Справа № 583/915/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2020 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника, адвоката ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання за вироком Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2004 року, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому останній просить у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувати строк його тримання під вартою, як запобіжний захід з 16.02.2005 року включно по переддень постановлення ухвали, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а також звільнити його від відбування покарання за вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року на підставі ч. 1 ст. 80 КК України, у зв`язку з тим, що станом на 15.02.2020 року вирок залишається не виконаним.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник просили задовольнити клопотання, з викладених у ньому підстав.

Прокурор висловив думку про безпідставність вимог засудженого ОСОБА_5 та вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання виходячи з наступного.
Судом встановлено, що за вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року залишеним без зміни ухвалою Верховного Суду України від 15.02.2005 року, ОСОБА_5 засуджений за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Залишено попередній запобіжний захід відносно ОСОБА_5 тримання під вартою. Зарахований в строк відбуття покарання час затримання із 23.03.2004 року по 26.03.2004 року.

15.02.2005 року за розпорядженням про виконання вироку, що набрав чинності, вирок Апеляційного суду Сумської області звернуто до виконання.

Статтею 63 КК України визначено, що покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Відповідно до ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

ОСОБА_5 зазначає, що вирок Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року, за яким його засуджено до довічного позбавлення волі, на даний час не виконано, він вчинив хоча і особливо тяжкий, проте одиничний злочин (а не сукупність таких злочинів), а тому, на його думку, наявні підстави для звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин. За ч. 5 цієї ж статті питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Існування в КК України цього виду звільнення від відбування покарання обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що не вчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.
Початком перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінально-процесуальним законодавством. Тривалість строків давності, передбачених п. п. 1-5 ч.1 ст. 80 КК України, диференціюється залежно від тяжкості вчиненого злочину, а також виду та міри призначеного судом покарання, у т.ч. остаточного покарання за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків (ст.ст. 70-72 вказаного Кодексу).
Обвинувальний вирок - це рішення суду про застосування до винного покарання, в якому визначається його конкретний вид і розмір. Причому при застосуванні ст. 80 КК мається на увазі обвинувальний вирок, який вступив у законну силу, але не спрямований на виконання або звернений до виконання, але не реалізований повністю або частково.
Виконання вироку - завершальна стадія кримінального процесу, в якій вирок суду, що одержав законну силу, звертається до виконання і безпосередньо реалізуються рішення суду (про покарання, про відшкодування шкоди, про оправдання і звільнення з під варти тощо) та вирішуються питання, що виникають у зв`язку зі зверненням вироку до виконання і його виконанням.
Одним з принципів кримінального процесу є обов`язковість вироку, ухвали і постанови суду, згідно з якою вирок, ухвала і постанова суду, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх державних і громадських підприємств, установ і організацій, посадових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 404 КПК України (в редакції 1960 року) вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.
Аналогічна за змістом норма міститься у відповідних частинах статті 535 КПК України.
Звернення вироку до виконання полягає не лише у видачі розпорядження, про які зазначено вище, а у комплексі дій, до яких входить і безпосередня реалізація судового рішення, в даному випадку визначення місця відбування покарання, переведення засудженого із слідчого ізолятора до виправної колонії певного типу тощо.
Частиною першою статті 401 КПК України (в редакції 1960 року) передбачалось, що вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
У конкретній кримінальній справі вирок апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року набрав законної сили 15.02.2005 року, у зв`язку із чим суд, який постановив вирок, видав відповідне розпорядження і направив його органу, на який покладений обов`язок щодо виконання вироку.
Згідно довідки ДУ «Сумський слідчий ізолятор» вих. № 3/101 від 23.05.2019 року ОСОБА_5 направлений для подальшого відбування покарання до ВК №56 Сумської області 17.04.2005 року (а.с. 5).
Зазначене дозволяє суду дійти до висновку про те, що обвинувальний вирок відносно ОСОБА_5 набрав законної сили і у законний спосіб звернений до виконання, тому що засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_5 був направлений до місць позбавлення волі і відбуває призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі.
Суд зауважує, що для звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку необхідна наявність певної передумови та підстави. Зокрема, передумовою цього виду звільнення є засудження винуватого за вчинення злочину із призначенням відповідного покарання, а підставою є сприятливий сплив строків давності виконання обвинувального вироку, визначений нормою Закону.
Оскільки обвинувальний вирок, яким засуджений ОСОБА_5 набрав законної сили і відповідно до визначеної КПК України 1960 року процедури звернутий до виконання, то, за відсутності правових підстав для застосування строків давності виконання обвинувального вироку, суд не вбачає законних підстав для задоволення заявленого клопотання.
Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_5 просить зарахувати йому у строк покарання попереднє ув`язнення з 16.02.2005 року включно по переддень постановлення ухвали, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Так згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» внесено зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, за якою зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 838-VIII, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
Засуджений стверджує про те, що він фактично на протязі усього часу перебуває під вартою через застосований відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як у вироку не зазначено про те, що за зазначеним вироком запобіжний захід йому продовжений до часу вступу вироку у законну силу. Проте суд не погоджується із такими доводами засудженого, адже вирок, як зазначено вище, звернений до виконання і останній відбуває саме призначене судом покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
За таких обставин з наведених засудженим підстав його клопотання не підлягає задоволенню у цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Зі змісту п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України вбачається, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Так, ч. 2 ст. 539 КПК України визначено, що клопотання (подання) про вирішення питань, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, або до суду, який ухвалив вирок.

Суд погоджується із доводами засудженого про те, що оскільки вирок відносно нього був винесений судом апеляційної інстанції, то зазначене питання можливо розглянути по суті суду за місцем вчинення кримінального правопорушення. (Постанова ВП ВС від 17.04.2019 справа 1-23/05 п. 134)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду ОСОБА_1