Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/201/20
Провадження №: 1-кп/332/155/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2020 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ;

секретаря: ОСОБА_2 ;

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілої: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2019, приблизно о 16-30 годині, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ЗАЗ110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Лізи Чайкіної, рухаючись з боку вул. Тенісної в напрямку вул. Вроцлавської в м. Запоріжжі.

В цей же час, пішохід ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку 62 по вул. Лізи Чайкіної в м. Запоріжжі, почала перетинати проїзну частину вул. Лізи Чайкіної, рухаючись по позначеному дорожніми знаками та дорожньою розміткою нерегульованому пішохідному переході, справа - наліво за ходом руху водія ОСОБА_5 .

Водій ОСОБА_5 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходилася ОСОБА_4 , маючи об`єктивну спроможність виявити пішохода, що вийшла на проїзну частину, діючи в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки не застосував, дорогу пішоходу не надав, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , передньою лівою частиною кузова керованого ним автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 83 від 21.01.2019, пішоходу ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: «Закритий поперечний перелом середньої третини діафізу правої плечової кістки зі зміщенням кісткових уламків, із наступним проведенням металоостеосиндезу правої плечової кістки інтрамедулярним блокуючим стержнем (за даними медичної- документації та даних операції 15.12.2019), який кваліфікується, як ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я. Закритий перелом зовнішнього виростка великогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням кісткових уламків із наступним проведенням остеосинтезу латерального виростку великогомілкової кістки LСР пластиною з гвинтами (за даними медичної документації та даних операції 21.12.2019)», який кваліфікується, як ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я. Садна в лівій тім`яній ділянці, обличчя, правої кисті, кінцівок та м`яких тканин голови, синець лівої щоки (без кількості та локалізації в наданій медичній документації) кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 9-34 від 27.01.2020, в даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобілю «ЗАЗ110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , не відповідали вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування своєчасних мір гальмування керованого ним транспортного засобу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав у повному обсязі, розкаявшись в скоєному, своїми показами підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 14 грудня минулого року у другій половині дня сів за кермо автомобіля «ЗАЗ 110307», який належить його товаришу. Був у стані алкогольного сп`яніння. Рухаючись по вул. Лізи Чайкіної, здійснив наїзд на неврегульованому пішохідному переході на пішохода ОСОБА_4 . Щиро кається у скоєному, просив вибачення у потерпілої. Матеріальну шкоду потерпілій не відшкодовував через брак коштів, зобов`язується у майбутньому все компенсувати.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила обставини, при яких відбулась ДТП 14.12.2019 року. Зазначила, що коли переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переході, почула удар в спину, впала та втратила свідомість. Тривалий час лікувалась у медичному закладі, перенесла операції на руці та нозі. Обвинувачений жодним чином не відшкодував понесені нею матеріальні збитки. Планує в рамках цивільного судочинства звернутись до обвинуваченого із відповідним позовом. Просить суворо покарати обвинуваченого.

За клопотанням сторони обвинувачення, судом долучені та досліджені наступні документи:
- висновок експерта № 9- 34 від 27.01.2020 року, згідно змісту якого дії водія автомобілю «ЗАЗ110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , не відповідали вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування своєчасних мір гальмування керованого ним транспортного засобу;
- висновок експерта № 83 від 21.01.2020 року, згідно змісту якого закритий поперечний перелом середньої третини діафізу правої плечової кістки зі зміщенням кісткових уламків, із наступним проведенням металоостеосиндезу правої плечової кістки інтрамедулярним блокуючим стержнем у ОСОБА_4 , кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я. Закритий перелом зовнішнього виростка великогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням кісткових уламків із наступним проведенням остеосинтезу латерального виростку великогомілкової кістки LСР пластиною з гвинтами у ОСОБА_4 , кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я. Садна в лівій тім`яній ділянці, обличчя, правої кисті, кінцівок та м`яких тканин голови, синець лівої щоки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Інших доказів учасниками процесу суду не надано.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють інші фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, потерпілої та дослідження вищезазначених доказів.
Суд вважає пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законодавцем віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості, вчинений з необережності;
- особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває;
- обставиною, яка пом`якшують покарання є щире каяття;
- обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 14.12.2019.
Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину, необережних дій обвинуваченого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, даних про особу обвинуваченого, позицію потерпілої, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді обмеження волі. Саме таке покарання буде мати достатню превентивну роль для обвинуваченого з урахуванням принципу індивідуалізації покарання.
Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України суд не вбачає.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобами. У зв`язку з конкретними обставинами справи, з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, суд вважає за необхідне застосовувати до обвинуваченого додаткову міру покарання.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.
Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначивши йому покарання у виді 1 року обмеження волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання.
Речовий доказ: автомобіль «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику ОСОБА_6 .
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави 1570,10 грн. процесуальних витрат (рахунок № 8009, одержувач: УК у Шевченківському районі м. Запоріжжя, МФО:899998, ).
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1