Справа № 368/1488/18
Провадження № 1-кп-31/20
В И Р О К
іменем України

03 липня 2020 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
представників потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

захисників ОСОБА_18 , ОСОБА_19

обвинуваченого ОСОБА_20 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000571 від 22.10.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Кременчук Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2017 року приблизно о 22 год. ОСОБА_21 спільно з своїми знайомими ОСОБА_15 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 після святкування річниці ТОВ «Трипільський пакувальний комбінат» прибули до магазину «Продукти - 984» ТОВ «АТБ - МАРКЕТ» за адресою: вул. Столична, 2, м. Кагарлик Київської області, де, придбавши продукти та зайшовши за вищевказаний магазин, продовжили вживати алкогольні напої.

Приблизно о 22 год. 30 хв. 21 жовтня 2017 року до ОСОБА_21 підійшов її чоловік ОСОБА_24 та почав наполягати, щоб остання припинила вживання алкогольних напоїв і пішла з ним до місця їх спільного проживання, однак ОСОБА_15 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 наполягли на присутності ОСОБА_21 в їх компанії, у зв`язку з чим ОСОБА_24 , отримавши також відмову останньої від його пропозиції, пішов.

Не бажаючи примиритися з позицією ОСОБА_21 щодо подальшого її відпочинку з невідомими йому особами чоловічої статі, ОСОБА_24 , зателефонувавши, попросив допомоги у свого брата ОСОБА_25 , якому повідомив про необхідність доставлення ОСОБА_21 додому та вказав місце її перебування. ОСОБА_25 погодився допомогти та, в свою чергу, попросив про допомогу своїх знайомих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 і ОСОБА_29 . Після отримання від них згоди ОСОБА_25 разом з ними на автомобілі ОСОБА_27 марки «Москвич 2141» приїхав з с. Переселення Кагарлицького району до магазину «Продукти - 984» ТОВ «АТБ - МАРКЕТ» вул. Столична, 2 м. Кагарлик Київська область. Прибувши приблизно о 23 год. 40 хв. 21 жовтня 2017 року до вказаного магазину, ОСОБА_25 спільно з ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 та ОСОБА_29 направився до ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , де під час спілкування між ними виник словесний конфлікт.

Для отримання кількісної переваги та вирішення виниклого конфлікту на свою користь ОСОБА_25 о 23 год. 56 хв. 21 жовтня 2017 року зателефонував по мобільному телефону до невстановленої у ході досудового розслідування особи чоловічої статі, матеріали щодо якої виділені у окреме кримінальне провадження, та попросив її прибути до них, повідомивши про своє місце перебування.

21 жовтня 2017 року приблизно після 23 год. 56 хв. невстановлена у ході досудового розслідування особа чоловічої статі, матеріали щодо якої виділені у окреме кримінальне провадження, спільно з ОСОБА_20 прибула на використовуваному останнім автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT» іноземної реєстрації, номерний знак НОМЕР_1 , до магазину «Продукти - 984» ТОВ «АТБ - МАРКЕТ» за адресою: вул. Столична, 2 м. Кагарлик Київська область, де з ОСОБА_15 , ОСОБА_15 у них відбулася коротка розмова, під час якої невстановлена у ході досудового розслідування особа чоловічої статі, матеріали щодо якої виділені у окреме кримінальне провадження, безпричинно нанесла кулаком власної лівої руки один удар ОСОБА_15 у підборіддя справа та відразу після цього один удар кулаком власної лівої руки ОСОБА_23 у обличчя справа.

У свою чергу ОСОБА_20 , перебуваючи зліва від невстановленої у ході досудового розслідування особи чоловічої статі, матеріали щодо якої виділені у окреме кримінальне провадження, навпроти ОСОБА_15 , знаходячись поблизу магазину «Продукти - 984» ТОВ «АТБ - МАРКЕТ», за адресою: вул. Столична, 2, м. Кагарлик Київської області, кулаком власної правої руки ударив у обличчя останнього, внаслідок чого він упав на коліна. У цей час до ОСОБА_15 наблизилася невстановлена у ході досудового розслідування особа чоловічої статі, матеріали щодо якої виділені у окреме кримінальне провадження, та завдала йому декілька ударів, схожі на удари ножем, у праву бокову поверхню тулуба, після чого відійшла до будівлі зазначеного магазину.

У цей момент ОСОБА_20 вирішив з хуліганських мотивів заподіяти смерть двом особам ОСОБА_15 та ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_20 22 жовтня 2017 року приблизно о 00 год. 10 хв., перебуваючи біля магазину «Продукти - 984» ТОВ «АТБ - МАРКЕТ» за адресою: вул. Столична, 2, м. Кагарлик Київської області, підтримуючи хуліганські дії невстановленої у ході досудового розслідування особи чоловічої статі, матеріали щодо якої виділені у окреме кримінальне провадження, діючи умисно, без попередньої змови з вказаною особою, з хуліганських мотивів, тобто у громадському місці, грубо порушуючи та ігноруючи норми поведінки в громадських місцях з мотивів явної неповаги до суспільства, що полягала у прагненні продемонструвати свою зневагу до існуючих у суспільстві правил і норм поведінки, а також самоутвердитися за рахунок протиставлення себе іншим громадянам, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття та нормами моралі, використовуючи малозначний привід нібито потребу захистити ОСОБА_21 , з метою заподіяння смерті двом особам, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, а саме позбавлення життя іншої людини, у місці початкового фізичного конфлікту з ОСОБА_15 спочатку завдав йому приблизно не менше одного удару у ліву бокову поверхню тулуба ножем, який мав у особистому користуванні, а потім, перемістившись у ході бійки до торгівельного кіоску «Чобіток» та продовживши свої об`єднані єдиним злочинним умислом дії, завдав ще раз не менше трьох ударів ножем у тулуб, руки та плече, припинивши нанесення таких ударів лише після фізичного втручання ОСОБА_27 , який відштовхнув його від ОСОБА_15 .

Відразу після цього ОСОБА_20 , продовжуючи свої, об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на заподіяння смерті двох осіб з хуліганських мотивів, дії, умисно, без попередньої змови з невстановленою у ході досудового розслідування особою, матеріали щодо якої виділені у окреме кримінальне провадження, з хуліганських мотивів, тобто у громадському місці, грубо порушуючи та ігноруючи норми поведінки в громадських місцях з мотивів явної неповаги до суспільства, що проявлялася у прагненні продемонструвати свою зневагу до існуючих у суспільстві правил і норм поведінки, а також самоутвердитися за рахунок протиставлення себе іншим громадянам, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття та нормами моралі, використовуючи малозначний привід нібито потребу захистити ОСОБА_21 , відійшовши від ОСОБА_15 та підійшовши до ОСОБА_15 , який стояв неподалік, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, а саме позбавлення життя іншої людини, завдав не менше двох ударів принесеним з собою ножем, який тримав в своїй правій руці, у ділянку грудної клітки зліва та поверхні лівого плеча останнього.

У подальшому ОСОБА_20 разом з невстановленою у ході досудового розслідування особою чоловічої статі, матеріали щодо якої виділені у окреме кримінальне провадження, зник з місця події, залишивши межі Кагарлицького району.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_20 потерпілий ОСОБА_15 відповідно до висновку судово-медичного експерта експерта № 108 від 09.01.2018 отримав тілесні ушкодження у вигляді трьох проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки і черевної порожнини справа і зліва, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент їх заподіяння, та двох не проникаючих колото-різаних поранень в ділянках грудної клітки і плеча справа, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Від отриманих ножових поранень ОСОБА_15 помер у реанімаційному відділенні комунального закладу Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня».

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_20 ОСОБА_15 відповідно до висновку судово-медичного експерта № 45 від 17.11.2017 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння, та непроникаючої рани колото-різаного характеру на задній поверхні грудної клітки зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_20 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав, та суду показав, що того дня 21.10.2017 року вечері він разом зі своїм знайомим « ОСОБА_30 » перебував в барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого на автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT» поїхали до магазину «Продукти - 984» ТОВ «АТБ - МАРКЕТ» за адресою: вул. Столична, 2 м. Кагарлик Київська область. Приїхавши до магазину зустріли ОСОБА_25 з яким стояли та розмовляли. Розмовляючи з ОСОБА_25 до них підійшов ОСОБА_31 , ОСОБА_32 які перебували в алкогольному стані. ОСОБА_32 намагався спричинити конфлікт, ображав нецензурною лайкою, погрожував, на зауваження не реагував. Невдовзі після словесної перепалки розпочалася бійка. ОСОБА_20 повідомив, що він нікого не чіпав, від конфлікту обмежився, відійшов, в той час стояв біля невідомої йому жінки. Тоді він не розумів, що відбувалось, чому розпочався конфлікт, який перейшов в бійку, ніж, нібито яким нанесені тілесні ушкодження потерпілому та загиблому, про який говорить прокурор не його, хто наносив удари йому не відомо, покази надані свідками є безпідставними, та не обґрунтованими, чому свідки надають неправдиві покази йому не відомо. Вважав себе винуватим лише у нанесенні ударів руками під час бійки, але конкретизувати захисну позицію і усунути протиріччя не зміг. Переконливо аргументувати причини зміни власних показів не зміг.

Винуватість ОСОБА_20 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні цивільний позов підтримав в повному обсязі, показав, що в ту ніч вони з братом ОСОБА_33 перебували на роботі. Після святкування річниці ТОВ «Трипільський пакувальний комбінат» прибули до магазину «Продукти - 984» ТОВ «АТБ - МАРКЕТ» Київська область за адресою: вул. Столична, 2, м. Кагарлик Київської області, де, придбавши продукти та зайшовши за вищевказаний магазин, продовжили вживати алкогольні напої. В той вечір з ними перебувала жінка ОСОБА_21 . Приблизно о 22 год. 30 хв. до ОСОБА_21 підійшов її чоловік ОСОБА_24 та почав наполягати, щоб остання припинила вживання алкогольних напоїв і пішла з ним до місця їх спільного проживання, однак жінка заперечувала чоловіку, в них була довга розмова, потім виник конфлікт, однак отримавши відмову від жінки ОСОБА_24 пішов в невідомому напрямку. Невдовзі ОСОБА_24 повернувся з невідомими чоловіками, та під час спілкування між ними виник словесний конфлікт, який привів до бійки. ОСОБА_15 повідомив, що його побив, ОСОБА_20 , який приймав участь в бійці, та наносив йому 3-4 удари. Невдовзі після закінчення бійки він відчув, що його поранено ножем, але хто мав ніж з учасників конфлікту йому не відомо, однак удари наносив йому обвинувачений ОСОБА_20 .. Після закінчення бійки його брат Станіслав сидів біля магазину «Продукти - 984» ТОВ «АТБ - МАРКЕТ» не рухався, на місце події було викликано швидку, яка забрала потерпілих в лікарню.

Потерпіла ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що вона є дружиною покійного ОСОБА_15 . Того дня чоловік як за звичай поїхав на роботу, повідомив, що відбудеться святкування з приводу річниці ТОВ «Трипільський пакувальний комбінат». В вечері ОСОБА_34 повідомив, що їде вже додому, однак вона не дочекавшись його з роботи лягла спати. Близько 01 год.30 хв. прокинувшись потерпіла помітила, що ОСОБА_35 не має вдома зателефонувала йому, однак слухавку останній не підняв. Невдовзі їй зателефонувала тітка та повідомила, що чоловік перебуває в лікарні, йому проводять операцію. Приїхавши до лікарні чоловік вже помер. Потерпіла повідомила, що чоловік був не конфліктний, суперечок ні з ким не мав, на даний час вона залишилась сама, на утриманні має двох дітей, заявлені вимоги цивільної позовної заяви підтримала в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомила, що вона є матір`ю померлого ОСОБА_15 , детальних обставин події вона не знає. Того вечора родичі повідомили їй, що сина зарізали. Напередодні син повідомляв їй що відбудеться святкування з приводу річниці ТОВ «Трипільський пакувальний комбінат», однак всіх обставин їй не відомо. Станіслав був добрим, конфліктів не мав, неприязних відносин в нього не було ні з ким.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 повідомив, що того вечора приїхавши в м. Кагарлик з річниці ТОВ «Трипільський пакувальний комбінат» вони продовжили святкувати біля магазину «АТБ». В то час він був на підпитку, але контролював себе. В певний момент прийшов чоловік жінки яка перебувала з ними, жінку звали ОСОБА_37 , наказав, щоб вона припинила вживання алкогольних напоїв і пішла з ним до місця їх спільного проживання, однак вона відмовлялась. Через деякий час до них підійшла незнайома компанія в кількості десяти чоловік, яких він раніше не знав. Незнайомцям не сподобалось, що жінка на ім`я ОСОБА_37 перебуває в їхній компанії і спілкується з ними, в результаті чого виник конфлікт та розпочалась бійка. Невідома особа нанесла йому тілесні ушкодження в результаті чого він втратив свідомість. Били й інших хлопців, він бачив як ОСОБА_32 лежав на асфальті, йому було зле, а ОСОБА_38 сидів на землі. Хтось викликав поліцію, швидку, в результаті хлопців забрали в лікарню. Чоловік, який наносив тілесні ушкодження був високої статури, одягнений в чорний одяг, обвинувачений ОСОБА_20 був там теж , та приймав участь в бійці, бив братів ОСОБА_39 та ОСОБА_40 . Провокація бійки відбулась зі сторони компанії яка підійшла до них. Прийшовши до тями він помітив лише братів ОСОБА_41 та ОСОБА_40 .

Свідок ОСОБА_42 в судовому засіданні повідомив, що тієї ночі приїхавши в м. Кагарлик, вирішили продовжити святкувати річницю ТОВ «Трипільський пакувальний комбінат» за магазином «АТБ». В деякий момент підійшов співмешканець ОСОБА_43 , жінки яка перебувала з ними та хотів її забрати додому, але вона відмовлялась. Через певний час до них підійшла незнайома юрба хлопців, в результаті чого виник конфлікт та бійка. Невідома особа нанесла йому тілесні ушкодження він яких ОСОБА_42 впав, загубив окуляри та не розумів що відбувалось. Коли прийшов до тями, помітив, як ОСОБА_32 лежав на асфальті й йому було погано. ОСОБА_31 сидів на асфальті на звернення не реагував. Хто наносив тілесні ушкодження братам ОСОБА_44 йому не відомо, однак ОСОБА_20 точно приймав участь в бійці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 повідомив, що 21.10.2017 року в ночі перебував в барі в с. Переселення, як до нього підійшов ОСОБА_45 та попросив поїхати в ОСОБА_46 забрати дружину брата. Приїхавши до магазину «АТБ» помітили компанію хлопців в якій перебувала ОСОБА_21 . Через деякий час приїхав ОСОБА_47 і ОСОБА_48 й пішли до компанії в якій перебувала ОСОБА_21 , щоб забрати її, в результаті розпочалася словесна перепалка та бійка. Шкляр також повідомив, що бачив як ОСОБА_20 махав ножем і бив ОСОБА_49 та ОСОБА_50 декілька разів, в результаті чого він помітив на одязі ОСОБА_51 кров. Під час бійки інший свідок ОСОБА_52 кричав, що « ОСОБА_47 ріже».

Свідок ОСОБА_52 повідомив, що того вечора на прохання ОСОБА_25 він їздив з друзями в м. Кагарлик, щоб забрати дружину його брата ОСОБА_21 . Приїхавши до магазину «АТБ» в м. Кагарлик помітив як приїхав ОСОБА_20 з своїм другом ОСОБА_53 . Між юрбою яка перебувала за магазином «АТБ» розпочалась бійка, він бачив, як ОСОБА_20 наносив удари ножем в праву сторону тулуба ОСОБА_54 , крім того наносив двічі удари ножем ОСОБА_55 . В той час ніж перебував лише в одного ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні показав, що того дня відпочиваючи в барі в с. Переселення, ОСОБА_45 попросив його з`їздити в м. Кагарлик забрати дружину брата від магазину «АТБ». Під час виникнення конфлікту він бачив як ОСОБА_20 приймав участь в бійці, при собі мав ніж, та бачив як ОСОБА_47 наносив ОСОБА_54 удари. Під час конфлікту чув від свідка ОСОБА_56 як той кричав, що « ОСОБА_47 ріже» ОСОБА_50 . Через деякий час після бійки ОСОБА_20 телефонував йому та погрожував, щоб ОСОБА_27 не розповідав про його причетність до нанесення ножових поранень ОСОБА_57 та ОСОБА_58 .

Свідок ОСОБА_59 в судовому засіданні повідомила, що того вечора вона перебувала в с. Переселення в барі, де зустріла ОСОБА_60 та попросила, його поїхати в м. Кагарлик та забрати ОСОБА_21 додому. Приїхавши в м. Кагарлик до магазину «АТБ» в хлопців виник конфлікт, зав`язалась бійка. Всіх учасників конфлікту їй не відомо, на дворі було темно. Обвинуваченого ОСОБА_20 , ОСОБА_59 не знає, під час конфлікту не бачила.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засідання повідомила, що в жовтні 2017 року вона працювала на ТОВ «Трипільський пакувальний комбінат». Того дня 21.10.2017 року святкували день підприємства, був фуршет, вживали спиртні напої. Після чого поїхали додому в м. Кагарлик, де продовжили святкувати біля магазину «АТБ». Потім до них підійшов її чоловік ОСОБА_24 та почав наполягати, щоб вона припинила вживання алкогольних напоїв і пішла з ним додому. Однак остання відмовилась, а чоловік ОСОБА_24 зник. Через деякий час вона помітила, що приїхав брат чоловіка ОСОБА_45 . Підійшовши до нього помітила ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , який запропонував їй поїхати додому, на що вона погодилась. Обвинуваченого свідок не знає, ніколи не бачила, про бійку нічого не може повідомити, так як під час перебування її біля магазину «АТБ» ніяких конфліктів не було.

Свідок ОСОБА_63 повідомив, що того дня подзвонила йому мама і попросила забрати додому дружину брата, ОСОБА_64 . Взявши таксі свідок разом з ОСОБА_65 приїхали до магазину в м. Кагарлик та забрали ОСОБА_64 додому, після чого самі поїхали додому. Обвинуваченого ОСОБА_20 свідок ОСОБА_63 не знає, не бачив, ОСОБА_20 йому не знайомий.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 повідомив, що того вечора він приїхав в м. Кагарлик до магазину «АТБ» щоб забрати цивільну дружину додому. Однак хлопці, в присутності яких вона була наполягли на присутності ОСОБА_21 в їх компанії. Коли дружина заперечила їхати додому він попросив знайомих, щоб ті забрали її та привезли додому. Обставин конфлікту та бійки йому не відомо, про все що трапилось тієї ночі йому відомо лише зі слів, на власні очі бійки він не бачив.

Свідок ОСОБА_66 в судовому засіданні повідомив, що того вечора в с. Переселення в кафе зустрів ОСОБА_61 , яка попросила його поїхати в м. Кагарлик та забрати ОСОБА_67 додому. В м. Кагарлик біля магазину «АТБ» він чув сварку та бійку. Мотиви та дані учасників бійки йому не відомі. Того вечора обвинуваченого не бачив.

Свідок ОСОБА_25 повідомив, що в ту ніч він близько 00 год.00хв. приїхав в м. Кагарлик до магазину «АТБ» забрати дружину старшого брата ОСОБА_64 , яка випивала з друзями. Хлопці присутні в її компанії вели себе агресивно, зухвало, погрожували, ображали нецензурними словами. Обставини бійки йому не відомі. Тієї ночі видимість була мінімальна, видно було лише силуети. ОСОБА_20 був присутній в той час та приймав участь в бійці. Хто саме бив потерпілих йому не відомо так як не відомо хто розпочав штовханину. Яку роль відігравав ОСОБА_20 того вечора в бійці йому не відомо, в руках ножа ОСОБА_20 не мав.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні повідомив, що того вечора він відпочивав з ОСОБА_68 та ОСОБА_25 в ресторані, ОСОБА_45 запропонував поїхати до магазину «АТБ» в м. Кагарлик та забрати дружину брата ОСОБА_21 додому. Приїхавши до магазину він помітив ОСОБА_62 , який відпочивав з друзями. Підійшовши до компанії, в якій перебувала ОСОБА_21 між ОСОБА_25 ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 ОСОБА_29 та ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , під час спілкування виник словесний конфлікт. Через деякий час приїхав ОСОБА_20 з Лощиніним. ОСОБА_32 висловив брутальну сварку в бік ОСОБА_69 , який в свою чергу вдарив його, так розпочалася бійка. Під час бійки ОСОБА_20 бився з ОСОБА_70 , так неначе в нього перебував в руках ніж. Під час конфлікту ОСОБА_71 почав кричати, що « ОСОБА_72 ріже». Однак свідок ОСОБА_29 повідомив, що під час бійки ніж в руках ОСОБА_20 не помітив, але вказав на те, що всі говорили, що саме ОСОБА_47 завдавав ножових поранень ОСОБА_57 .

Свідок ОСОБА_73 в судовому засіданні повідомив, що того вечора він відпочивав разом з ОСОБА_74 та ОСОБА_75 в барі «Гетьманський стан», обставин бійки йому не відомо, лише на прохання ОСОБА_69 він підвозив його та ОСОБА_76 до магазину «Кулиничі», слідів та ознак бійки хлопці не мали ,однак мали знервований вигляд. Про всі події дізнався від працівників поліції на наступний день.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_77 повідомив, що того вечора він разом з братом ОСОБА_73 , ОСОБА_20 та ОСОБА_75 перебували в барі « ОСОБА_78 стан». За деякий час ОСОБА_47 та ОСОБА_48 зникли, а вони з братом залишились в барі та продовжували відпочивати. На прохання ОСОБА_69 , який зателефонував брату вони поїхали в м. Кагарлик, щоб підвезти останнього та ОСОБА_76 до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Обставин бійки йому не відомо, про все він дізнався наступного дня зі слів працівників поліції.

Крім того, вина ОСОБА_20 повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, а саме:

-Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 22.10.2017 року до реєстру внесено відомості за ч. 2 ст. 15 п. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, про те, що 22.10.2017 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_20 перебуваючи біля магазину «Продукти - 984» ТОВ «АТБ - МАРКЕТ» за адресою: вул. Столична, 2, м. Кагарлик Київської області, підтримуючи хуліганські дії діючи умисно, без попередньої змови з вказаною особою, з хуліганських мотивів, тобто у громадському місці, грубо порушуючи та ігноруючи норми поведінки в громадських місцях з мотивів явної неповаги до суспільства, що полягала у прагненні продемонструвати свою зневагу до існуючих у суспільстві правил і норм поведінки, а також самоутвердитися за рахунок протиставлення себе іншим громадянам, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття та нормами моралі, використовуючи малозначний привід нібито потребу захистити ОСОБА_21 , з метою заподіяння смерті двом особам, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, а саме позбавлення життя іншої людини, у місці початкового фізичного конфлікту з ОСОБА_15 спочатку завдав йому приблизно 4 удари у ліву бокову поверхню тулуба ножем, який мав у особистому користуванні, а потім, перемістившись у ході бійки до торгівельного кіоску «Чобіток» та продовживши свої об`єднані єдиним злочинним умислом дії, завдав ще раз приблизно 7 ударів ножем у тулуб, руки та плече, припинивши нанесення таких ударів лише після фізичного втручання ОСОБА_27 , який відштовхнув його від ОСОБА_15 . Відразу після цього ОСОБА_20 , продовжуючи свої, об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на заподіяння смерті двох осіб з хуліганських мотивів, дії, умисно, з хуліганських мотивів, тобто у громадському місці, грубо порушуючи та ігноруючи норми поведінки в громадських місцях з мотивів явної неповаги до суспільства, що проявлялася у прагненні продемонструвати свою зневагу до існуючих у суспільстві правил і норм поведінки, а також самоутвердитися за рахунок протиставлення себе іншим громадянам, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття та нормами моралі, використовуючи малозначний привід нібито потребу захистити ОСОБА_21 , відійшовши від ОСОБА_15 та підійшовши до ОСОБА_15 , який стояв неподалік, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, а саме позбавлення життя іншої людини, завдав приблизно 5 ударів принесеним з собою ножем, який тримав в своїй правій руці, у ділянку грудної клітки зліва та поверхні лівого плеча останнього (т.4 а.с.188).

-Протоколом огляду місця події, в якому зазначається, що 22.10.2017 року в період часу з 05 год. 06 хв. до 06 год. 50 хв. був проведений огляд місця події . На вказаній ділянці виявлений плями бурого кольору, зовні схожі на кров, мобільний телефон, пластикові та скляні пляшки, жерстяні банки (т.3 а.с.136-154).

-Протоколом огляду події (трупа) в якому зазначено, що 22.10.2017 року в період часу з 12 год. 10 хв. до 12 год. 45 хв. був проведений огляд трупа, який знаходився в секційному залі моргу Кагарлицької УРЛ в горизонтальному положенні на спині. На момент огляду на трупі наявні ушкодження у вигляді колото-різаних ран на правому передпліччі. Колоті-різані рани на грудній клітці. Колото-різані рани в області живота, з лівої сторони садна на обличчі та на коліні лівої ноги (т.3 а.с.155-164).

-Протоколом огляду предметів, в якому зазначається, що 26.10.2017 року в період часу з 13 год. 00 хв. до 13 год. 15 хв. було проведено огляд одягу ОСОБА_15 , в саме куртка чорного кольору із під кладкою синього кольору, футболка червоного кольору, светер сірого кольору в рожеву полоску. На футболці, светрі та курточці наявні механічні пошкодження у вигляді розрізів та плями бурого кольору схожі на кров (т.3 а.с.169-174).

-Лікарським свідоцтвом про смерть №108 від 23.10.2017 року, виданим Кагарлицьким РВ СМЕ (т.3 а.с.187).

-Висновком експерта № 108 від 23.10.2017 року, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 1984 року народження були виявлені тілесні ушкодження . При експертизі трупа було виявлені рани щілиноподібної форми, з рівними краями. Щілиноподібна форма, характер країв і кінців ран та наявність щілиноподібних раневих каналів, довжина яких переважає довжину ран на шкірі, у п`яти виявлених пораненнях вказують на те, що вони утворилися в результаті не менше, ніж п`ятиразових дій гострого пласткого предмету, якому притаманні колючо-ріжучі властивості. Типовим предметом з такими властивостями є клинок ножа. Ознаки небезпеки для життя в момент їх заподіяння та за звичайного перебігу мають три проникаючі колото-різані поранення грудної клітки і черевної порожнини справа і з ліва. Смерть ОСОБА_15 настала в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки і черевної порожнини з ушкодженням правої долі печінки. Виявлені тілесні ушкодження утворились в межах одного, досить короткого проміжку часу. Спосіб заподіяння п`яти колото-різаних поранень у ділянках грудної клітки справа, живота справа і з ліва правого плеча полягає в нанесенні ударів гострим предметом, який утримається в руці сторонньої особи і таким чином має дуже великий об`єм власних рухів та дозволяє предмету діяти на тіло потерпілого з різноманітних напрямків (т.3 а.с.196-200).

-Постановою про визнання речовим доказом та передачу на відповідальне зберігання від 26.10.2017 року, відповідно до якої одяг ОСОБА_15 , а саме: светер, футболка, куртка з плямами бурого кольору визнані речовими доказами (т.3 а.с.212-213).

-Постановою про визнання речовим доказом та передачу на відповідальне зберігання від 26.10.2017 року мобільний телефон марки «Престіджио», слід бурого кольору схожий на кров, поліетиленовий пакет із вмістом порожніх пляшок від горілки та використаний одноразовий пластиковий посуд, визнані речовими доказами (т.3 а.с.215-216).

-Постановою про визнання речовим доказом та передачу на відповідальне зберігання від 23.10.2017 року одяг ОСОБА_15 , а саме: светер та курточку, які поміщені до картонних ящиків визнано речовими доказами (т.3 а.с.218-219).

-Постановою про визнання речовим доказом та передачу на відповідальне зберігання від 09.11.2017 року 11 ножів та поліетиленовий пакет вилучені під час обшуку в кв. АДРЕСА_2 визнано речовими доказами (т.3 а.с.221-222).

-Постановою про визнання речовим доказом та передачу на відповідальне зберігання від 24.10.2017 року одяг ОСОБА_26 , а саме куртку та штани визнано речовими доказами (т.3 а.с.224-225).

-Постановою про визнання речовим доказом та передачу на відповідальне зберігання від 09.11.2017 року 34 ножі, спортивна кофта ОСОБА_27 , штани та кросівки ОСОБА_27 визнано речовими доказами (т.3 а.с.227-228).

-Висновком експерта № 28 від 23.07.2018 року, з якого вбачається, що з судово-медичної точки зору не можна виключати, того що проникаюче колото-різане поранення грудної клітки і черевної порожнини з ушкодженням правої долі печінки, внаслідок якого настала смерть потерпілого, з більшою вірогідністю могло бути заподіяне ОСОБА_20 (т.3 а.с.209-211).

-Висновком експерта № 29 від 25.07.2018 року, з якого вбачається, що з урахуванням отриманих у ході проведення слідчого експерименту відомостей (як повідомлених так і відтворених (показаних) свідком не можна виключити того, що ОСОБА_20 міг «завдати ОСОБА_15 проникаюче колото-різане поранення грудної клітки і черевної порожнини з ушкодженням правої долі печінки, внаслідок якого настала ОСОБА_15 смерть (т.4 а.с.8-9).

-Висновком експерта № 45 від 17.11.2017 року, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи медичної документації ОСОБА_15 1986 року народження були виявленні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва, не проникаюча рана колото-різаного характеру на задній поверхні грудної клітки зліва, синці в ділянці обличчя (зокрема, в ділянках повік обох очей). Наявні в ОСОБА_15 два колото-різані поранення утворились в результаті двох окремих дій гострого предмету (гострих предметів), якому (яким) притаманні колючо-ріжучі властивості. Типовим предметом з такими властивостями є клинок ножа. Наявні синці виникли в результаті дії тупого предмету (тупих предметів), індивідуальні особливості травмуючої поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. Виявлені у ОСОБА_15 тілесні ушкодження могли утворитися «у вказаний у постанові час» - а саме «21.10.2017 приблизно о 23 год. 50 хв.». Обставини заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень у постанові не вказані, зазначено лише, що «невстановлена особа ... умисно нанесла тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення плевральної порожнини ОСОБА_15 » (т.4 а.с.13-14).

-Висновком експерта № 35 від 28.08.2018 року, з якого вбачається, що з урахуванням отриманих у ході проведення слідчих експериментів відомостей, тобто показів свідків, ОСОБА_23 та ОСОБА_29 , можна припустити, що з більшою вірогідністю «проникаюче колото-різане поранення грудної клітки і черевної порожнини з ушкодженням правої долі печінки, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_15 могло бути заподіяне ОСОБА_20 (т.4 а.с.24-26).

-Висновком експерта № 34 від 30.08.2018 року, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи медичної документації достовірно підтверджені у ОСОБА_15 два колото-різані поранення, в цілому могли утворитись «за наступних обставин», обстановки та дій, повідомлених та показаних свідком ОСОБА_68 у ході проведення з ним слідчого експерименту 12.07.2018 року, а саме коли «… ОСОБА_20 відійшов до ОСОБА_51 , який піднявся з землі і ножем ударив його разів 4 у лівий бік тулуба…»або « ОСОБА_79 ударив приблизно 4 рази ножем у ліву сторону грудної клітини ОСОБА_51 » (т.4 а.с.33-35).

-Висновком експерта № 36 від 19.09.2018 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_15 , 1986 р.н., були виявлені шість рубців значно видовженої форми. Всі рубці утворилися в результаті загоєння загалом шести ран щілиноподібної форми. Морфологічні особливості ран вказують на те, що, з найбільшою вірогідністю, вони утворилися в результаті не менше, ніж шести окремих дій гострих пласких предметів, яким притаманні колючо-ріжучі властивості. Всі зазначені вище морфологічні особливості є досить характерними для дії колючо-ріжучого предмету типу клинка ножа (який з одного боку має госте лезо, а з протилежного обух) (т.4 а.с.40-42).

-Висновком експерта № 25 від 12.06.2018 року, з якого вбачається, що в ОСОБА_20 1994 року народження , був виявлений рубець на зовнішній поверхні нижнього відділу основної фаланги 2-нр пальця правої кисті. Рубець має вигляд гострого (близько до прямого) кута, відкритого в напрямку вгору і в бік долоневої поверхні пальця. Виявлене в ОСОБА_76 тілесне ушкодження могло утворитись внаслідок одноразового дії ( «в результаті нанесення» одного удару «предметом з колюче-ріжучими властивостями») а точніше тією частиною такого предмету, якій притаманні лише ріжучі властивості (наприклад, лезо кинджала ножа) (т.4 а.с.46-47).

-Висновком експерта № 20 від 22.06.2018 року, з якого вбачається, що «згідно способу, який показав підозрюваний ОСОБА_20 , при проведенні слідчого експерименту за його участю 15.06.2018 року», виявлені при експертизі трупа ОСОБА_15 тілесні ушкодження, в тому числі колото-різані поранення, з найбільшою вірогідністю утворитися не могли (т.4 а.с.51-52).

-Висновком експерта № 36 від 03.10.2018 року, з якого вбачається, що в ОСОБА_20 , 1994 р.н., був виявлений кутастої форми рубець на зовнішній поверхні нижнього відділу основної фаланги 2-го пальця правої кисті, що утворився в результаті загоєння рани, заподіяної гострим предметом, якому притаманні ріжучі властивості, та який діяв під гострим кутом відносно поверхні шкіри ушкодженої ділянки. Рана з такими розташуванням і морфологічними особливостями, які були виявлені при проведенні судово-медичної експертизи, могла утворитися за умов тримання ОСОБА_20 у правій руці ножа за його руків`я, в «результаті часткового або повного зісковзування правої руки ... з руків`я ножа на лезо цього ж ножа», наприклад, зміщення руків`я ножа відносно кисті утримуючої його особи в напрямку від зовнішнього до внутрішнього країв кисті, що призвело до переходу першого пальця правої кисті з ділянки руків`я на ділянку леза клинка ножа. Описаного характеру зміщення ножа в руці особи, яка його утримує, можливе «внаслідок удару об сторонній предмет», який наносився даним ножем, в тому числі « тіло людини». Виникнення зазначеної вище рани «без одночасного подібного травмування інших пальців правої руки» є можливим (т.4 а.с.56-57).

-Висновком експерта № 35 від 19.09.2018 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_80 1979 року в ділянці задньої поверхні тулубу (за побутовою термінологією «на спині») не було виявлено будь-яких тілесних ушкоджень, а також видимих слідів ушкоджень, які загоїлися до часу обстеження (т.4 а.с.61-62).

-Висновком експерта № 19 від 13.06.2018 року, з якого вбачається, що сукупність усіх виявлених під час експертизи трупа ОСОБА_15 , 1984 р.н., тілесних ушкоджень, в тому числі й усі з наявних у потерпілого колото-різаних поранень, не могли утворитися лише «способом, які показав свідок ОСОБА_26 при проведенні слідчого експерименту за його участю 01.11.2017 року». Свідок ОСОБА_26 у свої показах вказав, що ОСОБА_81 наніс ОСОБА_15 , 1984 р.н., кілька ударів у ділянки бокової і передньо-бокової поверхонь грудної клітки зліва (приблизно на рівні її середньої і нижньої третин), в напрямку або спереду назад і зліва направо, або в основному зліва направо, дещо знизу вгору, відносно тіла потерпілого, в той час, як вони обоє перебували у вертикальному (стоячому) положенні майже віч-на-віч. Беручи до уваги ці покази, не можна повністю виключити можливість утворення за таких обставин одного з наявних у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень - а саме проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини, розташованого відповідно лівій частині тулубу потерпілого. Всі інші чотири з п`яти наявних колото-різаних поранень розташовані відповідно правій частині тулубу і правому плечу потерпілого та не могли утворитися за вказаних свідком ОСОБА_26 обставин нанесення ОСОБА_82 потерпілому ОСОБА_15 ударів у ділянки бокової і передньо-бокової поверхонь грудної клітки зліва (т.4 а.с.63-64).

-Висновком експерта за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №10-1/1814 від 10.01.2018 року з якого вбачається, що генетичні ознаки слідів крові виявлених у змиві з стіни будівлі «Продукти-984» ТОВ «АТБ-Маркет» та у змиві з асфальтного покриття збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_15 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_15 . Походження слідів крові від ОСОБА_15 виключається (т.4 а.с.85-97).

-Висновком експерта за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №10-1/1817 від 10.01.2018 року, з якого вбачається, що генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами виявлених у змиві руки ОСОБА_15 та клітин з ядрами у змиві з лівої руки ОСОБА_15 збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_15 (т.4 а.с.103-114).

-Висновком експерта за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №10-1/1818 від 09.01.2018 року, за результатами якої встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_15 (т.4 а.с.120-126).

-Висновком експерта за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №10-1/1818 від 11.01.2018 року, за результатами якої встановлено, що генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові та клітин з ядрами виявлених у фрагментах зрізів з піднігтьовим в містом з правої та лівої рук ОСОБА_15 збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_15 (т.4 а.с.132-143).

-Висновком експерта № 218-мк від 27.03.2018 року, з якого вбачається, що при дослідженні судово-медичному криміналістичному дослідженні куртки ОСОБА_15 встановлено, що на куртці виявлено три наскрізні пошкодження з ознаками колото-різаних, які виникли від дій плаского предмету з колюче-ріжучими властивостями. Можливість виникнення виявлених пошкоджень від дій одного предмету не виключається. Індивідуальні ознаки травмуючого предмету в пошкодженнях на куртці не виявлені (т.4 а.с.148-150).

-Висновком експерта № 220-мк від 16.04.2018 року, з якого вбачається, що Можливість виникнення виявлених пошкоджень на куртці ОСОБА_15 та куртці ОСОБА_15 від дій одного предмету не виключається (т.4 а.с.155-156).

-Висновком експерта № 219-мк від 03.04.2018 року з якого вбачається, що при судово-медичному криміналістичному дослідженні куртки ОСОБА_15 встановлено, що на куртці виявлено шість наскрізних пошкоджень з ознаками колото-різаних. Можливість виявлення пошкоджень від дій одного предмету не виключається (т.4 а.с.161-164).

-Висновком експерта № 217-мк від 21.12.2017 року з якого вбачається, що при судово- медичному криміналістичному дослідженні двох клаптів шкіри з трупа громадянина ОСОБА_15 1984 року народження встановлено на клапті шкіри з бокової поверхні грудної клітки справа виявлено одне наскрізне колото-різане ушкодження, яке виникло від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа. На клапті шкіри з ділянки правого підребер`я виявлено одне наскрізне колото-різане ушкодження, яке виникли від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа (т.4 а.с.169-170).

-Висновком експерта № 10-1/1816 від 29.12.2017 року з якого вбачається, що встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові ОСОБА_15 .

-Висновком експерта № 312 від 01.02.2018 року з якого вбачається, що на куртці сліди крові можуть походити від потерпілого ОСОБА_15 (т.4 а.с. 176-182).

-Висновком судово-психіатричного експерта № 414 від 22.08.2018 р., з якого вбачається, що ОСОБА_23 під час експериментально-психологічного обстеження у підекспертного розладів мислення, уваги, пам`яті, розумової працездатності не виявлено. Рівень його інтелекту достатній та відповідає віковим фізіологічним нормативним стандартам. У підекспертного не спостерігається схильності до підвищеного фантазування, навіювання та псевдології. У процесі досліджуваної слідчої дії підекспертний без будь-яких зусиль відтворював інформацію про обставини, що мають значення по справі. Показання надавав як в монологічній так і діалогічній формі, добре орієнтувався в деталях свої показів та послідовності викладення інформації, відтворюючи її в однаковій послідовності, що свідчить про достатнє та детальне володіння ним інформацією та самостійним її викладенням. Все це є ознакою відсутності ймовірності здійснення на нього психологічного тиску під час досліджуваної слідчої дії (т.4 а.с.199-202).

-Висновком судово-психіатричного експерта № 405 від 15.08.2018 р., з якого вбачається, що ОСОБА_52 під час експериментально-психологічного обстеження у підекспертного розладів мислення, уваги, пам`яті, розумової працездатності не виявлено. Рівень його інтелекту достатній та відповідає віковим фізіологічним нормативним стандартам. У підекспертного не спостерігається схильності до підвищеного фантазування, навіювання та псевдології. У процесі досліджуваної слідчої дії підекспертний без будь-яких зусиль відтворював інформацію про обставини, що мають значення по справі. Показання надавав як в монологічній так і діалогічній формі, добре орієнтувався в деталях свої показів та послідовності викладення інформації, відтворюючи її в однаковій послідовності, що свідчить про достатнє та детальне володіння ним інформацією та самостійним її викладенням. Все це є ознакою відсутності ймовірності здійснення на нього психологічного тиску під час досліджуваної слідчої дії (т.4 а.с.206-209).

-Висновком судово-психіатричного експерта № 407 від 15.08.2018 р., з якого вбачається, що ОСОБА_27 під час експериментально-психологічного обстеження у підекспертного розладів мислення, уваги, пам`яті, розумової працездатності не виявлено. Рівень його інтелекту достатній та відповідає віковим фізіологічним нормативним стандартам. У підекспертного не спостерігається схильності до підвищеного фантазування, навіювання та псевдології. У процесі досліджуваної слідчої дії підекспертний без будь-яких зусиль відтворював інформацію про обставини, що мають значення по справі. Показання надавав як в монологічній так і діалогічній формі, добре орієнтувався в деталях свої показів та послідовності викладення інформації, відтворюючи її в однаковій послідовності, що свідчить про достатнє та детальне володіння ним інформацією та самостійним її викладенням. Все це є ознакою відсутності ймовірності здійснення на нього психологічного тиску під час досліджуваної слідчої дії (т.4 а.с.213-216).

-Висновком судово-психіатричного експерта № 411 від 15.08.2018 р., з якого вбачається, що ОСОБА_20 під час експериментально-психологічного обстеження у підекспертного розладів мислення, уваги, пам`яті, розумової працездатності не виявлено. Рівень його інтелекту достатній та відповідає віковим фізіологічним нормативним стандартам. У підекспертного не спостерігається схильності до підвищеного фантазування, навіювання та псевдології. У процесі досліджуваної слідчої дії підекспертний без будь-яких зусиль відтворював інформацію про обставини, що мають значення по справі. Показання надавав як в монологічній так і діалогічній формі, добре орієнтувався в деталях свої показів та послідовності викладення інформації, відтворюючи її в однаковій послідовності, що свідчить про достатнє та детальне володіння ним інформацією та самостійним її викладенням. Все це є ознакою відсутності ймовірності здійснення на нього психологічного тиску під час досліджуваної слідчої дії. Також комунікативна діяльність та поведінка підекспертного під час надання пояснень що до динаміки розвитку бійки та способу його участі у ній свідчить про наявність у нього внутрішньо суперечливих моделей (схем мислення) власної поведінки стосовно пояснень ним обставин події, про які він повідомляє (т.4 а.с.220-222).

-Висновком судово-психіатричного експерта № 410 від 15.08.2018 р., з якого вбачається, що ОСОБА_20 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому стані. Під час проведення обстеження ознак психічного захворювання у нього також не виявлено, він міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру він не потребує. ОСОБА_20 не виявляє будь яких відхилень у психічному розвитку. Він здатний з урахуванням свого емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку, правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, і давати про них відповідні показання (т.4 а.с.223-225).

-Висновком судово-психіатричного експерта № 415 від 22.08.2018 р., з якого вбачається, що ОСОБА_15 надає показання як в монологічній так і діалогічній формах, добре орієнтувався в деталях свої показів та послідовності викладення інформації, відтворюючи її в однаковій послідовності. На запитання слідчого відповідав по суті отриманого питання, впевнено, з коротким та однаковим латентним періодом, розгорнуто, детально та послідовно відтворював обставини, що мають значення по справі. Динаміка відповідей при обговоренні обставин, що мають значення по справі, рівномірна, емоційний фон - рівний, точки фіксації погляду стабільні та відповідають актуальній ситуації. Тримається спокійно, ознак невпевненості в собі чи тривоги не виявляє. Все це свідчить про достатнє та детальне володіння ним інформацією, що має значення по справі та самостійним її викладенням (т.4 а.с.229-231).

-Відтвореним в судовому засіданні диском з відеозаписом від 22.10.2017 року, на якому зафіксовано подію кримінального правопорушення, який оглянутий судом, та відповідає письмовим доказам (т.4 а.с.78).

Отже, з`ясувавши обставини справи, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності з врахуванням вимог ч.1 ст. 94 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_83 в тому, що він 22 жовтня 2017 року приблизно о 00 год. 10 хв., перебуваючи біля магазину «Продукти - 984» ТОВ «АТБ - МАРКЕТ» за адресою: вул. Столична, 2, м. Кагарлик Київської області, діючи умисно, з хуліганських мотивів, тобто у громадському місці, грубо порушуючи та ігноруючи норми поведінки в громадських місцях з мотивів явної неповаги до суспільства, що полягала у прагненні продемонструвати свою зневагу до існуючих у суспільстві правил і норм поведінки, а також самоутвердитися за рахунок протиставлення себе іншим громадянам, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття та нормами моралі, використовуючи малозначний привід нібито потребу захистити ОСОБА_21 , з метою заподіяння смерті двом особам, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, а саме позбавлення життя іншої людини, у місці початкового фізичного конфлікту з ОСОБА_15 спочатку завдав йому приблизно не менше одного удару у ліву бокову поверхню тулуба ножем, який мав у особистому користуванні, а потім, перемістившись у ході бійки до торгівельного кіоску «Чобіток» та продовживши свої об`єднані єдиним злочинним умислом дії, завдав ще додатково не менше трьох ударів ножем у тулуб, руки та плече.

Відразу після цього ОСОБА_20 , продовжуючи свої, об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на заподіяння смерті двох осіб з хуліганських мотивів, дії, умисно, з хуліганських мотивів, тобто у громадському місці, грубо порушуючи та ігноруючи норми поведінки в громадських місцях з мотивів явної неповаги до суспільства, що проявлялася у прагненні продемонструвати свою зневагу до існуючих у суспільстві правил і норм поведінки, а також самоутвердитися за рахунок протиставлення себе іншим громадянам, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття та нормами моралі, використовуючи малозначний привід нібито потребу захистити ОСОБА_21 , відійшовши від ОСОБА_15 та підійшовши до ОСОБА_15 , який стояв неподалік, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, а саме позбавлення життя іншої людини, завдав не менше двох ударів принесеним з собою ножем, який тримав в своїй правій руці, у ділянку грудної клітки зліва та поверхні лівого плеча останнього. Від отриманих ножових поранень ОСОБА_15 помер у реанімаційному відділенні комунального закладу Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня».

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_20 . ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння, та непроникаючої рани колото-різаного характеру на задній поверхні грудної клітки зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Позиція обвинуваченого щодо невизнання ним своєї вини у вчиненні даного злочину на думку колегії суддів є неправдивою, направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі доказів, показами потерпілого, свідків, письмовими доказами, які є логічними, послідовними, та взаємоузгоджуються між собою.

Аналіз свідчень обвинуваченого в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати що покази обвинуваченого в частині заперечень причетності до нанесення ударів ножем ОСОБА_15 та тілесні ушкодження у вигляді трьох проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки і черевної порожнини справа і зліва, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент їх заподіяння ОСОБА_15 , то такі покази є необ`єктивними та суперечать іншим встановленим у справі обставинам. Позиція обвинуваченого щодо невизнання ним своєї вини у вчиненні даного злочину на думку суду є неправдивою, направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі письмовими доказами, зокрема показами свідків і потерпілих, висновками експертиз.

При аналізі достовірності наданих у суді показань обвинуваченого суд вважає їх неправдивими, оскільки вони є неконкретизованими, протирічливими, непослідовними, суперечать фактичним встановленим судом обставинам виникнення бійки та сукупності досліджених судом доказів. Так, суд погоджується із доводами захисту про визнання недопустимим доказом відтвореним під час судового розгляду відеозаписом допиту ОСОБА_84 , оскільки ці визнавальні покази суперечать захисній версії обвинуваченого, представленій під час судового засідання, на відеозаписі зафіксовані обставини, які можуть вказувати на процесуальні порушення порядку допиту, участь у допиті невстановленої особи, яка не зазначена у протоколі проведення відповідної слідчої дії. Враховуючи викладене, суд відкидає цей доказ і не покладає його в основу вироку з огляду на принцип безпосередності дослідження доказів судом та приймає до уваги саме ті показання ОСОБА_20 , які він надавав безпосередньо в судовому засіданні.

Поряд із тим, під час судового розгляду стороною захисту не надано аргументованих пояснень невідповідності показань обвинуваченого дослідженим судом речовим доказам - відтвореним відеозаписам слідчих експериментів за участю ОСОБА_84 , де зафіксовано як він добровільно без ознак будь-якого тиску чи стороннього втручання послідовно і взаємоузгоджено детально описує обставини виникнення і ходу бійки, в якій він особисто прийняв участь свідомо прийнявши пропозицію вирішити конфлікт між двома групами раніше незнайомих між собою чоловіків, він особисто разом із своїм знайомим, матеріали відносно якого виділені у окреме провадження, саме для цього прибув на місце події на автомобілі, що перебував у його користуванні, він особисто розпочав застосування фізичної сили після словесного конфлікту та слів потерпілого ОСОБА_15 «Ти що тут крутий перець?», безпричинно нанісши декілька ударів рукою у обличчя іншому потерпілому ОСОБА_15 , він особисто застосував ніж та під час бійки наніс декілька ударів ножем обом потерпілим. Доводи обвинуваченого про психологічний тиск працівників поліції суд вважає непереконливими, оскільки відеозапис будьяких ознак такого тиску або інших неправомірних дій працівників поліції не містить, у відповідних протоколах подібних зауважень стороною захисту не відображено, будь-яких скарг щодо неправомірних дій працівників поліції стороною захисту не подавалось, а обидві слідчі дії проводились за участі двох захисників. Участь у слідчих експериментах обвинувачений приймав у нормальному стані здоров`я, відтворював події злочину добровільно, послідовно, без будь-якого тиску, що узгоджується із відеозаписами, висновками експертиз. Крім того, обвинуваченим власноручно виконані написи та підписи у наявних в справі процесуальних документах, що ним визнається. Таким чином, перешкод для реалізації права на захист, порушень права на захист ОСОБА_84 на стадії досудового розслідування під час проведення зазначених слідчих дій судом не виявлено.

При цьому обвинувачений усвідомлював значення своїх дій, керував ними, бажав нанести обом потерпілим тілесні ушкодження. Нанесення переважної більшості ударів у життєво важливі органи, значна сила таких ударів, застосування металевого предмета ножа для нанесення ударів, свідчать про наявність умислу саме на спричинення смерті обом потерпілим.

Обставин, які б вказували на перебування обвинуваченого в стані афекту чи іншому особливому стані під час вчинення інкримінованого злочину, судом не встановлено.

Крім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні саме вбивства ОСОБА_15 та нанесення тілесних ушкоджень ножем ОСОБА_15 не спростовують надані його покази в межах які він давав на досудовому слідстві і під час судового розгляду, з яких вбачається, що він дійсно був раніше незнайомий із потерпілими, прибув на місце події саме для участі у конфлікті, свідомо реалізовував намір прийняти участь у бійці, першим застосував фізичну силу до потерпілого ОСОБА_15 за відсутності для цього підстав, саме він розпочав наносити удари руками загиблому у бійці ОСОБА_15 , а потім саме він наніс тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки і черевної порожнини справа і зліва, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент їх заподіяння, та не проникаючих колото-різаних поранень в ділянках грудної клітки і плеча справа, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень ОСОБА_15 в результаті яких останній помер. Крім того від незаконних дій ОСОБА_20 , ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння, та непроникаючої рани колото-різаного характеру на задній поверхні грудної клітки зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, тому суд оцінює такі покази обвинуваченого як такі що узгоджуються із висновками судово-медичних експертиз, протоколом огляду місця події, показами свідків, протоколами слідчих експериментів та іншими доказами, що у сукупності підтверджує наявність причинного зв`язку між діяннями обвинуваченого та наслідками у виді смерті потерпілого ОСОБА_15 та отримані тілесних ушкодження іншим потерпілим ОСОБА_15 .

Оцінюючи доводи захисту щодо можливості настання смерті внаслідок дій іншої особи, а не обвинуваченого, суд вважає їх такими, що не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду. Так, фактично в межах пред`явленого обвинувачення відсутні відомості про спричинення саме ножових поранень особою, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, або будь-якою іншою особою, хоч і зазначено про спричинення іншою особою ударів, схожих на удари ножем. Встановлення винуватості іншої особи у спричиненні тілесних ушкоджень у вигляді саме ножових поранень загиблому потерпілому виходить за межі пред`явленого обвинувачення в силу приписів ч.1 ст.337 КПК України. Під час судового розгляду жодним очевидцем бійки однозначно не повідомлено суду обставин застосування ножа у бійці іншими особами, окрім обвинуваченого. При цьому судом встановлено обставини, які об`єктивно вказують на застосування ножа у бійці саме ОСОБА_20 та спричинення саме ним ножових поранень обом потерпілим у цій бійці. Так, очевидці події прямо вказували на те, що саме ОСОБА_20 наносив удари ножем обом потерпілим. Зокрема, потерпілий ОСОБА_15 прямо вказував на те, що саме обвинувачений ОСОБА_20 у бійці наніс йому декілька ударів, характер яких свідчив на те, що вони наносили саме ножем, ніхто інший не наносив йому подібних ударів у бійці, що вказує на те, що виявлені саме у цього потерпілого ножові поранення нанесені саме обвинуваченим. Інших відомостей, які породжували сумніви суду у такому висновку під час судового розгляду ніким не представлено. Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні прямо вказував на те, що він особисто бачив як ОСОБА_20 приймав участь в бійці, при собі мав ніж, та бачив як саме обвинувачений наносив ОСОБА_54 удари, під час конфлікту чув від свідка ОСОБА_56 кричав, що саме ОСОБА_20 ріже потерпілого ОСОБА_50 . Аналогічні покази про те, що саме ОСОБА_20 «ріже», тобто наносить ножові поранення у бійці, надали інші свідки - очевидці подій. Сам ОСОБА_20 під час слідчих експериментів, що зафіксовано відтвореним в суді відеозаписом, прямо, недвозначно і детально вказував на нанесення саме ним декількох ударів ножем в праву частину тулубу і плече потерпілого ОСОБА_15 , що узгоджується із висновком судово-медичної експертизи та сукупністю зібраних доказів. При цьому відповідно до протоколу огляду місця події (трупу) від 22.10.2017 року розташування виявлених на трупі ОСОБА_15 ножових поранень (в ділянках тіла № 17,21,22,27 а.с.161 т.3) узгоджується із вказаними об`єктивними даними, встановленими під час судового розгляду як такі, що вказують на діяння саме ОСОБА_20 . Відповідно до висновку судово-медичної експертизи (т.3 а.с.200) у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_15 перебуває проникаюче колото-різане поранення грудної клітки і черевної порожнини з ушкодженням правої долі печінки, так як воно призвело до розвитку масивної внутрішньої кровотечі і гострої крововтрати, що стала безпосередньою причиною смерті потерпілого, всі інші виявлені тілесні ушкодження у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_15 не перебувають. Висновки декількох судово-медичних експертиз взаємоузгоджено підтверджують можливість спричинення смертельних поранень загиблому ОСОБА_15 саме внаслідок активних дій ОСОБА_20 . Характер відтвореного під час слідчого експерименту механізму нанесення ним ножових поранень загиблому потерпілому вказує на те, що саме обвинувачений наносив сильні удари ножем в праву частину грудної клітки (тулубу) ОСОБА_15 , що відповідає місцю виявлених смертельних поранень і у сукупності із висновками судово-медичної експертизи та іншими доказами безсумнівно вказує на те, що саме ОСОБА_20 спричинив саме ті ножові поранення, які стали причиною смерті потерпілого ОСОБА_15 . Судом не встановлено обставин, які б вказували на можливість спричинення саме цих смертельних ножових поранень іншою особою, а не обвинуваченим ОСОБА_20 . Таким чином, саме протиправні діяння ОСОБА_20 , на переконання суду, стали причиною смерті загиблого ОСОБА_15 .

Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим у визначений обвинуваченням спосіб, в тому числі саме ОСОБА_20 , підтверджується виявленням у нього характерних для цього тілесних ушкоджень на руці.

Таким чином, суд вважає встановленим те, що саме ОСОБА_20 завдав ОСОБА_15 приблизно не менше одного удару у ліву бокову поверхню тулуба ножем, потім не менше трьох ударів ножем у тулуб, руки та плече, надалі відійшовши від ОСОБА_15 та підійшовши до ОСОБА_15 , завдав останньому не менше двох ударів ножем у ділянку грудної клітки зліва та поверхні лівого плеча. Нанесення більшої кількості ударів ножем потерпілим об`єктивно не встановлено під час судового розгляду, тому твердження обвинувачення у нанесенні саме такої кількості ударів ножем як інкриміновано ОСОБА_20 суд вважає недоведеним, оскільки вони фактично є припущеннями, які не можуть покладатись в основу вироку, і тлумачить сумніви в цій частині обвинувачення на користь обвинуваченого.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілих, що передувала події, їх стосунки, суд вважає, що обвинувачений спричиняючи обом потерпілим тілесні ушкодження реалізовував злочинний умисел щодо заподіяння їх смерті.

При кваліфікації діяння і надання правової оцінки доводам захисту про неправильність кваліфікації органом досудового розслідування суд приймає до уваги наступне.

Згідно зі ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

У випадку, коли під час замаху на злочин винний спрямовує свою волю на запобігання настанню суспільно небезпечного наслідку, в такому разі може мати місце добровільна відмова від вчинення злочину - остаточне припинення особою за своєю власною волею замаху на злочин, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця (ст. 17 КК України).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 17 КК України особа, яка добровільно відмовилася від доведення злочину до кінця, підлягає кримінальній відповідальності в тому разі, якщо фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину.

На стадії закінченого замаху на вбивство добровільна відмова можлива лише в тих випадках, коли між здійсненим діянням і ймовірним настанням суспільно небезпечних наслідків є певний проміжок часу, у ході якого особа контролює розвиток причинного зв`язку, може втрутитися і перешкодити настанню суспільно небезпечного наслідку. Добровільна відмова у цих випадках можлива лише завдяки активним діям.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.

Згідно з роз`ясненням, що містяться в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» особа, яка добровільно відмовилась від убивства потерпілого або заподіяння шкоди його здоров`ю, підлягає кримінальній відповідальності лише за умови, що фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину. Якщо ж відмова мала місце вже після вчинення дій, які особа вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 2 ст. 15 КК як закінчений замах на злочин, який особа бажала вчинити. При цьому треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Верховний Суд України в своїх рішеннях (справи № 5-10кс14, № 5-32кс14) неодноразово вказував, що вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й ураховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб учинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Суд також звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.

У даному кримінальному провадженні про умисел обвинуваченого на вбивство ОСОБА_15 та ОСОБА_15 , переконливо свідчить сукупність всіх фактичних обставин вчиненого ним діяння, зокрема спосіб нанесення, характер і локалізація тілесного ушкодження (ножем в місце розташування життєво важливого органу людини) з прикладанням значної фізичної сили, інтенсивність та цілеспрямованість дій обвинуваченого, поведінка ОСОБА_20 який в момент нанесення удару з хуліганських мотивів, тобто у громадському місці, грубо порушуючи та ігноруючи норми поведінки в громадських місцях з мотивів явної неповаги до суспільства, що полягала у прагненні продемонструвати свою зневагу до існуючих у суспільстві правил і норм поведінки, а також самоутвердитися за рахунок протиставлення себе іншим громадянам, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття та нормами моралі, використовуючи малозначний привід нібито потребу захистити ОСОБА_21 , з метою заподіяння смерті двом особам, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, а саме позбавлення життя іншої людини, що безумовно свідчать про умисел та спрямованість його дій саме на позбавлення життя потерпілим.

Вказані обставини переконують колегію суддів, що обвинувачений умисно намагався позбавити життя потерпілих, при цьому, використовуючи свою явну перевагу над потерпілим, оскільки в руках тримав і застосував у бійці ніж.

Отже, дії ОСОБА_20 були продиктовані єдиним умислом і спрямовані на заподіяння смерті двом особам, використовуючи малозначний привід нібито потребу захистити ОСОБА_21 .

Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини.

Завдаючи удари ножем у життєво-важливі органи потерпілому, обвинувачений ОСОБА_20 діяв з хуліганських мотивів, тобто у громадському місці, грубо порушуючи та ігноруючи норми поведінки в громадських місцях з мотивів явної неповаги до суспільства, що полягала у прагненні продемонструвати свою зневагу до існуючих у суспільстві правил і норм поведінки, а також самоутвердитися за рахунок протиставлення себе іншим громадянам, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття та нормами моралі, використовуючи малозначний привід нібито потребу захистити ОСОБА_21 , з метою заподіяння смерті двом особам, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, а саме позбавлення життя іншої людини, а тому його дії правильно кваліфіковані, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті, двох або більше осіб, вчиненого з хуліганських мотивів, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Дії обвинуваченого містять усі елементи складу злочину, що йому інкримінують. Об`єктивних даних, які б свідчили про дії ОСОБА_20 пов`язані із захистом своїх прав та інтересів, самозахистом, як вказував обвинувачений на момент скоєння злочину, матеріали кримінального провадження не містять.

Конкретизованих відомостей про те, що будь-яка інша особа, окрім самого обвинуваченого, наносила тілесні ушкодження у вигляді ножових поранень потерпілому ОСОБА_15 , про те, що будь-яка інша особа, окрім самого обвинуваченого, наносила тілесні ушкодження у вигляді саме смертельних ножових поранень потерпілому ОСОБА_15 , під час судового розгляду не повідомлено жодним учасником кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого про неправомірні дії працівників поліції, які, зокрема, начебто, примусили його обмовити себе, здійснювали психологічний тиск на нього мотивуючи необхідність надання ним визнавальних показів для пом`якшення кримінальної відповідальності за участь у бійці, об`єктивного підтвердження під час судового розгляду не знайшли. Описаний обвинуваченим в суді механізм розвитку бійки, його особисті дії і мотиви щодо прибуття на місце події, обставин виникнення конфлікту та початку безпосередньо бійки, застосування саме ним фізичної сили та предметів під час бійки за участю значної кількості людей, суд вважає сумнівним і непереконливим. Будь-якими доказами така захисна позиція обвинуваченого не підтверджується, однак спростовується сукупністю досліджених судом доказів. Слід прийняти до уваги, що при складенні процесуальних документів за наслідками обшуків, слідчих експериментів та інших слідчих дій будь-які зауваження ніким, в тому числі і обвинуваченим чи його захисниками, на стадії досудового розслідування жодного разу не зазначались. Причини такої процесуальної поведінки обвинуваченого, які полягали, з його слів, у залякуванні та чиненні психологічного тиску працівниками поліції судом ретельно перевірені шляхом детального допиту обвинуваченого, свідків, дослідження письмових і речових доказів на стадії судового розгляду, однак, на думку суду, переконливих і об`єктивних підтверджень відповідних доводів обвинуваченого не виявлено. Будь-яких доказів на підтвердження подібних посилань стороною захисту не представлено, зі слів обвинуваченого будь-яких скарг на дії працівників правоохоронних органів від не подавав. Тілесних ушкоджень або інших слідів побиття обвинуваченого працівниками поліції жодним доказом не зафіксовано, пояснення обвинуваченого про причини відсутності його скарг на подібні неправомірні дії протягом майже двох років до заяви про це під час судового засідання у цій справі суд вважає неспроможними і непереконливими. Визнав, що об`єктивних перешкод для подання подібних скарг не було. Посилання обвинуваченого на застосування психологічного впливу на нього з боку працівників поліції суд вважає безпідставними з описаних вище мотивів, при цьому сумніви у достовірності таких посилань додатково підсилюються з огляду на те, що протягом тривалого періоду обвинувачений перебував у розшуці і не перебував під контролем держави і не мав об`єктивних перешкод захищати свої права у передбачений законом спосіб. Посилання обвинуваченого на погрози працівників поліції «посадити в тюрму» суд не сприймає як такі, що свідчать про будь-яку неправомірну поведінку, оскільки припинення злочинів та забезпечення покарання за скоєне відноситься до безпосередньої функції правоохоронних органів держави. Іншим чином більш детально забезпечити ефективне розслідування скарг обвинуваченого на незаконні методи слідства суду не вдалося, оскільки про це було заявлено ним лише усно в суді по сплину значного терміну часу після досліджуваних подій, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження такої захисної позиції представлено не було, а сторона обвинувачення категорично заперечила проти відповідних тверджень, на підтвердження власної позиції представила суду докази. Відтворені в судовому засіданні відеозаписи цілком відповідають змісту складених на стадії досудового розслідування процесуальних документів. Представленими стороною обвинувачення доказами спростовано посилання захисту на неправомірність проведених у цьому кримінальному провадженні слідчих та інших процесуальних дій, на існування обставин, які породжують недопустимість доказів винуватості обвинуваченого. Отже вирішити справу, в тому числі і в частині перевірки доводів захисту на допущені стороною обвинувачення порушення, слід на засадах змагальності сторін та диспозитивності кримінального судочинства. Крім того, залишились неспростованими стороною захисту відомості, що містяться у досліджених судом доказах про те, що саме обвинувачений приймав участь у бійці, в ході якої було заподіяно смерть однієї людини і було скоєно замах на вбивство іншого потерпілого. Обгрунтовано спростувати твердження потерпілого та окремих свідків про застосування ножа у бійці та спричинення ударів ножем обом раніше незнайомим потерпілим обвинувачений в суді не зміг. Аргументовано пояснити причини залишення місця пригоди та Київської області образу після бійки, внаслідок чого його було оголошено у розшук, обвинувачений не зміг. Також непереконливими суд вважає пояснення обвинуваченого про причини зміни ним показів, протирічливість його показів в суді протоколам і відеозаписам слідчих експериментів, під час яких він хоч і не в повному обсязі, але доволі детально і повністю вільно вказував на власну участь у бійці та нанесенні ударів ножем обом потерпілим у цій бійці, вказував на місце, куди він відвіз і викинув ножа після бійки. Прийнятних пояснень цим фактам, які прямо підтверджують причетність обвинуваченого до скоєння інкримінованого злочину стороною захисту суду не представлено. За таких обставин, подібні доводи обвинуваченого суд вважає надуманими, неправдивими, тому розцінює як спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності за скоєне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Доводи захисту про невстановлення іншої особи, яка за версією обвинувачення також причетна до бійки і спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, виходять за межі обвинувачення. Інші доводи захисту суд вважає такими, що суттєво не впливають на висновок суду про доведеність саме тих обставин, які покладені в основу обвинувачення, які у своїй сукупності у достатній мірі надають можливість винесення об`єктивного судового рішення по суті та в межах пред`явленого обвинувачення.

Беручи до уваги, що оцінка доказів у даному кримінальному провадженні та відповідні висновки мають ґрунтуватись на стандарті доказування «поза розумним сумнівом», що зводиться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Зважаючи на приписи статті 94 КПК України суд вважає, що стороною обвинувачення достатньо переконливо і послідовно доказано інкриміноване обвинувачення, яке грунтується на проаналізованих вище неспростовних презумпціях факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, які включають непростовані стороною захисту об`єктивні дані про обставини, що прямо вказують про вчинення особисто обвинуваченим окремих діянь, які підпадають під ознаки кримінально караних та можуть слугувати підтвердженням існування частини об`єктивної і суб`єктивної сторони інкримінованого йому злочину. Суд вважає, що винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.

Поряд із тим, критерію «поза розумним сумнівом» не відповідають доводи сторони захисту, які є непослідовними, протирічливими та не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду.

За таких обставин, застосовуючи принцип змагальності сторін та диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає повністю доведеними викладені у обвинуваченні відомості про обставини, спосіб і механізм вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, а також винуватість у його умисному скоєнні саме обвинуваченого.

Суд вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 п. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті, двох або більше осіб, вчиненого з хуліганських мотивів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винуватого та його відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_20 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, немає. Доводи про необхідність визнання обтяжуючою покарання обставиною перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння під час скоєння злочину суд вважає непереконливими і недоведеними, оскільки будь-яких доказів перебування обвинуваченого під час скоєння злочину у стані сп`яніння суду не подано. Сам обвинувачений в суді заперечив факт перебування у нетверезому стані. Твердження органу досудового розслідування у обвинувальному акті про це є припущеннями, а відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За таких обставин, достатніх підстав вважати наявною обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, на переконання суду, немає.

Оцінюючи особу обвинуваченого суд приймає до уваги індивідуальні властивості особи, обставини, що характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема невжиття заходів для надання допомоги потерпілим після спричинення тілесних ушкоджень, втечу з місця події та не вжиття заходів для виклику швидкої медичної допомоги, переховування, відмову у наданні допомоги та ознак турботи про пораненого потерпілого та рідних і близьких загиблого потерпілого, невжиття будь-яких реальних заходів щодо добровільного відшкодування шкоди, відсутність критичної оцінки скоєного.

З огляду на викладене, відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, його характер направлений на позбавлення життя потерпілого, обстановку, спосіб, місце і час його вчинення, форму, вид, ступінь вини, мотив і мету кримінального правопорушення, обставини, що безпосередньо пов`язані із вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення і характеризують поведінку останнього після вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується по місцю проживання посередньо, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним інших злочинів, колегія суддів, враховуючи думку потерпілих, які просили призначити покарання у виді позбавлення волі, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України в межах санкції передбаченої ч. 2 ст. 15 п. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Приймаючи таке рішення колегія суддів, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 в справі "Скополла проти Італії" зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На думку колегії суддів, призначення такого виду покарання як позбавлення волі забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_20 та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_13 то судом встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою відносно її чоловіка з боку обвинуваченого ОСОБА_20 , що призвело до порушення життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміни звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступеню його вини, глибини страждань потерпілої, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 400 000 грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених потерпілою ОСОБА_13 фактичних витрат, які підтверджені відповідними доказами, з яких вбачається, що потерпіла понесла витрати в зв`язку із вчиненням злочину на поховання чоловіка в розмірі 29 595 грн.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_15 , то судом встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відносно нього з боку обвинуваченого ОСОБА_20 , що призвело до порушенням життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміни звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступіню його вини, глибини страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 100 000 грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених потерпілим фактичних витрат, які підтверджені відповідними доказами, з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_15 поніс витрати в зв`язку із вчиненням відносно нього злочину на лікування в розмірі 3 917 грн. 11 коп.

Зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку колегії суддів, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілих, - з іншого. Крім того, доводи цивільних позовів, зазначений у них розмір заподіяної шкоди під час судового розгляду стороною захисту фактично не оспорювались незважаючи на неаргументоване невизнання обвинуваченим цивільних позовів, будь-яких доводів та доказів на спростування цивільних позовів суду не представлено.

За таких обставин, враховуючи принцип диспозитивності і змагальності сторін, суд вважає можливим вимоги цивільних позовів задовольнити повністю.

Судові витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_20 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на десять років.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_20 залишити тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» до вступу вироку в закону силу.

Час відбуття покарання ОСОБА_20 рахувати з 29 травня 2018 року, зарахувавши йому в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 29 травня 2018 року по 03 липня 2020 року.

Цивільний позов ОСОБА_13 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_20 на користь ОСОБА_13 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 29 595 грн., та відшкодування моральної шкоди у розмірі 400 000 гривень, а всього стягнути 429 595 грн.

Цивільний позов ОСОБА_15 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_20 на користь ОСОБА_15 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3 917 грн.11 коп., та відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень, а всього стягнути 103 917 грн.11 коп.

Стягнути із ОСОБА_20 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в розмірі 23 098 гривень 83 копійки.

Речові докази по справі: DVD-R диски, що знаходиться а матеріалах кримінального провадження, залишити при справі; змиви плям бурого кольору, пластиковий посуд, скляні пляшки, жерстяні банки, куртка темно-зеленого кольору, светр, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, знищити; мобільний телефон марки «Престіжіо», залити за належністю ОСОБА_13 ; 34 ножі, спортивна кофта, штани та кросівки які були вилученні під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_27 повернути за належністю ОСОБА_27 ; 11 ножів, предмети схожі на патрони у кількості 17 шт. калібру 5,45, один предмет схожий на корпус гранати, предмет схожий на взривач, які вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_85 , що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знищити; штани спортивні та куртка, які належать ОСОБА_26 , що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області повернути ОСОБА_26 ; автомобіль марки «Москвич» 2141 д.н.з. НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_27 , куртка чорного кольору, футболка червоного кольору, светр сірого кольору, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_13 залишити їм за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2