиком особі, яка здійснила витрати на поховання за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

Однак, ОСОБА_26 долучила до позовної заяви документи (квитанції, накладні, рахунки), які не відповідають даті страхової події, та не містять відомостей ким зроблено їх оплату. Також позивачем не було надано до заяви підтверджуючих документів перебування в родинних стосунках з померлим (копій свідоцтв про народження, смерть).

Верховний Суд України у своїй ухвалі від 29.09.2010 року по справі № 6-35316св10, встановив, що понесені на організацію поминального обіду затрати не відносяться до витрат з поховання, які відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» відшкодовує страховик.

Також, 13.02.2015 зі схожою заявою, з такими ж вимогами до HACK «ОРАНТА», звернулася ОСОБА_14 , яка надала підтверджуючі документи на поховання ОСОБА_12 та просила стягнути понесені нею витрати на її користь.

Отже, судом на враховано, що суму 11600 грн. на поховання ОСОБА_12 вже стягнуто на користь ОСОБА_14 , тобто відбулося подвійне відшкодування однієї і тієї самої шкоди.

Вказує, що ОСОБА_12 у судових засіданнях участі після смерті матері не приймав, позовні вимоги не підтримував.

Відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю, відповідно до п. 3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим).

Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентованої виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (1218 грн. * 12 = 14616 грн.). Тобто. загальний розмір відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю потерпілого не може перевищувати 14 616 грн.

В описовій частині вироку, суддя зазначив, що в даних правовідносинах обов`язковим є застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», в тому числі положення вищезазначеної статті, разом з цим суд стягнув солідарно з відповідачів 300 000 грн.

Зазначає, що позивач ОСОБА_10 просила стягнути з НАСК «ОРАНТА» 12190 грн. витрат понесених нею на поховання чоловіка ОСОБА_20 .

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або кулумбарійну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Враховуючи, що понесені на організацію поминального обіду затрати не відносяться до витрат з поховання, які відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» відшкодовує страховик, то не підлягають відшкодуванню страховиком витрати на поминальний обід в розмірі - 7 150,00 грн. та 3600 грн. оскільки поминальні обіди відбуваються після поміщення труни в могилу.

При, цьому НАСК «ОРАНТА», як страховик не заперечує проти стягнення - 940 грн, згідно довідки Свято-Успенської церкви від 24.01.2015, разом з цим, не підлягають відшкодуванню витрати в розмірі 500 грн. на виконання похоронної могили оскільки в даній калькуляції не вказано ні призвіща на кого вона видавалася ні вказано факту оплати даної калькуляції.

Отже, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», ОСОБА_10 підлягають відшкодуванню кошти на лікування - 27 459,09 грн. відшкодування моральної шкоди 14 616 грн., витрати на поховання 940 грн., тобто 44 387,24 грн.

У своїй апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції стосвно ОСОБА_7 в частині вирішення цивільних позовів потерпілих та ухвалити новий вирок в цій частині, яким у задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 повністю відмовити.

В обгрунтування вимог посилається на те, що потерпілою у кримінальному провадженні визнано ОСОБА_26 , яка є матір`ю загиблого у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_21 .. Потерпілою заявлено цивільний позов про стягнення майнової та відшкодування моральної шкоди.

До проголошення вироку ОСОБА_26 померла, спадкоємцем цивільного відповідача став її син ОСОБА_12 , при цьому окремого позову він не заявляв, первісного позову не підтримав, заяви про визнання потерпілим у даному кримінальному провадженні не подавав.

Задовольняючи цивільний позов ОСОБА_12 , судом недотримано вимог ч. 3 ст. 1230 ЦК України, згідно яких до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя, оскільки за життя спадкодавця ОСОБА_26 не було будь-яких судових рішень, якими присуджено відшкодування моральної шкоди на її користь. Отже, суд безпідставно стягнув моральну шкоду на користь спадкоємця ОСОБА_12 .

Також, місцевий суд необгрунтовано стягнув на користь ОСОБА_12 майнову шкоду в сумі 5235 грн. - витрати на поховання, оскільки на підтвердження понесених витрат до позову потерпілої ОСОБА_26 наданий рахунок офіціанта від 07.12.2014 в сумі 4845,00 грн., без зазначення обов`язкових реквізитів. До того ж, ОСОБА_26 наданий рахунок офіціанта від 07.12.2014, однак за документами поданими ОСОБА_14 , відносно поминального обіду того ж ОСОБА_21 накладна видана 07.11.2014.

Рзрахункова квитанція № 013736 форми № РК-1 не містить зазначення дати, яка виписана суб`єктом підприємницької діяльності магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » із зазначенням найменування товару: «Вінки» на суму 390,00 грн.

Отже, цивільний позов ОСОБА_12 про стягнення майнової та моральної шкоду не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вказує, що суд необгрунотовано задовольнив цивільний позов ОСОБА_10 в частині завданої майнової шкоди в сумі 39 649 грн. 09 коп. та моральної шкоди в сумі 300 000 грн.

На підтвердження матеріальних витрат додані квитанції серед, яких платіжні документи, які не можна пов`язати з витратами ОСОБА_10 на її лікування, що спричинено дорожньо-транспортною пригодою.

Зокрема, квитанції згідно яких, платником є ОСОБА_27 , фіскальні чеки, що підтверджують купівлю дизельного палива та фіскальні чеки про благодійні внески не пов`язані з витратами на лікування ОСОБА_10 .

Калькуляція на викопування похоронної могили на суму 500,00 грн. має лише інформаційний характер, а довідка церкви від 24.01.2015, враховуючи що ОСОБА_20 загинув 31.10.2014 не є первинним документом, а отже вказані документи не можуть бути прийняті, як доказ, на підтвердження понесених витрат.

ОСОБА_10 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні реанімації з 31.10.2014 по 21.11.2014, отже фізично не могла приймати участь у витратах на своє лікування. При цьому, будь-яких доказів витрачання саме її коштів на лікування до матеріалів справи не надано.

Оскільки у витратах на лікування ОСОБА_10 приймала участь інша особа, відносно позовних вимог про стягнення доведених витрат в сумі 6 231,13 грн. потерпіла ОСОБА_10 , є не належним позивачем.

Враховуючи моральні страждання ОСОБА_10 , розмір моральної шкоди не обгрунтований, в повній мірі не доведений, а тому є таким, що надмірно задоволений.

На обгрунтування наявності моральної шкоди ОСОБА_13 та малолітнього ОСОБА_15 , серед інших підстав заявлено моральні страждання у зв`язку із втратою чоловіка та батька - ОСОБА_21 .

Враховуючи приписи п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд поклав відшкодування моральної шкоди на страхову компанію на користь вказаних потерпілих в сумі 14 616 грн.

При цьому, виходячи з принципів виваженості та розумності, частково задовольнив цивільні позови ОСОБА_10 , ОСОБА_26 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 визначивши загальний розмір моральної шкоди у сумі 300 000 грн. для кожного потерпілого.

Оскільки, відшкодування моральної шкоди в сумі 7308 грн. покладено на страхову компанію в межах вимог вказаного закону, то суд мав би зменшити на цю різницю і суму відшкодування моральної шкоди цивільними відповідачами ОСОБА_7 та ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» на користь ОСОБА_13 та малолітнього ОСОБА_15 . Тобто розмір такої шкоди мав би складати 292 692 грн. для кожного.

До того ж, суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_7 , НАСК «ОРАНТА» та ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» завдану майнову та моральну шкоду солідарно, оскільки приписами ч. 1 ст. 1190 ЦК України визначено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Тобто, солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди несуть особи, діяння яких були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій.

Покладання солідарної відповідальності на обвинуваченого та на особу, яка не завдала шкоди потерпілим і не вчиняла кримінальне правопорушення відносно них є не незаконним. Заявляючи позовні вимоги позивачам необхідно було визначити частки відшкодування шкоди відносно кожного окремого відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали свою апеляційну скаргу та апеляційні скарги ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» та ВАТ НАСК «ОРАНТА», представника ВАТ НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_8 , яка підтримала свою апеляціну скаргу та апеляційні скарги інших учасників процесу, потерпілу ОСОБА_14 та її захисника-адвоката ОСОБА_17 , які підтримали свою апеляційну скаргу заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА», відносно апеляційної скарги ВАТ НАСК «ОРАНТА» поклалися на розсуд суду, потерпілу ОСОБА_10 та її захисника-адвоката ОСОБА_18 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» та ВАТ НАСК «ОРАНТА», провівши судове слідство в частині дослідження письмових матеріалів справи, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, апеляціні скарги представника цивільного відповідача НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» ОСОБА_9 слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох потерпілих та тяжкі тілесні ушкодження іншим потерпілим, за обставин, встановлених вироком під час судового розгляду, є правильним, оскільки ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом.

Так, допитаний під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав і показав, що 31.10.2014 року він возив з поля кукурудзу автомобілем КАМАЗ-55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відчепив причеп на току та йому зателефонував ОСОБА_28 , який сказав, що зламалася його машина та попросив допомгти.

Він поїхав на завантаженому автомобілі, вагою приблизно 15 тонн з міста в сторону с. Велика Северинка на території Кіровоградського району Кіровоградської області. ОСОБА_28 на КАМАЗі стояв перед початком села Велика Северинка. Йому треба було розвернутися бо була сполошна лінія. Він знав, що за декілька метрів є карман та хотів там розвернутися, щоб їхати в сторону Северинки. На КАМАЗі було вимкнено світло та поворот. В той час як розвертався побачив світло та «дьоргнуло» машину і почувся гуркіт. Він вийшов з машини, то побачив що легковий автомобіль полетів у кущі, його ж КАМАЗ так і залишився стояти на обочині. Вказав, що по його машині ніхто не стукав та не витягував його, як кажуть свідки. Він не зрозумів, що сталося, додав, що потихеньку розвертався і перешкод нікому не здійснював. Швидку та поліцію він не викликав, потерпілим в Ланосі не допомагав.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, його вина повністю підтверджується дослідженими у суді належними та допустимими доказами, на підставі яких місцевим судом зроблено правильний висновок про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, зокрема:

показаннями потерпілої ОСОБА_14 , яка пояснила суду що вона є рідною сестрою ОСОБА_13 , яка була пасажиром автомобіля DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_20 31.10.2014 року близько 10 години вечора вона дізналася, що сталося ДТП в якому постраждала її сестра. Вони з чоловіком поїхали до Кіровоградської обласної лікарні, опізнали ОСОБА_13 . Сестра була в операційній, потім перевезли її у клініку Святого Луки. Вони з чоловіком займалися похованням ОСОБА_21 , який загинув у ДТП та був цивільним чоловіком сестри. На лікування ОСОБА_13 треба було багато грошей і вона зверталась за допомогою до ПАСТ «Надія». Їй допомогли лише один раз, перед черговою операцію сестри бухгалтер привіз 5 тис. грн. Більше ні ПАСТ «Надія» ні ОСОБА_7 жодної допомоги не пропонували та не цікавились станом ОСОБА_13 . Додала, що була присутня на відтворенні ДТП та чула свідків пригоди, які вказували на те, що Ланос рухався в напрямку м. Кропивницький, а КАМАЗ розвертався на дорозі посеред траси, не вписувався і здавав назад і в цей момент відбулося зіткнення Ланоса з задньою лівою стороною КАМАЗа. Цивільний позов підтримула в повному обсязі.

показаннями свідка ОСОБА_10 , яка показала суду, що 31.10.2014 року вона їхала зі своїм чоловіком ОСОБА_20 та знайомими ОСОБА_21 та його дружиною ОСОБА_13 на автомобілі DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 в місто Кропивницький до магазину «Епіцентр». ЇЇ чоловік був за кермом, ОСОБА_21 сидів на передньому пасажирському сидінні, вона позаду водія з ОСОБА_13 на задніх сидіннях. Вона слідкувала за діями водія, оскільки сама є водієм. ЇЇ чоловік більше ніж 90 км за год. ніколи не їздив та був обережним водієм. Дорога була сухою, видимість добра. Коли вони піднімались на гору то пам`ятає, як її чоловік переключив на ближнє світло, швидкість була не більше 60 км. на годину, а потім вона нічого не пам`ятає так як втратила свідомість. Сам момент зіткнення не пам`ятає. А вже потім пам`ятає своє життя через 2 тижні в лікарні. В обласній лікарні вона провела більше трьох місяців і вже там дізналась, що її чоловік загинув. Після ДТП вона стала інвалідом 2 групи, втратила чоловіка та батька своєї дитини. Жодної допомоги від ОСОБА_29 та ПАСТ «Надія» не отримувала. Цивільний позов підтримла в повному обсязі.

показаннями свідка ОСОБА_25 , який пояснив суду, що з обвинуваченим ОСОБА_7 знайомий багато років, має дружні відносини. Вони разом працювали водіями КАМАЗів на ПАСТ «Надія». 31.10.2014 року в районі Балашівки він зламався та доїхавши до «Козацької застави» біля повороту на село Северинку зателефонував ОСОБА_7 та попросив його про допомогу. ОСОБА_7 загрузився та приїхав йому на допомогу. Він стояв та чекав на нього, а ОСОБА_7 поїхав розвернутися в карман. В цей час до нього приїхав його брат, вони розмовляли. ОСОБА_7 розвертався метрів за 300 від нього. Розвертався він під кутом на своїй стороні. Було вже темно, бачили, що ОСОБА_7 стоїть, світили фари а він все не їде. Тоді його брат поїхав до ОСОБА_7 , щоб дізнатися, що там сталося. Коли брат повернувся, то повідомив, що сталося ДТП, легковий автомобіль в`їхав в КАМАЗ ОСОБА_7 . Самої події він не бачив, було темно та і він не дивився в ту сторону, де розвертався ОСОБА_7 .. Пізніше він підійшов на місце ДТП та побачив, що задній лівий фонарь КАМАЗа був розбитий, а кут боргу счесаний. Скрізь були уламки скла. Пояснив, що вони з ОСОБА_7 почали працювати на ОСОБА_30 не так давно до події, їмм дісталися старі автомобілі 80-х, початку 90-х років. На його автомобілі доварена кабіна, а чи були конструктивні зміни в КАМАЗі ОСОБА_7 йому не відомо. Самосвал ОСОБА_7 був з вертикально нарощеними боковими і задніми бортами. Відстань він задньої осі мосту до кінця кузову була прибизно 1,5 м. Фара кріпиться на задні балки під бортом сантиметрів за 30. Погода була добра, видимість нормальна.

показаннями допитаного свідка ОСОБА_23 , який пояснив суду, що 31.10.2019 року він зі своїми знайомими повертався з рибалки в м. Кропивницький на автомобілі Рено Дастер, НОМЕР_4 . З ним в автомобілі був його батько, ОСОБА_24 та ще один знайомий. Близько 18 год. 40 хв. він зупинив автомобіль, так як був за кермом на узбіччі дороги за селом В.Северинка, щоб пасажир пішов до туалету. Позаду них був автомобіль КАМАЗ, в нього горіло ближнє світло та він почав розвертатися, але не помістився, викрутив колеса, виїхав назад і поки вивертав руль відбувся удар. Події він бачив в зеркало. Легкова машина від удару вилетіла в кювет, а КМАЗ продовжував рух вперед. Вони вибігли зі свого автомобілю та почали стукати до ОСОБА_7 , щоб той зупинився, на що той запитав у них «Що трапилося?». Він зі своїми знайомими схопили ліхтарики та побігли до автомобілю Ланос, щоб надати допомогу. В цей час він розвернувся та побачив, що автомобіль КАМАЗ стояв поперек дороги, його частина потрапляла на сторону руху автомобіля Ланос. Ще після удару автомобіль КАМАЗ продовжував рухатися. Вони намагалися дістатися потерпілих з ОСОБА_31 , але все було у крові, та вони чекали на швидку допомогу. На місці пригоди він зі своїми знайомими був до половини десятої вечора. Пізніше ходив зі слідчим на місце події. Скрізь були осколки, слід від ОСОБА_32 було видно близько 1,5 метрів. ДТП сталося на правій полосі руху. Після зіткнення ОСОБА_33 пройшов під бортом і йому зірвало дах. На його думку ОСОБА_7 мав почути удар, так як він був відчутним. На слідчому експерименті він також був присутнім. Його проводили через місяць о тій же годині, за участі КАМАЗу, його автомобілю та Ланосу, який був схожим по технічним характеристиками з тим, що був у ДТП. Вже на експерименті він побачив, що на углах КАМАЗу по кузову були приварені желізяки. Частина кузова НОМЕР_5 в момент ДТП знаходилась на стороні руху ОСОБА_32 , саме задня частина вантажного автомобілю була перешкодою для ОСОБА_34

показаннями допитаного свідка ОСОБА_24 , який пояснив суду, що 31.10.2019 року він зі своїми друзями повертався з рибалки у м. Кропивницький на автомобілі Рено Дастер, НОМЕР_4 за кермом якого був ОСОБА_23 . Вони зупинилися на узбіччі дороги за селом В.Северинка, щоб пасажир пішов до туалету та скинутися грішми за пальне на дорогу. Він сидів позаду та ввімкнув світло, як раптом почув удар та побачив стовп пилі. Вони всі разом вибігли з авто і побачили, як автомобіль Ланос полетів в кущі та вже лежав перевернутий на криші, а поперек дороги рухався автомобіль КАМАЗ. Він бачив його бік та задню частину і він рухався вперед. Він сказав ОСОБА_23 щоб той зупиняв КАМАЗ, бо склалося враження, що він тікав. КАМАЗ зупинився вже як вони його зупинили. В момент приїзда поліції та від місця зіткнення він трохи проїхав, а вже потім під час огляду стояв на своїй полосі. Після того як вони зупинили КАМАЗ і побігли до ОСОБА_32 чи рухався в цей час КАМАЗ він не може сказати.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, також об`єктивно підтверджується наданими стороною обвинувачення належними і допустимими письмовими доказами, які всебічно перевірені судом першої інстанції, зокрема:

витягом із ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0000351 за ч.3 ст.286 КК України (т.3, арк.к.п.1);

рапортами від 31.10.2014 року, згідно яких на автомобільній дорозі Кіровоград - Олександрівка - Київ сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями КАМАЗ-55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого двоє осіб загинуло та двоє доставлено до Кіровоградської обласної лікарні (т.3, арк.к.п.2-3);

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 31.10.2014 року, яким оглянуто місце зіткнення, що розташовано на 45 км. + 310 м. автомобільної дороги Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв, де виявлено сліди руху, місце контактування транспортного засобу з деревом, металеві частини кузова та осип скла автомобіля DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , трупи ОСОБА_20 і ОСОБА_21 (т.3, акр.к.п.8-23);

протоколом огляду місця події від 31.10.2014 року, яким оглянуто територію біля автомобільної дороги між с. Велика Северинка Кіровоградського району Кіровоградської області та м. Кіровоград, та вилучено трупи ОСОБА_20 і ОСОБА_21 (т.3, арк.к.п.24-27);

висновком КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» №1243 від 01.11.2014 року згідно якого у ОСОБА_7 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено (т.3, арк.к.п.28);

довідками Кіровоградської обласної лікарні від 31.10.2014 року, відповідно до яких ОСОБА_13 та ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження (т.3, арк.к.п.41-42);

товаро-транспортною накладною №015009 та копією подорожнього листа вантажного автомобіля №7783 від 31.10.2014 року, згідно якої водій автомобіля КАМАЗ-55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 перевозив 7290 кг. кукурудзи з с. Велика Северинка Кіровоградського району Кіровоградської області до м. Кіровоград, вул. Терешкова, 221 (т.3, арк.к.п.43);

лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті №1053 від 01.11.2014 року, а також свідоцтвом про смерть від 03.11.2014 року, згідно яких ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок вогнищевої травми головного мозку, перелому кісток основи та склепіння черепу отриманих у ДТП на автомобільній дорозі Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв (т.3, арк.к.п.58-59);

свідоцтвом про смерть від 03.11.2014 року, згідно якого ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.3, арк.к.п.79);

листом Центральної районної лікарні Олександрівського району Кіровоградської області №123 від 06.02.2015 року, довідкою та випискою з акту огляду МСЕК до довідки серії 10 ААВ №853200 від 02.02.2015 року, рішення ЛКК №12 та №13 від 26.01.2015 року, епікризом №20080, довідками ПП «Лікарня Святого Луки» від 18.11.2014 року та №137 від 02.12.2014 року, згідно яких ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , інвалід І Б групи з 2015 року до 01.03.2016 року, діагноз: наслідки політравми: тяжка ВЧМТ (31.10.2014 року); забій головного мозку; САК; ранній відновлювальний період; рубцева деформація повік лівого ока; анофтальм зліва; стан після МОС нижньої щелепи з права, двохщелепного шинування 19.11.2014 року з приводу перелому тіла щелепи з права в області між 15, 16 зубів, суглобного відростка верхньої щелепи з права в області між 15, 16 зубами. ЗТГК: консолідований перелом ІІІ-IV-V ребер зліва. Стан після відео-торакоскопії, видалення зверненого гемоторакса 06.11.2014 року. Слабоконсолідований перелом нижньої третини лівої плечової кістки; консолідований перелом лівого надколінника. Стан після МОС лівої плечової кістки, ревізії лучового нерва; резекція нижнього полюсу лівого надколінника 08.11.2014 року (т.3, арк.к.п.119-125);

протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_23 від 04.02.2014 року, згідно якого свідок розповів і показав відомі йому обставини дорожньо-транспортної пригоди (т.4, арк.к.п.6-9);

актами прийому-передачі та огляду транспортного засобу від 31.10.2014 року, якими встановлено, що автомобіль DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_35 , мав зовнішні пошкодження у виді повної деформації кузова, даху, відсіку двигуна, капоту та панелі приборів, розбитого лобового скла і передніх фар, розгерметизовано ліве переднє колесо, а також автомобіль КАМАЗ-55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ПАСТ «Надія», мав зовнішні пошкодження у виді розбитого скла лівого заднього блоку фари, деформованого лівого грязезахисного щитка та лівого заднього захисної металевої планки, пошкодження на задньому лівому куті кузова (т.4, арк.к.п.42-43);

висновком експерта №1930 від 10.11.2014 року, згідно якого гальмівна система, ходова частина та рульове керування автомобіля КАМАЗ-55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент настання розглянутої події знаходилися в працездатному стані і не мали ознак наявності несправностей, які ведуть до виникнення втрати цим автомобілем його поперечної стійкості і раптовому для його водія уводу вбік від смуги руху, яка обирається їм (водієм), чи обумовлюють позбавлення цього водія можливості зниження швидкості автомобіля аж до його повної зупинки за допомогою робочої гальмівної системи з відомою водію ефективністю (т.4, арк.к.п.48-50);

висновком експерта №1932 від 11.11.2014 року, згідно якого гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент настання розглянутої події (ДТП) знаходилися в працездатному стані і не мали ознак наявності несправностей, які ведуть до виникнення втрати цим автомобілем його поперечної стійкості і раптовому для його водія уводу вбік від смуги руху, яка обирається їм (водієм), чи обумовлюють позбавлення цього водія можливості зниження швидкості автомобіля аж до його повної зупинки за допомогою робочої гальмівної системи з відомою водію ефективністю. Виявлені при експертному огляді автомобіля деформація елементів підвіски лівого переднього колеса, розгерметизація шини лівого переднього колеса та шини правого переднього колеса, а також деформація рульового колеса сталася під час ДТП (т.4, арк.к.п.54-58);

висновком експерта №1931 від 13.11.2014 року, згідно якого в момент первинного входу в контакт кут між подовжніми осями автомобіля DAEWOO Lanos та автомобіля КАМАЗ-55102 складав близько 145, відлічуваний від лінії подовжньої осі автомобіля DAEWOO Lanos проти ходу годинникової стрілки до перетинання з лінією подовжньої осі автомобіля КАМАЗ-55102. В умовах розглянутої події автомобіль DAEWOO Lanos первинно лівою частиною контактував з лівою задньою частиною автомобіля КАМАЗ-55102 (т.4, арк.к.п.62-67);

висновком експерта №991 від 28.11.2014 року, згідно якого при огляді трупа ОСОБА_20 виявлено тілесні ушкодження: а) черепно-мозкової травми: забій головного мозку, крововилив під м`яку мозкову оболонку, перелом кісток склепіння та основи черепа, крововилив в м`які тканини голови, рани (2), множинні садна обличчя; б) закрита тупа травма верхніх кінцівок: садна лівого плечового суглоба (2), лівого ліктьового суглоба (1), тильній поверхні лівої кисті; в) закрита тупа травма нижніх кінцівок: перелом лівої стегнової кістки з крововиливом в підлеглі тканини. Увесь комплекс виявлених тілесних ушкоджень утворився від травмуючого контакту з тупим (и) об`єктом (ми), індивідуальні властивості контактуючої поверхні котрі в пошкодженнях не відобразилася, і могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді травма в салоні автомобіля від дії виступаючих частин внутрішньої компоновки салону автомобіля. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Смерть ОСОБА_20 наступила від черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку с переломом кісток склепіння та основи черепа, знаходяться в прямому причинному зв`язку з наявними тілесними ушкодженнями в області голови. В крові від трупа етиловий алкоголь не виявлено. Будь-якої хвороби, яка могла б призвести до смерті, не виявлено (т.4, арк.к.п.71-75);

висновком експерта №1793 від 24.11.2014 року, згідно якого мікроскопічним дослідженням внутрішніх органів трупа ОСОБА_20 виявлено забій головного мозку. Субарахноїдальний крововилив (т.4, арк.к.п.76);

висновком експерта №4033 від 06.11.2014 року, згідно якого в крові від трупа ОСОБА_20 не виявлені метиловий, етиловий ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий та ізоаміловий спирти не виявлено (т.4, арк.к.п.77);

висновком експерта №992 від 12.12.2014 року, згідно якого при огляді трупа ОСОБА_21 виявлено тілесні ушкодження: а) черепно-мозкова травми: забій головного мозку, крововилив під м`яку мозкову оболонку, перелом кісток черепа, крововилив в м`які тканини голови, рани голови, обличчя (5), перелом нижньої щелепи; б) закрита тупа травма органів грудної порожнини: забій легень, крововиливи у коренів легень; в) закрита тупа травма нижніх кінцівок: перелом великогомілкової кістки з крововиливом в підлеглі тканини, г) садна передньої поверхні грудної клітки. Увесь комплекс виявлених тілесних ушкоджень утворився від травмуючого контакту з тупим (и) об`єктом (ми), індивідуальні властивості контактуючої поверхні котрі в пошкодженнях не відобразилася, і могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді травма в салоні автомобіля від дії виступаючих частин внутрішньої компоновки салону автомобіля. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Смерть ОСОБА_21 наступила від черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку с переломом кісток черепа, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з наявними тілесними ушкодженнями в області голови. В крові від трупа виявлено етиловий алкоголь в концентрації 0,33 г/дм3, що свідчить про практично повній відсутності алкогольного сп`яніння (т.4, арк.к.п.80-84);

висновком експерта №4034 від 06.11.2014 року, згідно якого в крові від трупа ОСОБА_21 виявлено етиловий спирт в кількості 0,33 г/дм3 та не виявлені метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий та ізоаміловий спирти (т.4, арк.к.п.85);

висновком експерта №1782 від 21.11.2014 року, згідно якого мікроскопічним дослідженням внутрішніх органів трупа ОСОБА_21 виявлено забій головного мозку. Субарахноїдальний крововилив. Морфологічні ознаки шокової реакції. Забій легень (т.4, арк.к.п.86);

висновком експерта №55 від 06.02.2015 року, згідно якого у ОСОБА_13 малися тілесні ушкодження у вигляді: а) черепно-мозкової травми, забою головного мозку; рани лобно-тім`яно-скроневої ділянки голови зліва, субарахноідального крововиливу; перелому верхньої щелепи зліва, вилицевої кістки зліва, суглобового відростку нижньої щелепи, рани лівої щоки; відриву верхньої та нижньої повіки зліва, проникаючого поранення лівого ока з випадінням оболонок та подальшим його видалення; б) ЗТГК - забою грудної клітини зліва, перелому 3,4,5 ребр зліва, забою лівої легені, лівостороннього гемотораксу; в) закритої травми верхніх та нижніх кінцівок: уламкового перелому нижньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням, посттравматичного невриту променевого нерва зліва, уламкового перелому лівого наколінника зі зміщенням; травматичного шоку. Вказані тілесні ушкодження утворилися від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), що могли бути і при умовах ДТП та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. В крові із вени ОСОБА_13 етиловий спирт не виявлено (т.4, арк.к.п.88-91);

висновком експерта №56 від 06.02.2015 року, згідно якого у ОСОБА_10 малися тілесні ушкодження у вигляді: а) черепно-мозкової травми у вигляді лінійного перелому потиличної кістки зліва в ділянці задньої черепної ямки, забою головного мозку, субарахноідального крововиливу; перелому зовнішньої стінки лівої орбіти, передньої і задньо-зовнішньої стінок обох верхнє-щелепних пазух, вилицевої дуги зліва, подвійного перелому нижньої щелепи ментальний справа, вінцевого відростку нижньої щелепи зліва, суглобового відростку нижньої щелепи зліва; синців навколо обох очей з крововиливом в білкову оболонку обох очей, рани підборіддя справа, лівої щоки, гематоми обличчя зліва, множинних саден та рани в ділянці кута рота справа; б) закритої травми шийного відділу хребта, забій спинного мозку в шийному відділі, ателектазу 2 шийного хребця, лівосторонній верхній монопарез; в) закритої травми грудної клітини: забій легень, лівостороннього пневмотораксу, двостороннього гідротораксу: перелом кісток правої гомілки зі зміщенням, закритий перелом лівого стегна у верхній третині зі зміщенням, травматичного шоку. Вказані тілесні ушкодження утворилися від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), що могли бути і при умовах ДТП та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення (т.4, арк.к.п.93-95);

висновком експерта №2271 від 06.01.2015 року, згідно якого дії водія автомобіля КАМАЗ-55102 ОСОБА_7 , що мали бути спрямовані на забезпечення безпеки і можливість запобігання ДТП регламентувалися вимогами п.п. 10.1, 10.4, 10.6 та 10.10 ПДР. Дії водія автомобіля DAEWOO Lanos ОСОБА_20 , спрямовані на забезпечення безпеки і можливе запобігання ДТП регламентувались вимогами п.п. 12.2 та 12.3. Водій ОСОБА_20 при русі з припустимою для даних дорожніх умов швидкістю та при своєчасному застосуванні гальмування (при виконанні вимог п.п. 12.2 та 12.3 ПДР) не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до місця розташування автомобіля КАМАЗ-55102 і тим самим не мав можливості уникнути зіткнення з даним автомобілем (т.4, арк.к.п.99-105);

протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 13.02.2015 року, згідно якого обвинувачений розповів і показав обставини дорожньо-транспортної пригоди (т.4, арк.к.п.156-160);

протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 06.05.2015 року, згідно якого обвинувачений розповів і показав відомі йому обставини дорожньо-транспортної пригоди (т.4, арк.к.п.236-238);

висновком експертів №575, 79 від 29.05.2015 року, згідно якого дії водія автомобіля КАМАЗ-55102 ОСОБА_7 , що мали бути спрямовані на забезпечення безпеки і можливість запобігання ДТП регламентувалися вимогами п.п. 10.1, 10.4, 10.6 та 10.10 ПДР. Дії водія автомобіля DAEWOO Lanos ОСОБА_20 , спрямовані на забезпечення безпеки і можливе запобігання ДТП регламентувались вимогами п.п. 12.2 та 12.3 ПДР. Водій ОСОБА_20 при русі з припустимою для даних дорожніх умов швидкістю (не більше 86 км/годину) та при своєчасному застосуванні мір до екстреного гальмування (при виконанні вимог п.п. 12.2 та 12.3 ПДР) не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до місця розташування автомобіля КАМАЗ-55102 і тим самим не мав можливості уникнути зіткнення з даним автомобілем. Місце зіткнення автомобілів КАМАЗ-55102 і DAEWOO Lanos знаходиться в районі місця, позначеного позицією №1 на схемі до протоколу огляду місця події на відстані близько 2,6 м від правого краю проїзної частини по ходу руху автомобіля DAEWOO Lanos (тобто в місці утворення перших подряпин на проїзній частині та найбільшої осипі продуктів руйнування, що при загальній ширині смуги руху автомобіля DAEWOO Lanos 3,6 м зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля DAEWOO Lanos). Враховуючи розташування місця зіткнення на відстані близько 2,6 м від правого краю проїзної по ходу руху автомобіля DAEWOO Lanos дає можливість заключити про те, що місце зіткнення транспортних засобів вказане водієм автомобіля КАМАЗ-55102, ОСОБА_7 , на відстані 5,53 м від правого краю проїзної частини по ходу руху автомобіля DAEWOO Lanos, а також те шо перед ДТП він ( ОСОБА_7 ), здійснюючи маневр розвороту, звільнив смугу руху автомобіля DAEWOO Lanos, є технічно необґрунтованими. Проведені розрахунки показують, що в умовах місця пригоди при застосуванні водієм автомобіля DAEWOO Lanos екстреного гальмування за умови руху з припустимою швидкістю по умовам видимості проїзної частини (не більше 86 км/годину в відповідності до вимог п.12.2 ПДР України) на повну зупинку автомобіля необхідно 4,87....4,91 с. Можливо лише припустити, що подряпини на проїзній частині могли бути залишені нижніми виступаючими деталями кузову автомобіля DAEWOO Lanos в момент його контактування з автомобілем КАМАЗ-55102, тобто враховуючи завантаженість автомобіля КАМАЗ-55102, в момент значного навантаження на передню підвіску автомобіля DAEWOO Lanos, а саме короткочасного притиснення автомобіля DAEWOO Lanos до твердого покриття. Умовам видимості в напрямку руху автомобіля DAEWOO Lanos відповідає припустима швидкість близько 85….86 км/годину (т.5, арк.к.п.29-43).

Наведені вище та досліджені судом письмові докази є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час та спосіб вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Оцінивши наведені вище зібрані у кримінальному провадженні докази і доводи апеляційної скарги сторони захисту в їх сукупності, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України доведена, суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох потерпілих та тяжкі тілесні ушкодження іншим потерпілим.

Доводи наведені в апеляційній скарзі про те, що зіткнення автомобілів сталося на лівій стороні дороги по напрямку руху транспортних засобів з автомобілем КАМАЗ, який стояв більшою своєю частиною на лівому узбіччі, є надуманими, такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до висновку експертів комісійної судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи від 29.05.2015 року № 575, 79, встановлено, що місце зіткнення автомобілів знаходиться в районі місця, позначеного позицією № 1 на схемі до протоколу огляду місця події на відстані близько 2,6 м. від правого краю проїзної частини по ходу руху автомобіля «Деу Ланос». При загальній ширині смуги руху автомобіля «Деу Ланос» 3,6 м. Наведене свідчить про те, що зіткнення відбулось на смузі руху автомобіля «Деу Ланос».

Окрім того, встановлено, що місце зіткнення транспортних засобів, вказане водієм автомобіля КАМАЗ 55102 ОСОБА_7 на відстані 5,53 м. від правого краю проїзної частини по ходу руху автомобіля «Деу Ланос», а також те, що перед ДТП він, здійснюючи маневр розвороту, звільнив смугу руху автомобіля «Деу Ланос, є технічно не спроможними (т.5 арк.к.п.29-43).

Також, на схемі до протоколу огляду місця події від 31.10.2014 р. зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів згідно слідової інформації подряпини на проїзній частині та максимальна первинна концентрація осипу скла та позначено його під № 1. Місце зіткнення знаходиться на відстані 2,6 м. від правого краю проїзної частини по напрямку руху до м. Кіровоград, тобто на смузі руху автомобіля «Деу Ланос», ширина якої 3,6 м.

На фото № № 3, 4 фототаблиці до вказаного протоколу огляду місця події зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, разом з цим ліва смуга руху по напрямку руху автомобіля «Деу Ланос» є чистою, жодних осипів скла або пошкоджених елементів автомобілів на ній немає. На фото № 5 видно напрям подальшого руху автомобіля «Деу Ланос» після зіткнення, що супроводжується осипом пошкоджених фрагментів авто (т.3 арк.к.п.13-14, 16).

До того ж, допитаний безпосередньо у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_23 категорично вказав, що задня частина кузова автомобіля КАМАЗ знаходилась на смузі руху автомобіля «Деу Ланос», виступаючи за осьову лінію на відстань 1 - 1,5 м. зіткнення відбулось однозначно на смузі руху автомобіля «Деу Ланос».

Аналогічні показання надав і свідок ОСОБА_24 , будучи допитаним під час судового розгляду справи.

За таких обставин доводи сторони захисту про те, що зіткнення автомобілів сталося на лівій стороні дороги по напрямку руху транспортних засобів з автомобілем КАМАЗ, який стояв більшою своєю частиною на лівому узбіччі, спростовуються матеріалами справи, перевірені експертним шляхом і обгрунтовано визнані безпідставними.

Твердження сторони захисту про те, що досудовим слідством не було проведено слідчого експерименту за погодних, природних та астрономічних умов, максимально наближених до умов, за яких сталася дорожньо-транспортна пригода, не заслуговують на увагу.

Так, метою проведення слідчого експерименту, було визначення, часу, необхідного на виконання маневру розвороту автомобіля КАМАЗ із навантаженим кузовом, можливості виконати розворот без необхідності здавати назад, відтворення положення автомобіля КАМАЗ до та в момент дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту 06.05.2015 в період часу з 21 год. 15 хв. по 22 год. 25 хв. був проведений слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_14 її представника адвоката ОСОБА_17 , понятих ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_6

Автомобіль КАМАЗ- 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був завантажений вантажем, вага якого відповідала вазі на момент дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, ОСОБА_7 було запропоновано показати час руху автомобіля КАМАЗ з моменту виїзду передньої частини на проїзну частину та до досягнення місця зупинки.

Проте, ОСОБА_7 відмовився виконати маневр розвороту на автомобілі КАМАЗ, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди на деревах не було листя, не було трави на узбіччях, хмарність та час проведення слідчого експерименту не відповідають хмарності та часу на момент дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з цим, на переконання колегії суддів, погодні умови на момент проведення слідчого експерименту відповідали погодним умовам на момент дорожньо-транспортної пригоди, зокрема і враховуючи те, що змін кліматичного характеру у вигляді дощу, снігу, туману, інших опадів під час слідчого експерименту не було.

Отже, у ОСОБА_7 була можливість вказати місце виїзду та час руху автомобіля з моменту початку здійснення маневру розвороту та до моменту зупинки в погодних умовах 06.05.2015, однак ОСОБА_7 з надуманих підстав відмовився виконувати свої процесуальні обов`язки.

За таких обставин, відмова ОСОБА_7 вказати зазначені дії з підстав невідповідності погодних, природних та астрономічних умов, максимально наближених до умов, за яких сталася дорожньо-трансортна пригода, на переконання колегії суддів є способом захисту метою, якого є уникнення кримінальної відповідальності.

Посилання сторони захисту на те, що судовий експерт Кіровоградського відділення ОНДІСЕ ОСОБА_22 на момент виконання комісійної судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експртизи по дослідженню обставин ДТП № 575, 79 від 29.05.2015 року, не мав експертної спеціальності 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», також є необгрунтованими, враховуючи наступне.

Згідно із даними Реєстру атестованих судових експертів (http://rase.minjust.gov.ua), рішенням експертно-кваліфікаційної комісії Одеського НДІСЕ від 31.05.2010 р. № 9(4) судовому експерту ОСОБА_22 видано доповнення до свідоцтва експерта № 305, за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження». Рішенням комісії від 26.06.2015 р. № 3(05), дію свідоцтва за цією експертною спеціальністю продовжено до 26.06.2020..

Доводи сторони захисту на те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, а лише вказує на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, не ґрунтуються на законі.

Згідно із ч. 5 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити, у тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Місцевий суд розглянув провадження в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, відповідно до фактичних обставин кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважала встановленими.

Обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено суть пред`явленого обвинувачення, він її розумів, давав показання під час судового розгляду, мав захисника.

Отже, відсутність в обвинувальному акті слова «обвинувачується» і наявність твердження, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру, не впливає на законність прийнятого судового рішення судом першої інстанції.

Зміст обвинувального акта та формулювання обвинувачення виключає будь-які сумніви щодо статусу особи, яка отримала обвинувальний акт. Не можна вважати підозрюваною особу лише на тій підставі, що слово «підозрюється» міститься в обвинувальному акті.

Наведене кореспондується з позицію Верховного Суду України, який у постанові від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16 зазначив, що відсутність вказівки в обвинувальному акті на обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Посилання сторони захисту на те, що слідчим при винесенні постанови про призначення судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи, у вихідних даних помилково зазначено, що дорога має по дві смуги руху в кожному напрямку, на переконання колегії суддів є такими, що не впливають на правильність висновків експертів, оскільки ключовими для здійснення експертних розрахунків є дані щодо ширини дороги та ширини кожної смуги руху.

При цьому, перевіркою матеріалів кримінально провадження встановлено, що вказані відомості в усіх постановах слідчого про призначення судових експертиз зазначені правильно, відповідно до протоколу ОМП від 31.10.2014 р. Отже, достовірність висновків експертів, у колегії суддів сумніву не викликає.

Інших переконливих доводів щодо незаконності вироку суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі не наведено та не надано стороною захисту під час апеляційного розгляду справи.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України за якою його засуджено.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд правильно вказав, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, що спричинив загибель двох людей та двоє людей отримали тяжкі тілесні ушкодження, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України відсутні.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Згідно роз`яснень п. п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи що ОСОБА_7 вчинив необережний злочин, який спричинив тяжкі наслідки, смерть двох людей та отримання двома особами тяжких тілесних ушкоджень, вину у вчиненому не визнав, характеризується позитивно, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, врахувавши позицію сторони захисту та сторони обвинувачення, місцевий суд дійшов правильного висновку що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив покарання в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням та з позбавленням права керувати транспортними засобами, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Що стосується доводів апеляційних скарг представників цивільних відповідачів про неправильне вирішення місцевим судом цивільних позовів потерпілих, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно із положеннями ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Вказаних вимог закону при вирішенні цивільних позовів потерпілих у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції не дотримано.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та малолітньому ОСОБА_15 заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

З метою відшкодування цієї шкоди потерпілі звернулися до ОСОБА_7 , СГ «НАДІЯ НОВА» та ВАТ НАСК «ОРАНТА» з цивільними позовами в межах кримінального провадження.

Як встановлено перевіркою матеріалів справи на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах з СГ «НАДІЯ НОВА».

Відповідальність ОСОБА_7 була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між власником транспортного засобу СГ «НАДІЯ НОВА» та ВАТ НАСК «ОРАНТА»

Згідно полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну, у сумі нанесених збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми: 100 000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 50 000 грн за шкоду, заподіяну майну (т.3 арк.к.п.38).

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, справа № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно із статтею 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Всупереч викладеному, незважаючи на наявність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, укладеного між СГ «НАДІЯ НОВА» та ВАТ НАСК «ОРАНТА», місцевий суд дійшов передчасного висновку про стягнення всього розміру заподіяної потерпілим шкоди з ОСОБА_7 , СГ «НАДІЯ НОВА» та ВАТ НАСК «ОРАНТА», солідарно.

Задовольняючи позови потерпілих суд ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_7 ВАТ НАСК «ОРАНТА» та СГ «НАДІЯ НОВА» на їх користь майнову та моральну шкоду, при цьому судом не враховано вимоги п. 1 ст. 1190 ЦК України, згідно яких особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Покладаючи на обвинуваченого ОСОБА_7 та цивільних відповідачів ВАТ НАСК «ОРАНТА» та СГ «НАДІЯ НОВА» солідарну відповідальність, суд не встановив факту спільності дій відповідачів, а навпаки, виходив з того, що шкоду кримінальним правопорушення завдано внаслідок дій обвинуваченого.

Отже, суд першої інстанції не дослідив обставини справи, учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, а також невизначив порядок її відшкодування, а тому рішення в частині вирішення цивільних позовів не можна визнати законним і обґрунтованим.

Окрім того, місцевий суд своєю ухвалою від 31 січня 2019 року, залучив ОСОБА_12 як правонаступника ОСОБА_26 в якості цивільного позивача за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_26 до ОСОБА_7 , СГ «НАДІЯ НОВА» та ВАТ НАСК «ОРАНТА», про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Однак, цивільний позивач ОСОБА_12 після залучення його як правонаступника, жодного разу у судовому засіданні не був присутнім, при цьому у матеріалах справи відсутні відомості, які підтверджують факт повідомлення позивача належним чином про слухання справи. Отже, цивільному позивачу не було відомо про судові засідання та про прийняте судове рішення, чим було порушено його право на участь у розгляді кримінального провадження.

При цьому, суд першої інстанції не створив умов для реалізації цивільним позивачем ОСОБА_12 своїх прав, не повідомив позивача про час та місце судових засідань.

Разом з цим, суд не з`ясувавши позицію цивільного позивача ОСОБА_12 , щодо позову, не дослідивши його за участю правонаступника, вирішив цивільний позов, при цьому вийшов за межі позовних вимог, оскільки у позовній заяві ОСОБА_26 просила відшкодувати з HACK «ОРАНТА» 14616 грн. моральної шкоди, а суд ухвалив стягнути солідарно з ОСОБА_7 , СГ «НАДІЯ НОВА» та ВАТ НАСК «ОРАНТА», на користь ОСОБА_12 завдану майнову шкоду в сумі 5 235 грн. та завдану моральну шкоду в сумі 300 000 грн.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 374 КК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається, окрім іншого, підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Проте, вирок суду, щодо ОСОБА_7 не містить жодного обгрунтування висновків суду, щодо доведеності заподіяної матеріальної та моральної шкоди потерпілим та обгрунтування розміру їх відшкодування.

Таким чином, не можна вважати, що рішення суду в частині визначення розміру стягнутої з ОСОБА_7 , СГ «НАДІЯ НОВА» та ВАТ НАСК «ОРАНТА», моральної та матеріальної шкоди на користь потерпілих ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти рішення по суті цивільних позовів, оскільки судом першої інстанції зазначені позови фактично не розв`язані, так як місцевий суд не встановив характер правовідносин, що склалися між учасниками рпавовідносин, не встановив розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, не дослідив, не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам та не виклав у мотивувальній частині вироку жодних доказів на доведення або спростування завданої матеріальної та моральної шкоди потерпілим, що має суттєве значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, вирок суду в частині вирішення цивільного позову не може вважатися законними і обґрунтованими та підлягає безумовному скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, в порядку цивільного судочинства, оскільки саме призначення нового розгляду цивільних позовів в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства забезпечить право як потерпілих, так і права відповідачів по цивільному позову на повний, всебічний та неупереджений розгляд цивільних позовів.

Під час розгляду справи в порядку цивільного судочинства, суду необхідно врахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не піддлягає, апеляціні скарги представника цивільного відповідача НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» ОСОБА_9 слід задовольнити частково, вирок суду скасувати в частині вирішення цивільних позовів та призначити в цій частині новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Апеляціні скарги представника цивільного відповідача НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА» ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 286 КК України - скасувати в частині вирішення цивільних позовів потерпілої ОСОБА_14 , законного представника малолітнього ОСОБА_15 та в інтересах потерпілої ОСОБА_13 , потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_12 до НАСК «ОРАНТА», ПАТ «СГ НАДІЯ НОВА», ОСОБА_7 та призначити в цій частині новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4