В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження №0002833 від 06.09.2019 року про обвинувачення:

неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, з неповною початковою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2018 року за ч.2,3 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1ст.70 КК України, до п"яти років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням обов"язків передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2019 року близько 03 год. 00 хв. неповнолітній ОСОБА_9 , перебуваючи на центральній дорозі по вул. Тельмана в м. Ужгороді, неподалік від Церкви Введення в храм Пресвятої Богородиці, діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи напав на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наніс йому один удар правою рукою, затиснутою в кулак в область обличчя та не менше п`яти ударів ногами в область грудної клітини, та продовжував хаотично наносити удари потерпілому разом із двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження.

Під час нанесення неповнолітнім ОСОБА_9 та двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження, ударів по тілу потерпілого ОСОБА_6 останні заволоділи його особистими речами, а саме: мобільним телефоном марки «Meizu», моделі «М6», чорного кольору, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 11/528 від 22.07.2019 року становить 2490 грн., який знаходився у наплічній сумці ОСОБА_6 , та грошовими коштами в сумі 120 грн., які знаходились у зовнішній кишені штанів останнього, тим самим завдавши матеріального збитку на суму 2610,00 грн.

Після заволодіння вищевказаним речами неповнолітній ОСОБА_9 разом з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами покинули місце вчинення злочину.

Продовжуючи свою злочинну діяльність неповнолітній ОСОБА_9 разом з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, через декілька хвилин повернулись до потерпілого ОСОБА_6 , де намагаючись розблокувати вищевказаний телефон, шляхом поміщення пальців останнього на сенсорний екран телефону марки «Meizu», моделі «М6», чорного кольору, не отримавши бажаного результату продовжив разом з іншими двома невстановленими особами ромської народності наносити потерпілому ОСОБА_6 удари по тілу потерпілого, після чого останній втратив свідомість та неповнолітній ОСОБА_9 разом з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, покинули місце вчинення злочину.

У результаті злочинних дій неповнолітнього ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: ділянок депігментації шкіри, забій клубової ділянки справа, множинні забійні садна голови, тулуба, кінцівок, ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа з викривленням перегородки з порушенням дихання, перелом 7,8 ребер справа, забій та розрив правої легені, посттравматичний правобічний пневмоторакс.

Відповідно до висновку експерта № 212 від 26.07.2019 року:

- тілесні ушкодження у вигляді: діянок депігментації шкіри, забій клубової ділянки справа, множинні забійні садна голови, тулуба, кінцівок потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи нестійкої втрати працездатності;

- тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа з викривленням перегородки з порушенням дихання потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6, але менше 21 дня і по цій ознаці, згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я;

-тілесні ушкодження у вигляді перелому 7,8 ребра справа потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці, згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості;

-тілесні ушкодження у вигляді забою та розриву правої легені, посттравматичний правобічний пневмоторакс, були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3(л) Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Вищевказані тілесні ушкодження, з урахуванням медичної документації, могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути руки затиснуті в кулак, обуті ноги сторонної людини.

Зазначеними діями неповнолітній ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 винність у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що на пл. Корятовича в м. Ужгороді зустрівся з потерпілим та попросив у нього купити йому булочку. Потерпілий купив йому і його дівчині багет та пляшку алкоголю (чекушку). Вони з потерпілим куплений алкоголь відразу розпили. Потім він запропонував потерпілому поїхати на вул. Тельмана на Радванку, що у м. Ужгороді, продовжити вживати алкогольні напої на що потерпілий погодився. Сіли в таксі та поїхали на вул. Тельмана. Коли вони приїхали на вул. Тельмана обвинувачений сказав потерпілому щоб той віддав йому свій телефон, потерпілий відмовився, після чого обвинувачений ударив потерпілого кулаком в обличчя від чого потерпілий упав на землю, а обвинувачений продовжував бити його ногами по різним частинам тіла. Після чого забрав у потерпілого телефон і пішов, але телефон був заблокований тоді обвинувачений повернувся та наказав потерпілому щоб той розблокував пальцем телефон, але потерпілий відмовлявся, після чого обвинувачений знову ударив потерпілого та силою взяв його руку і пальцем руки розблокував телефон, після чого обвинувачений із телефоном пішов геть. Також обвинувачений просив суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , показав, що він вночі повертався додому, коли на площі ОСОБА_10 біля магазину «Пінгвін» до нього підійшов ОСОБА_9 та попросив купити йому поїсти. Він його пошкодував та вони зайшли у магазин «Пінгвін», де він купив йому і дівчині, що з ним була багет, а також пляшку горілки, яку він з ними розпив за розмовою. В ході розмови ОСОБА_9 запросив його до себе на Радванку на вул. Тельмана з пропозицією подальшого вживання алкогольних напоїв- коньяку. Потерпілий погодився і вони втрьох на таксі поїхали на Радванку. В таксі обвинувачений розповідав , що він приїхав зі м. Львів, скаржився на важке життя. На вулиці Тельмана біля церкви вони троє вийшли з таксі і дівчина десь відійшла, а підійшли двоє незнайомих хлопців ромської народності . Після цього, ОСОБА_9 сказав щоб потерпілий віддав йому свій телефон, на , що потерпілий відмовився. Після чого, ОСОБА_9 несподівано вдарив потерпілого в обличчя кулаком від чого потерпілий упав на землю, а ОСОБА_9 продовжив бити його руками і ногами по різним частинам тіла. Більшість ударів ОСОБА_9 , наносив ногами, зокрема з правої сторони по грудні клітці та ребрам. Коли обвинувачений бив ногами по ребрам і грудній клітці потерпілий відчув різку біль та утруднення дихання. Після цих ударів ногами , до обвинуваченого приєдналися і інші двоє хлопців ромів , що підійшли та почали бити його також. Він втратив свідомість. Коли потерпілий прийшов до свідомості, то побачив , що двоє незнайомих товаришів ОСОБА_9 взяли у нього , один гроші із задньої кишені а другий телефон, який передали відразу обвинуваченому . ОСОБА_9 говорив йому, щоб він пальцем руки розблокував телефон, але потерпілий відмовився, і тоді ОСОБА_9 ударив його знову в обличчя і продовжував із своїми двома знайомими бити потерпілого доки він знову не втратив свідомість. Прийшовши до свідомості, відчув різкий біль в районі ребер з правого боку та голови , піднявся та ледве дійшов до ринку "Нива" де попросив людей викликати "швидку".

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 та законний представник обвинуваченого - ОСОБА_8 в судовому засіданні просили суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 врахувати особу обвинуваченого, його вік, повне визнання ним вини у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Крім визнавальних показів обвинуваченого ОСОБА_9 його винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України доведена також зібраними по справі та перевіреними у суді наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 від 30.06.2019 року,

- висновком експерта № 212 від 26.12.2019 року, згідно якого судом встановлено локалізацію, характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого ОСОБА_6 ;

- протоколом пред"явлення особи для впізнання від 10.07.2019 року з ілюстраційними таблицями, відповідно до яких ОСОБА_6 впізнав особу, яка заподіяла йому тілесні ушкодження разом з двома невідомими особами, та вказав на ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця події від 12.07.2019 року, яким засвідчено вилучення телефону марки «Meizu», моделі «М6», чорного кольору, яким в ході розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_6 заволодів обвинувачений ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.09.2019 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 , в ході якого потерпілий ОСОБА_6 детально розповів обставини вчинення відносно нього злочину;

- дослідженим у судовому засіданні відеозаписом зробленим у ході проведення слідчого експерименту від 04.09.2019 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 ..

Судом також досліджені характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_9 документи та встановлено наступне.

Згідно довідки КНП «Ужгородська міська дитяча клінічна лікарня» Ужгородської міської ради від 18.07.2019 року № 08/01-14, неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на диспансерному обліку у лікарів психіатра та фтизіатра дитячого не перебуває.

Згідно з довідкою № 97-08072019/21011 від 08.07.2019 року, ОСОБА_9 раніше судимий. Відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2018 року,неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопрушень передбачених ч.ч.2,3 ст. 186 КК України та призначено остаточне покарання, із застосуванням ч.1ст.70 КК України, у вигляді п"ять років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням обов"язків передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України.
Згідно характеристики Часлівецької загальноосвітньої спеціальної школи інтернат І-ІІ ст.. Закарпатської обласної ради від 21.02.2019 року № 84, наданої на ОСОБА_9 , такий за період перебування в школі-інтернаті інтересу до навчання не проявляв, ,перебуваючи вдома в період літніх канікул займався бродяжництвом та жебракуванням, неодноразово працівниками ювенальної превенції направлявся на перебування в притулок для дітей смт. Батєво служби у справах дітей Закарпатської ОДА та Свалявський центр соціально-психологічної реабілітації дітей.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 111 від 07.08.2019 року, наявний у ОСОБА_9 змішаний розлад поведінки та емоцій не позбавляв його в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння і не позбавляє його можливості в теперішній час, розуміти значення своїх дій та керувати ними. Тимчасовий розлад психічної діяльності у ОСОБА_9 в період скоєння інкримінованого йому діяння, виключається повністю. ОСОБА_9 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до дослідженої в судовому засіданні досудової доповіді № 28/ДД/2019 про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган пробації беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу імовірність вчинення повторного правопорушення, оскільки обвинувачений раніше судимий та вчинив злочин під час іспитового строку, вважає, що виправлення особи можливе тільки з позбавленням волі або обмеження волі на певний строк так як становить високу небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах , які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчиненні злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом і кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.103 КК України при призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_9 міри та виду покарання на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, з врахованням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд також враховує умови його життя та виховання , вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, які зокрема, знайшли своє відображення у досудовій доповіді № 28/ДД/2019 про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 ..

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 є щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 є рецидив злочинів.

Згідно з приписами ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають та повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З врахуванням вищенаведеного, при призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_9 , суд не знаходить підстав для застосування ст.69 КК України.

Керуючись вимогами передбаченими ст.103 КК України, відповідно до яких при призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_9 міри та виду покарання слід врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та наявність обставини , яка обтяжує покарання , умови життя та виховання неповнолітнього , вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства.

На думку суду, саме таке покарання неповнолітньому ОСОБА_9 буде відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню ОСОБА_9 , а також запобіганню вчинення нових злочинів як ОСОБА_9 , так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.102 КК України покарання у виді позбавлення волі особам, які не досягли до вчинення злочину вісімнадцятирічного віку, може бути призначене на строк від шести місяців до десяти років, крім випадків, передбачених пунктом 5 частини третьої цієї статті. Неповнолітні, засуджені до покарання у виді позбавлення волі, відбувають його у спеціальних виховних установах.

Згідно з ч.2 ст. 98 КК України до неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.187 КК України до повного відбуття покарання призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2018 року під час визначеного судом іспитового строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно неповнолітнього ОСОБА_9 , до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбуття покарання неповнолітнього ОСОБА_9 рахувати з дня його затримання , а саме 24.07.2019 року.

В строк відбуття покарання неповнолітньому ОСОБА_9 врахувати перебування його під вартою з 13.08.2018 року по 03.12.2018 року під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.2,3 ст. 186 КК України, за наслідком розгляду якого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2018 року неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопрушень передбачених ч.ч.2,3 ст. 186 КК України та призначено остаточне покарання, із застосуванням ч.1ст.70 КК України, у вигляді п"ять років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням обов"язків передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази по справі мобільний телефон марки «Meizu», моделі «М6», 32gb. чорного кольору, що переданий потерпілому ОСОБА_6 на зберігання, та коробку від мобільного телефону марки «Meizu», моделі «М6»32gb. повернути ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вартість проведеної товарознавчої експертизи у сумі 471,03 грн. компенсовуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку , встановленому КМУ.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, призначивши покарання виді позбавлення волі на строк вісім років і шість місяців.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2018 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк дев"ять років.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_9 , до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з дня його затримання , а саме 24.07.2019 року.

В строк відбуття покарання ОСОБА_9 врахувати перебування його під вартою з 13.08.2018 року по 03.12.2018 року під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.2,3 ст. 186 КК України, за наслідком розгляду якого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2018 року неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопрушень передбачених ч.ч.2,3 ст. 186 КК України та призначено остаточне покарання, із застосуванням ч.1ст.70 КК України, у вигляді п"ять років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням обов"язків передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України.

Речові докази по справі мобільний телефон марки «Meizu», моделі «М6», 32gb. чорного кольору, що переданий потерпілому ОСОБА_6 на зберігання, та коробку від мобільного телефону марки «Meizu», моделі «М6»32gb. повернути ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вартість проведеної товарознавчої експертизи у сумі 471,03 грн. компенсовуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку , встановленому КМУ.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд - протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3