Справа № 487/3177/20
Провадження № 1-кс/487/3820/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002128 від 07.06.2020 р. про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на автомобіль марки «BMW» модель «730», номер шасі НОМЕР_1 , із державними номерним знаком НОМЕР_2 , один ключ від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 з визначенням місця зберігання автомобіля майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5, а ключа та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Заводський ВП ГУ НП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаї, вул. Біла, 44.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в провадженні Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0002128 від 07.06.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.06.2020 до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що 07.06.2020 близько 18:00 годин, невстановлені особи, перебуваючи на кінцевій зупинці громадського транспорту № 31 по вул. Лазурній в м. Миколаєві, грубо порушували громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням зброї.

З пояснень свідків та очевидців, допитаних в ході досудового розслідування встановлено, що після вчинення зазначеного злочину, один з невідомих осіб, з метою уникнення покарання, сів до автомобіля марки«BMW» модель «730» номер шасі НОМЕР_1 , та в подальшому з місця вчинення злочину зник.

08.06.2020 р. в ході огляду місця події зазначений автомобіль було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового зберігання за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5. В ході огляду було також вилучено один ключ від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , які зберігаються в Заводському ВП ГУ НП в Миколаївській області. Посилаючись на те, що вилучене майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є знаряддям вчинення злочину, у зв`язку з чим у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на них арешту.
В судовому засіданні слідчий не був присутнім, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з ч. 2 ст. 169 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.
Згідно зі ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.
З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Судом встановлено, що Заводського відділом поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002128 від 07.06.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.06.2020 до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що 07.06.2020 близько 18:00 годин невстановлені особи, перебуваючи на кінцевій зупинці громадського транспорту № 31 по вул. Лазурній в м. Миколаєві, грубо порушували громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням зброї.

Допитані в ході досудового розслідування свідки пояснили, що після вчинення зазначеного злочину, один з невідомих осіб, з метою уникнення покарання, сів до автомобіля марки«BMW» модель «730» номер шасі НОМЕР_1 , та в подальшому з місця вчинення злочину зник.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 08.06.2020 р., проведеного на ділянці місцевості, яка розташована біля буд. 24Б по вул. Привокзальній в м. Миколаєві, було вилучено таке майно: автомобіль марки «BMW» модель «730» номер шасі НОМЕР_1 , із державними номерним знаком НОМЕР_2 , який поміщено на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерна поле, 5; один ключ від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , які переденані на зберігання до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаї, вул. Біла, 44.

У даному кримінальному провадженні, з урахуванням його обставин, є всі підстави вважати, що транспортний засіб, вилучений у ході проведеного 08.06.2019 року огляду місця події, відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України (тобто є речовим доказом), оскільки використовувався невстановленою особою під час грубого порушення громадського порядку із застосуванням зброї в м. Миколаєві, вул. Лазурна, зупинка громадського транспорту №31, для пересування і зникнення з місця події; існує обгрунтоване припущення, що в данному автомобілі може зберігатися зброя та інші сліди кримінального правопорушення.

Для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування, на даній стадії досудового слідства, з урахуванням конкретних обставин справи та ризику подальшої втрати речового доказу, має потребу у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема. в накладенні арешту.

Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Разом з цим, клопотання слідчого в частині накладення арешту на один ключ від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 не підлягає задоволенню, оскільки будь яких даних про те, що зазначені речі та документи були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, матеріали судового провадження не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 98, 99, 100, 131, 132, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002128 від 07.06.2020 р. за ч. 4 ст. 296 КК України про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене 08.06.20120року в ході проведення огляду місця події, а саме: ділянки місцевості, розташованої біля буд. АДРЕСА_1 : автомобіль марки «BMW» модель «730», номер шасі НОМЕР_1 , із державними номерним знаком НОМЕР_2 .

Визначити місцем зберігання автомобіля марки «BMW» модель «730», номер шасі НОМЕР_1 , із державними номерним знаком НОМЕР_2 майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1